title: Komisjoni soovitus (EL) 2020/1307, 18. september 2020, mis käsitleb liidu ühtset meetmepaketti kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamiseks ning kiire ja investeerimissõbraliku juurdepääsu tagamiseks 5G raadiospektrile, et edendada majanduse COVID-19 kriisist taastumise toetamiseks ühenduvust liidus

text:
               21.9.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 305/33

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2020/1307,
      18. september 2020,
      mis käsitleb liidu ühtset meetmepaketti kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamiseks ning kiire ja investeerimissõbraliku juurdepääsu tagamiseks 5G raadiospektrile, et edendada majanduse COVID-19 kriisist taastumise toetamiseks ühenduvust liidus
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  COVID-19 kriis on näidanud, et ühenduvus on liidu inimeste ja ettevõtete jaoks hädavajalik. Elektroonilise side võrgud, eriti väga suure läbilaskevõimega võrgud on mänginud kriisile reageerimises keskset rolli, tehes võimalikuks kaugtöö ja e-õppe, tervishoiuteenused, inimestevahelise suhtluse ja meelelahutuse. Ulatuslik gigabitiühenduvus toetab suurt läbilaskevõimet vajavat kasutamist sellistes valdkondades nagu tervishoid, haridus, transport, logistika ja meedia, mis võivad mängida tähtsat rolli Euroopa majanduse taastumises. Üldisemalt aitab püsi- ja traadita ühenduvus suurel määral pakkuda taskukohast ja kättesaadavat teenust ning saada üle digilõhest. See on oluline vahend, mille varal teavitada üldsust, aidata asjaomastel ametiasutustel takistada viiruse levikut ning võimaldada tervishoiuorganisatsioonidel andmeid vahetada ja kaugteenuseid osutada.

                  (2)

                  Pandeemia on muutnud tulevaste aastate majanduslikke väljavaateid. Rohkem kui kunagi varem on vaja investeeringuid ja reforme, et tagada ühtsus ning majanduse tasakaalustatud, tulevikku suunatud ja kestlik taastumine. Investeeringud liidu ühistesse prioriteetidesse, ennekõike keskkonnahoiu-, digitaalvaldkonna ja sotsiaalpoliitikasse suurendavad tema vastupanuvõimet ning aitavad kaasa töökohtade loomisele ja kestlikule majanduskasvule, moderniseerides samal ajal liikmesriikide majandust. Liikmesriigid peaksid seega täielikult ära kasutama taaste ja vastupidavuse jaoks kavandatud rahastamisvahendi võimalusi, tagades avaliku sektori kulutuste tõhususe ja luues optimaalsed tingimused erainvesteeringuteks. Sel eesmärgil antakse käesolevas soovituses suuniseid liikmesriikidele, kes kavandavad parajasti oma ettepanekuid majanduse taastamise kohta ja vastupidavuskavu. Soovituses on antud näpunäiteid selle kohta, kuidas liikmesriigid saavad võtta lihtsaid ja tegelikkuses teostatavaid meetmeid, et eraldada raadiospektrit viienda põlvkonna (5G) võrkude jaoks investeerimissõbralikel tingimustel, ja kuidas nad saavad hõlbustada väga suure läbilaskevõimega püsi- ja traadita võrkude kasutuselevõttu, näiteks kõrvaldades tarbetud halduslikud takistused ja lihtsustades lubade andmise menetlusi.

                  (3)

                  Selles sotsiaal-majanduslikus kontekstis tuleb välja töötada headele tavadele tuginev liidu ühine käsitus, teisiti öeldes meetmepakett. Eesmärk on luua stiimulid väga suure läbilaskevõimega võrkude, sealhulgas kiudoptiliste ja järgmise põlvkonna traadita võrkude kiireks kasutuselevõtuks. Selline käsitus toetaks praegu tekkivaid ja tulevasi digiprotsesse ja -rakendusi ning aitaks otseselt kaasa majanduskasvule ja töökohtade loomisele, mis on osa liidu majanduse taastumisest.

                  (4)

                  Nõukogu 9. juuni 2020. aasta järeldustes Euroopa digituleviku kujundamise kohta (1) on toonitatud, et COVID-19 pandeemia on näidanud vajadust kiire ja kõikehõlmava ühenduvuse järele. Sellest olukorrast tulenevalt peavad liikmesriigid tihedas koostöös komisjoniga välja töötama heade tavade kogumi, et vähendada võrgu kasutuselevõtukulusid ja hõlbustada väga suure läbilaskevõimega (sealhulgas kiudoptilise ja 5G-) taristu paigaldamist.

                  (5)

                  5G-mobiilsidevõrgud toovad mobiilikasutajatele väga suure läbilaskevõimega ühenduvuse. Neil võrkudel saab olema keskne roll selliste valdkondade rohe- ja digipöördes nagu transport, energeetika, tootmine, tervishoid, põllumajandus ja meedia. Eduka 5G-ühenduse jaoks terve hulga kasutusjuhtude puhul on vaja, et teenus toimiks katkematult väga suurel alal, muu hulgas piiriüleselt. Seega on tähtis, et liikmesriigid astuksid kohaseid samme kasutuselevõtu edendamiseks kõikjal oma territooriumil, sh maapiirkondades ja äärealadel, ja teeksid omavahel koostööd seoses 5G kasutuselevõtuga piiriäärsetel aladel.

                  (6)

                  Käesoleva soovitusega hõlmatud meetmed raadiospektri suhtes võivad toetada ettevalmistusi komisjoni tulevaseks 5Gd ja 6Gd käsitlevaks ajakohastatud tegevuskavaks, millest teatati komisjoni teatises „Euroopa digituleviku kujundamine“ (2). Selles ajakohastatud kavas kavatsetakse kokku võtta tehtud edusammud, vaagida praegusi vajakajäämisi võrgu kasutuselevõtul ja seada uus siht tulevaseks 5G kasutuselevõtuks ELi tasandil, et tagada 5G-ühenduvuse potentsiaali täielik ärakasutamine ELi pikaajaliste majanduse digiüleminekut puudutavate eesmärkide saavutamise toetuseks.

                  (7)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/61/EL (3) (edaspidi „lairibaühenduse kulude vähendamise direktiiv“) eesmärk on lihtsustada ja stimuleerida kiirete võrkude kasutuselevõttu. Oma aruandes lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi rakendamise kohta (4) juhtis komisjon tähelepanu mitmele selle tulemuslikkusega seotud probleemile, sealhulgas asjaolule, et liikmesriigid ei kasuta täielikult ära selle teatavaid valikulisi meetmeid. Vastusena peaks käesolev soovitus pakkuma välja meetmed, millega soodustada kestlike väga suure läbilaskevõimega elektroonilise side võrkude, sealhulgas 5G-võrkude kasutuselevõttu.

                  (8)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2018/1972, (5) mille liikmesriigid peavad üle võtma ja mis on kohaldatav alates 21. detsembrist 2020, propageerib ühenduvust ning juurdepääsu väga suure läbilaskevõimega võrkudele kõigi liidu kodanike ja ettevõtete jaoks ja kasutuselevõttu nende poolt. Käesolev soovitus on kantud tahtest panustada selle eesmärgi saavutamisse ja keskendub seega väga suure läbilaskevõimega võrkude kasutuselevõtule.

                  (9)

                  Liikmesriigid peaksid tegema koostööd omavahel ja komisjoniga, et töötada kiiresti välja meetmepakett, mis sisaldaks lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi rakendamise häid tavasid ja tugineks selle miinimumnõuetele, täiustades järgmisi valdkondi: i) lubade andmise menetluste lihtsustamine osana üldistest jõupingutustest avaliku halduse tõhususe ja läbipaistvuse suurendamiseks ning äritegevuse lihtsustamiseks; ii) läbipaistvuse suurendamine ja ühtse teabepunkti vahendite parandamine; iii) laiemad juurdepääsuõigused olemasolevale füüsilisele taristule, mis on avaliku sektori asutuste kontrolli all, ning iv) vaidluste lahendamise mehhanismi parandamine. Lisaks sellele peaksid liikmesriigid kindlaks tegema meetmed, mis aitaksid vähendada elektroonilise side võrkude keskkonnamõju ja tagada nende kestlikkuse.

                  (10)

                  Lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi artikli 7 kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et pädevad asutused teevad otsused seoses lubadega kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtu jaoks vajalikeks ehitustöödeks nelja kuu jooksul; seda tähtaega võib pikendada nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel või selleks, et järgida muid tähtaegu või kohustusi, mis on menetluse nõuetekohaseks läbiviimiseks ette nähtud riikliku õigusega. Selleks et vältida tavade paljusust liidus, peaksid liikmesriigid seega püüdma hõlbustada nelja kuu pikkusest tähtajast kinnipidamist kõigi vajalike lubade andmisel või sellest keeldumisel, samuti tegema koos kindlaks heaks tavad, mis lubade andmise menetlust veelgi optimeerivad, nagu vaikiv nõusolek ja lihtsustatud loamenetlused.

                  (11)

                  Teatavat liiki võrkude kasutuselevõtu puhul on mõned liikmesriigid kehtestanud lihtsustatud loamenetlused, mis on üks võimalus vähendada märkimisväärselt nii operaatorite kui ka riiklike ametiasutuste halduskoormust. Liikmesriigid peaksid kaaluma võimalust kasutada lubade andmisel lihtsustatud menetlust või erandeid loa nõudest, minnes kaugemale Euroopa elektroonilise side seadustiku artiklist 57, samuti määratleda võrkude kasutuselevõtu stsenaariumid, mille puhul neist kasu oleks (näiteks ajutine kasutuselevõtt, mis on vajalik, et tagada elektroonilise side teenuste katkematus, või olemasolevate võrkude pelk ajakohastamine, sealhulgas olemasolevate mobiilsete tugijaamade ajakohastamine 5G jaoks).

                  (12)

                  Halduskoormuse vähendamiseks ja lubade andmise menetluse optimeerimiseks tuleks hõlbustada elektrooniliste menetluste kasutamist ja anda ühtsele teabepunktile praegusest olulisem roll. Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid vaagima võimalusi teha ühtsest teabepunktist toimiv ühtne kontaktpunkt, mille kaudu esitada kõigil haldustasanditel elektroonilisi loataotlusi.

                  (13)

                  Täiendava sammuna annaks märkimisväärset lisandväärtust integreeritud lähenemisviis lubade väljastamisele ühtse teabepunkti vastutusel. See võiks toimida täielikult kooskõlastatud menetlusena juhtudel, kui kaasatud on enam kui üks pädev asutus. Seega peaksid liikmesriigid kaaluma võimalust anda ühtsele teabepunktile aktiivne roll seoses eri pädevate asutuste lubade andmise menetluste koordineerimise ja järelevalvega ning asjakohase teabe nõuetekohase vahetamise tagamisega.

                  (14)

                  Tarbetute viivituste vältimiseks tuleks samal ajal kasutusele võtta menetlused seoses lubade andmise ja Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 43 kohaste õigustega trasside rajamiseks, sealhulgas ühendusteede (näiteks maanteede ja raudteede) äärde. Liikmesriigid peaksid vaagima võimalusi anda trasside rajamise õigused võimalikult kiiresti ja igal juhul lubade andmise suhtes kehtiva kuni neljakuise tähtaja jooksul, viies kõnealuse menetluse sel moel vastavusse lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi artikli 7 lõikes 3 sätestatuga.

                  (15)

                  Kuna elektroonilise side võrkude kasutuselevõtu lubade arv suureneb ja need on eelkõige kohalikku laadi, võivad tasud ehitustööde lubade eest eri liikmesriikides ja ühe liikmesriigi sees suuresti erineda. Samuti võivad need moodustada märkimisväärse osa kasutuselevõtmise kuludest, eriti maapiirkondades ja äärealadel, kus kasutuselevõtmise kulud kasutaja kohta on kõige suuremad. Seega oleks äärmiselt kasulik, kui liikmesriigid vahetaksid teavet ja jõuaksid kokkuleppele seoses võimalustega hoida lubade andmise kulud tasemel, mis ei pidurdaks investeerimist, võttes arvesse asjaolu, et sageli on vaja mitut luba.

                  (16)

                  Olemasoleva füüsilise taristu tõhusa kasutamise ja ehitustööde asjakohase koordineerimise tagamise eeltingimus on põhjaliku, täpse ja ajakohastatud teabe kättesaadavus. Sellega seoses on ühtsel teabepunktil väga tähtis roll. Olemasoleva taristu ja kavandatud ehitustööde läbipaistvuse suurendamine on oluline ettevalmistav samm, mis võimaldab anda juurdepääsu olemasolevale taristule ja ehitustöid paremini koordineerida, see omakorda aga toob täiendavat kasu keskkonnale ja üksikisikutele. Seega tuleks liikmesriike üles kutsuda kaaluma võimalust saata ühtsele teabepunktile kogu olemasolev ja eri allikatest pärinev teave füüsilise taristu kohta konkreetses piirkonnas ning olema abiks geoviidetega teabe esitamisel.

                  (17)

                  Liikmesriike tuleks üles kutsuda kaaluma võimalusi parandada olemasoleva füüsilise taristu alast läbipaistvust, suurendades ühtse teabepunkti kaudu kättesaadava teabe kogust ja kvaliteeti. See hõlmab teavet, mida operaatorid esitavad taotluse alusel kahepoolselt vastavalt lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi artikli 4 lõigetele 2 ja 4 või mis puudutab avaliku sektori asutuste kontrolli all olevat füüsilist taristut.

                  (18)

                  Lisaks lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi nõuetele juurdepääsu kohta olemasolevale füüsilisele taristule saab väga suure läbilaskevõimega võrkude kasutuselevõttu veelgi hõlbustada sellega, et operaatorite jaoks tehakse võimalikuks saada juurdepääs avaliku sektori asutuste kontrolli all olevale asjaomasele füüsilisele taristule tingimustel, mis sarnanevad kõnealuse direktiivi artiklis 3 sätestatutega. Sellise füüsilise taristu hulka kuuluvad hooned, eriti katused, ja tänavainventar, nagu valgustuspostid, tänavasildid, valgusfoorid, reklaamtahvlid, bussi- ja trammipeatused ning metroojaamad.

                  (19)

                  Lairibaühenduse kulude vähendamise direktiiviga on ette nähtud, et kui läbirääkimised juurdepääsu üle taristule nurjuvad, kasutatakse vaidluste lahendamise menetlusi. Liikmesriigid peaksid suurendama jõupingutusi, et teha üheskoos kindlaks head tavad seoses tulemuslike ja tõhusate mehhanismidega vaidluste lahendamiseks ning vaidluste lahendamise organite nõuetekohase toimimisega kõikjal liidus. Läbipaistvuse huvides peaks nende tavade hulka kuuluma vaidluste lahendamise organite otsuste õigeaegne avaldamine.

                  (20)

                  Elektroonilise side sektori keskkonnajalajälg kasvab ja on väga oluline kaaluda kõiki võimalusi võtta meetmeid selle suundumuse vastu. Algatused, mille raames võetakse kasutusele näiteks vähendatud CO2 jalajäljega võrgud, võivad kaasa aidata sektori kestlikkusele ning kliimamuutuste leevendamisele ja nendega kohanemisele. Liikmesriike kutsutakse üles tegema tihedas koostöös komisjoniga kindlaks sellised algatused ja neid propageerima – see võib hõlmata kiirmenetlusi lubade andmiseks või alandatud loa- ja juurdepääsutasusid võrkudele, mis vastavad teatavatele keskkonnakriteeriumidele.

                  (21)

                  Selleks et vältida tarbetuid viivitusi spektrikasutuse lubamise andmise menetluste ja traadita sidevõrkude paigaldamise käigus, peaksid liikmesriigid vahetama omavahel häid tavasid seoses sellega, kuidas võtta arvesse keskkonnamõju hindamist, kui see on nõutav, ja ennekõike juhul, kui ametiasutused valmistavad ette raamistikku projektidele teostusloa andmiseks tulevikus, järgides samal ajal täielikult liidu õigusakte, eriti Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/42/EÜ (6) (keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiiv), Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/92/EL (7) (keskkonnamõju hindamise direktiiv) ja nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ (8) (elupaikade direktiiv). Keskkonnamõju hindamine tuleks teha etapis, milles mõju keskkonnale saab kindlaks teha ja hinnata.

                  (22)

                  Euroopa elektroonilise side seadustikuga on kehtestatud liikmesriikidele ühine tähtpäev (2020. aasta lõpp), et lubada 3,4–3,8 GHz sagedusala ja vähemalt 1 GHz suuruse osa 24,25 –27,5 GHz teedrajavast sagedusalast kasutamist 5G jaoks. Lisaks sellele on Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega (EL) 2017/899 (9) kehtestatud liikmesriikidele 30. juuniks 2020 ühine tähtpäev, et lubada 700 MHz teedrajava sagedusala kasutamist 5G jaoks. Liikmesriigid peaksid tagama, et spektri haldamine soodustab kvaliteetset, piiriülese mõõtmega ühenduvust ettevõtete ja ühiskonna jaoks, samuti tööstuse digiteerimist, tuues seeläbi kasu nii majandusele kui ka ühiskonnale tervikuna, muu hulgas juurdepääsu, võrdsete võimaluste ja kaasavuse seisukohast. Selle eesmärgi saavutamist võiks hõlbustada seisukohtade ja heade tavade õigeaegne vahetamine enne Euroopa elektroonilise side seadustikuga ette nähtud vastastikuse hindamise protsessi ja selle raames.

                  (23)

                  Selleks et tagada 5G-võrkude kiire ja turvaline kasutuselevõtt ja uuenduslike teenuste käibeleminek alates 2020. aastast vastavalt 5G tegevuskavaga (10) ettenähtule ning võttes arvesse küberturvalisust ja 5G-võrkusid käsitleva komisjoni soovituse kohast meetmepaketti, (11) peaksid liikmesriigid vältima või vähendama COVID-19 kriisist tulenevaid viivitusi 5G teedrajavate sagedusalade kasutamise lubamisel.

                  (24)

                  Võttes arvesse turvalise ja vastupanuvõimelise 5G-taristu tähtsust taastumise ja majanduskasvu jaoks, peaksid spektrilubade andmise menetlused vajaduse korral toetama taristuinvesteeringuid, vähendades kooskõlas riigiabi eeskirjadega spektri kasutajate, eriti operaatorite rahalist koormust. COVID-19 kriisi tingimustes on see veelgi tähtsam. Sel eesmärgil tuleks liikmesriike üles kutsuda kehtestama spektrilubade andmise normid, mille eesmärk on kohaldada spektri hinnastamisel investeeringuid soodustavat metoodikat. Sellised tavad võivad vajaduse korral hõlmata stiimuleid pakkuda kvaliteetset traadita ühendust, et tagada laialdaselt kättesaadavad teenused, muu hulgas piiriüleselt.

                  (25)

                  Selleks et vältida spektrivarude nappust, mis tingib spektrioksjonitel kõrgemad pakkumised, võivad head tavad hõlmata meetmeid vältida nii palju kui võimalik 5G teedrajavatesse sagedusaladesse kuuluva spektri reserveerimist avaliku julgeoleku ja riigikaitse eesmärkide jaoks või meetmeid, mille kohaselt ELi ühtlustatud raadiospektrit reserveeritakse raadiospektri erakasutajate elektroonilise side teenustele (nii seoses spektri koguse kui ka konkreetse sagedusala valikuga) ainult juhul, kui see on nõuetekohaselt põhjendatud.

                  (26)

                  5G-võrkude jaoks on võrreldes eelmiste põlvkondade tehnoloogiaga vaja kasutusele võtta tunduvalt rohkem kõrgsagedusalade tugijaamu. Passiivse ja aktiivse taristu jagamine ning traadita taristu ühine paigaldamine võib vähendada tugijaamade kasutuselevõtmise kulusid (sealhulgas lisakulusid), eriti sagedusalade 3,4–3,8 GHz ja 24,25–27,5 GHz puhul, ja kiirendada nii selle käiku, toetada ulatuslikumat võrguga kaetust ning võimaldada raadiospektri tulemuslikumat ja tõhusamat kasutamist, mis toob kasu tarbijatele. Seega peaksid pädevad asutused seda soosima, eriti piirkondades, mille puhul majanduslik kasu on piiratud.

                  (27)

                  Tiheda traadita 5G-võrgustiku kasutuselevõtul oleks samuti kasu paindlikust lubade andmise korrast, mis soodustab investeeringuid traadita võrkudesse ja tagab tõhusa spektrikasutuse. Kõrgsagedusalad üle 24 GHz (edaspidi „millimeeterlainealad“), nagu sagedusala 24,25–27,5 GHz, võimaldavad suuremahulist raadiospektrit, mille leviomadused on geograafiliselt piiratud. Ehkki üldiselt peaksid liikmesriigid kasutama nappide sagedusalade kasutusõiguste andmisel konkurentsipõhiseid valikumenetlusi, näiteks oksjoneid, võivad sellised menetlused teatavatel juhtudel vähendada tihedasse 5G-võrgustikku investeerimise potentsiaali, aga ka paindlikkust ja sellest tulenevalt spektrikasutuse tõhusust. Hea tavana võiks käsitada seda, kui harmoneeritud millimeeterlainealade jaoks antakse individuaalseid lube, kasutades kiirendatud haldusmenetlust, mis on avatud, objektiivne, proportsionaalne, mittediskrimineeriv ning järgib läbipaistvaid kriteeriume ja menetlusi.

                  (28)

                  Selleks et vältida erinevaid lahendusi lubade andmisel raadiospektri kasutamiseks piiriüleste traadita teenuste osutamiseks, peaksid liikmesriigid raadiospektri eraldamist omavahel paremini kooskõlastama, soodustamaks sellist traadita ühenduvust, mis toetab liidu tööstuse ümberkujundamist ja digitaalset suveräänsust, tuginedes 5G-taristu paindlikele ja mitme teenuse valmidusega võimalustele. Spektri kooskõlastatud eraldamine on eriti oluline selleks, et rahuldada selliste uute kasutuste ühenduvusvajadusi, mis aitavad kaasa digiüleminekule maantee- ja raudteeliikluse ja -transpordi operatsioonide ning töötleva tööstuse vallas. Ennekõike on need tingimused seotud teenusekvaliteediga, mida väljendatakse suutvuse, läbilaskevõime, latentsusaja, töökindluse, võrguturbe ja vastupanuvõimena.

                  (29)

                  Liikmesriigid peaksid sel eesmärgil andma oma panuse heade tavade kogumisse ja nendes kokku leppima, et luua tihedas koostöös komisjoniga ja raadiospektripoliitika töörühma toetusel olulisi uuenduslikke näiteid piiriülese mõõtmega tööstussektorites, nagu maantee- või raudteetransport (sealhulgas piiriülesed koridorid koostoimelise, ühendatud ja automatiseeritud liikuvuse jaoks) ja nutikad tehased. Selliste tavade rakendamisel võiks ära kasutada ELi rahastatud katseprojektide ja katsete tulemusi vertikaalsetes sektorites, sealhulgas 5G-koridorides. Selliste tavade puhul tuleks esitada asjaomased ühised sagedusvahemikud ning spetsiaalsete (sektoripõhiste) traadita teenuste osutamiseks operaatoritele lubade andmise kord ja tingimused. Loa andmise ühiste menetluste raames võiks käsitleda operaatorite ja tööstussektori sidusrühmade individuaalseid lube, sealhulgast ühist spektrikasutust. Loa andmise ühiste tingimuste raames võiks käsitleda paigaldamist, teenusekvaliteeti, ühist spektrikasutust, traadita süsteemide kooseksisteerimist, liigse spektrivaru soetamist, küberturvalisust ning mobiilsideoperaatorite ja tööstussektori sidusrühmade vahel läbi räägitud kokkuleppeid, samuti meetmeid, et kaitsta lennutranspordi jaoks tähtsat sidet. Sellega seoses peaks raadiospektripoliitika töörühm aitama komisjonil kindlaks teha, kas Euroopa Postside- ja Telekommunikatsiooniadministratsioonide Konverentsile tuleb anda volitused töötada välja spektrikasutuse ühtlustatud tehnilised tingimused.

                  (30)

                  Liikmesriigid peaksid kooskõlastama spektrilubade andmise menetlust ja ennekõike kasutama kooskõlas Euroopa elektroonilise side seadustiku artikliga 37 lubade andmise ühist menetlust, kui nad rakendavad heade tavade kogumit, mille liikmesriigid on välja töötanud koostöös komisjoniga. Selline menetlus võib hõlmata ühise spetsiaalse sagedusvahemiku eraldamist üldistel loa andmise tingimustel.

                  (31)

                  Meetmepaketi rakendamiseks oleks kasu selgest menetlusest, asjakohasest järelevalvest, suuremast läbipaistvusest ja dialoogist nii liikmesriikide kui ka liidu tasandil.

                  (32)

                  Liikmesriigid peaksid meetmepaketi väljatöötamisel tegutsema üheskoos ja tihedas koostöös komisjoniga. Vajaduse korral peaksid sellega olema tihedalt seotud raadiospektripoliitika töörühm, elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste amet ja riigi reguleerivad asutused, pädevate lairibaühenduse asutuste võrgustik, vaidluste lahendamise organid ja pädevad asutused, kes täidavad ühtse teabepunkti ülesandeid.

                  (33)

                  Käesolev soovitus ei piira konkurentsiõiguse ja riigiabi eeskirjade kohaldamist,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      1.   EESMÄRK JA MÕISTED

                  1)

                  Käesolevas soovituses on esitatud suunised heade tavade (millele viidatakse edaspidi kui „meetmepaketile“) väljatöötamiseks, et toetada ühenduvust, mis aitab kaasa majanduse taastumisele COVID-19 kriisist, keskendudes kolmele valdkonnale, mille eesmärk on ennekõike:

                              a)

                              vähendada elektroonilise side võrkude ja eriti väga suure läbilaskevõimega võrkude kasutuselevõtu kulusid ja kiirendada selle käiku, lihtsustades ehitustööde lubade andmise menetlusi, suurendades läbipaistvust ja lairibaühenduse kulude vähendamise direktiiviga loodud ühtse(te) teabepunkti(de) suutelisust, laiendada juurdepääsu olemasolevale füüsilisele taristule, mis on avaliku sektori asutuste kontrolli all, ja teha kindlaks meetmed, mis aitaksid vähendada väga suure läbilaskevõimega võrkude keskkonnamõju;

                              b)

                              kui see on vajalik, anda investeeringuid toetavate spektrikasutuse algatuste, samuti õigeaegsete spektri eraldamise menetlustega 5G teedrajavate sagedusalade jaoks õigeaegne ja investeerimissõbralik juurepääs 5G-raadiospektrile;

                              c)

                              kehtestada spektri eraldamise suhtes rangem kooskõlastamismenetlus, mis hõlbustab muu hulgas uuenduslike 5G-teenuste piiriülest osutamist.

                  2)

                  Käesoleva soovituse kohaldamisel kasutatakse lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivis ja Euroopa elektroonilise side seadustikus sätestatud mõisteid.

            2.   MEETMEPAKETI VÄLJATÖÖTAMISE KÄIK

                  3)

                  Liikmesriigid peaksid tegutsema üheskoos ja tihedas koostöös komisjoniga, et töötada välja käesoleva soovituse 3. 4. ja 5. jaos käsitletud valdkondi puudutav meetmepakett. Kui see on asjakohane, tuleks kaasata:

                              a)

                              elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste amet, samuti riigi reguleerivad asutused, pädevate lairibaühenduse asutuste võrgustik ja pädevad asutused, kes täidavad ühtse teabepunkti ülesandeid seoses 3. jaos loetletud valdkondadega;

                              b)

                              raadiospektripoliitika töörühm ja pädevad riigi reguleerivad asutused seoses 4. ja 5. jaos loetletud valdkondadega.

                  4)

                  20. detsembriks 2020 peaksid liikmesriigid määratlema ning edastama üksteisele ja komisjonile head tavad, nagu on ette nähtud 3. ja 4. jaos.

                  5)

                  30. märtsiks 2021 peaksid liikmesriigid jõudma tihedas koostöös komisjoniga meetmepaketi suhtes kokkuleppele.

                  6)

                  Liikmesriigid peaksid meetmepaketi rakendama kiirkorras ja tihedas koostöös teiste liikmesriikide, komisjoni ja muude asjaomaste sidusrühmadega.

                  7)

                  Selleks et tagada läbipaistvus ja hõlbustada heade tavade vahetamist liikmesriikide vahel, tuleks meetmepakett ning kogu sellega seotud ja edastatud teave avalikustada veebisaidil Europa ja ühtsete teabepunktide kaudu.

            3.   LIIDU TASANDI TÕHUSTATUD KOORDINEERIMINE SEOSES VÄGA SUURE LÄBILASKEVÕIMEGA VÕRKUDE KASUTUSELEVÕTU KULUDE VÄHENDAMISE JA SELLE KIIRENDAMISEGA

         Lubade andmise menetluste lihtsustamine

                  8)

                  Liikmesriigid peaksid välja töötama head tavad lubade andmise menetluste täiendavaks optimeerimiseks ulatuses, mis läheb kaugemale lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi kohaldamisalast (mis on määratletud selle artiklis 1), ja neis tavades kokkuleppele jõudma ning hõlbustama kinnipidamist lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi artikli 7 lõikes 3 sätestatud tähtajast ja muudest tingimustest. Eriti peaksid liikmesriigid kaaluma viise, kuidas:

                              a)

                              hõlbustada kinnipidamist lubade andmise või sellest keeldumise suhtes kehtivast kuni 4 kuu pikkusest tähtajast. Et suurendada õiguskindlust ja aidata kaasa halduskoormuse vähendamisele, peaksid liikmesriigid kaaluma võimalust anda taotlusele vaikiv nõusolek juhul, kui nelja kuu pikkuse perioodi jooksul ei ole tehtud sõnaselget otsust;

                              b)

                              lihtsustada ja optimeerida lubade andmise menetlusi, sealhulgas kehtestades kiirmenetlused lubade andmiseks ja/või võimaldada erandeid, kui see on asjakohane, ja määratleda võrkude kasutuselevõtu liigid, mille puhul neist võiks kasu olla;

                              c)

                              anda operaatoritele õigus esitada ühtse teabepunkti kaudu elektroonilisi taotlusi kõigi lubade saamiseks, mis on nõutavad väga suure läbilaskevõimega võrkude elementide kasutuselevõtu jaoks vajalikeks ehitustöödeks;

                              d)

                              teha ühtsest teabepunktist ühtne kontaktpunkt, mille kaudu esitada taotlusi selliste ehitustööde jaoks. Sel eesmärgil võidakse nõuda, et ühtne teabepunkt mängiks aktiivset rolli seoses lubade andmise menetluste koordineerimise ja järelevalvega kõigil haldustasanditel. Samuti võidakse nõuda kõnealuste taotlejaid ja pädevaid asutusi kaasavate menetluste kohta teabe vahetamise hõlbustamist, sealhulgas edastades pädeva(te) asutus(t)e tehtud otsuse taotlejale.

                  9)

                  Liikmesriigid peaksid samuti kaaluma häid tavasid, et hõlbustada Euroopa elektroonilise side seadustiku artikliga 43 ette nähtud trasside rajamise õiguste andmist juhul, kui neid on vaja väga suure läbilaskevõimega võrkude elementide kasutuselevõtuks. Selliste heade tavadega tuleks tagada, et kui selliste võrguelementide kasutuselevõtuks on vaja nii ehitustöid kui ka trasside rajamise õigusi, annavad pädevad asutused vajalikud load või keelduvad nende andmisest sama tähtaja jooksul, kõige enam 4 kuud pärast taotluse esitamist.

                  10)

                  Liikmesriigid peaksid häid tavasid vahetama ja nende suhtes kokku leppima, et tagada väga suure läbilaskevõimega võrkude kasutuselevõtuks vajalikeks ehitustöödeks antavate lubade eest võetavate tasude objektiivne põhjendatus, läbipaistvus, mittediskrimineerivus ja proportsionaalsus nende kavandatava eesmärgiga ning see, et need katavad ainult selliste lubade andmisega seotud halduskulud.

         Läbipaistvuse parandamine ühtse teabepunkti kaudu

                  11)

                  Liikmesriigid peaksid välja töötama asjakohased head tavad, et parandada füüsilise taristu alast läbipaistvust, nii et operaatorid saavad hõlpsamini juurde kogu olemasolevale teabele teatava piirkonna taristu kohta. Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid kaaluma võimalust suurendada ühtse teabepunkti rolli ja laiendada tema ülesandeid, et hõlmata näiteks geoviidetega teave (kaardid ja digitaalsed mudelid) ja koondada eri allikatest pärinev teave (ennekõike teave, mille on esitanud riigi eri tasandite pädevad asutused, avaliku sektori asutused ja võrguoperaatorid).

                  12)

                  Liikmesriike kutsutakse üles töötama välja head tavad selle tagamiseks, et kui direktiivi artikli 4 lõikes 1 osutatud teave on avaliku sektori asutuste käsutuses, tehakse see ühtse teabepunkti kaudu elektroonilises vormingus kättesaadavaks. Lisaks sellele peaksid liikmesriigid kaaluma võimalust teha ühtse teabepunkti kaudu kättesaadavaks selline teave füüsilise taristu kohta, mis läheb kaugemale direktiivis määratletust, nagu taristu geoviidetega asukoht, selle digitaalne mudel ja liik ning milleks seda parasjagu kasutatakse, või siis selle kogu- ja kasutamata võimsus.

                  13)

                  Selleks et veelgi suurendada ühtse teabepunkti kaudu kättesaadava teabe hulka ja liike, peaksid liikmesriigid kaaluma nõuet võrguoperaatoritele, et nad teeksid ühtse teabepunkti kaudu ja elektroonilises vormingus kättesaadavaks teabe oma olemasoleva füüsilise taristu kohta, mille nad on teinud konkreetse taotluse alusel kättesaadavaks teistele operaatoritele.

         Olemasolevale füüsilisele taristule juurdepääsu õiguste laiendamine

                  14)

                  Et suurendada selliste vahendite kogust ja liikide arvu, mis on operaatorite jaoks kättesaadavad väga suure läbilaskevõimega võrkude kasutuselevõtuks, peaksid liikmesriigid välja töötama head tavad, et anda operaatoritele võimalus saada juurdepääs avaliku sektori asutuste kontrolli all olevale füüsilisele taristule (sealhulgas hoonetele ja tänavainventarile), mis on suuteline majutama väga suure läbilaskevõimega võrkude elemente, seda tingimustel, mis sarnanevad lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi artiklis 3 sätestatutega.

         Vaidluste lahendamise mehhanism

                  15)

                  Liikmesriigid peaksid välja töötama head tavad, et parandada vaidluste lahendamise mehhanismi tõhusust ja tulemuslikkust seoses vaidlustega, mis on seotud juurdepääsuga füüsilisele taristule, ja vaidluste lahendamise organite toimimist, et lahendada asjaomased küsimused võimalikult lühikese aja jooksul ning anda pooltele suuniseid asjakohaste tingimuste ja tasude suhtes, muu hulgas avaldades õigeaegselt nende otsused.

         Võrkude keskkonnajalajälje vähendamine

                  16)

                  Liikmesriike kutsutakse üles töötama välja head tavad, et soodustada selliste elektroonilise side võrkude kasutuselevõttu, mille keskkonnajalajälg oleks väiksem, eriti mis puudutab energiatarbimist ja sellega seotud kasvuhoonegaaside heidet, sealhulgas:

                              a)

                              kriteeriumid tulevaste võrkude keskkonnasäästlikkuse hindamiseks;

                              b)

                              stiimulid operaatoritele keskkonnasäästlike võrkude kasutuselevõtuks.

         Keskkonnamõju hindamine

                  17)

                  Kui liidu õigusaktide, eriti direktiivi 2001/42/EÜ (keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiiv), direktiivi 2011/92/EL (keskkonnamõju hindamise direktiiv) ja direktiivi 92/43/EMÜ (elupaikade direktiiv) kohaselt tuleb teha mõjuhinnang ja eriti juhul, kui ametiasutused valmistavad ette raamistikku projektidele teostusloa andmiseks tulevikus, peaksid liikmesriigid vahetama omavahel häid tavasid selle kohta, kuidas hinnata keskkonnamõju ja võtta arvesse hindamistulemusi etapis, kus keskkonnamõju saab kindlaks teha ja seda hinnata, nagu siis, kui operaatorid esitavad selliste projektide üldkava, millega kaasneb võrkude konkreetne paigaldamine või kasutuselevõtt.

            4.   RIIKLIKU TASANDI MEETMED, ET TAGADA ÕIGEAEGNE JA INVESTEERIMISSÕBRALIK JUURDEPÄÄS 5G-RAADIOSPEKTRILE

         Spektrilubade andmise menetluste ajakava

                  18)

                  Ilma et see piiraks liidu õiguse kohast vääramatu jõu hindamist, peaksid liikmesriigid tagama, et igasugune raadiospektri kasutuslubade menetluste edasilükkamine, mis tuleneb COVID-19 kriisist, on minimaalne ja kestab ainult seni, kuni see on vajalik COVID-19 leviku tõkestamiseks või piiramiseks. Liikmesriigid peaksid sellele vastavalt uuendama kõiki asjaomaseid riiklikke spektri tegevuskavasid.

                  19)

                  Heade tavade vahetamise eesmärgil peaksid liikmesriigid Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 35 alusel taotlema vastastikust hindamist, et vaadata eelnevalt läbi eelnõud meetmete kohta, millega antakse õigus kasutada spektrit sagedusalades 700 MHz, 3,4–3,8 GHz ja 24,25 –27,5 GHz.

         Investeeringute tegemise stiimulid

                  20)

                  Et anda ülevaade stiimulitest raadiospektri kasutajatele investeerida olulisel määral 5G-võrkude paigaldamisse, peaksid liikmesriigid teavitama komisjoni (eriti raadiospektripoliitika töörühma kaudu) konkreetsetest meetmetest, mida nad peavad headeks tavadeks, sealhulgas meetmetest, mis on riiklikul tasandil rakendatud või mille rakendamist kavandatakse seoses raadiospektri kasutamise lubade andmisega sagedusalades 700 MHz, 3,4–3,8 GHz ja 24,25 –27,5 GHz.
                  Ennekõike peaksid liikmesriigid teatama kõigist asjakohastest meetmetest, mille eesmärk on:

                              a)

                              propageerida kohaseid baashindu, mis kajastavad miinimumtasusid raadiospektri kasutusõiguste eest;

                              b)

                              vältida spektrivarude nappust, tagades liidu tasandil ühtlustatud raadiospektri täies ulatuses eraldamise;

                              c)

                              näha mittediskrimineerival viisil ette võimalus maksta tasusid raadiospektri kasutusõiguste eest osamaksete kaupa kõnealuste õiguste kehtimise perioodil;

                              d)

                              kasutada sagedusala 24,25–27,5 GHz puhul individuaalsete lubade korda, millega edendatakse selle õigeaegset kasutamist, ennekõike korda, mis tugineb halduslike kiirmenetluste kasutamisele geograafiliselt piiratud kasutusõiguste puhul;

                              e)

                              ühendada rahalised stiimulid kohustuste või ametlikus vormis lubadustega kiirendada kvaliteetse traadita ühenduse kättesaadavaks tegemist või seda laiendada;

                              f)

                              näha kooskõlas konkurentsiõigusega ette võimalus jagada passiivset ja aktiivset taristut, samuti võtta ühiselt kasutusele taristu, mis tugineb raadiospektri kasutamisele.

            5.   LIIDU TASANDI TÕHUSTATUD KOORDINEERIMINE SEOSES SPEKTRI ERALDAMISEGA PIIRIÜLESEKS KASUTAMISEKS

                  21)

                  Selleks et edendada ühtseid tavasid raadiospektri kasutusõiguste andmisel operaatoritele järgmise põlvkonna (sealhulgas 5G-) traadita taristu kasutuselevõtuks piiriülese tööstusliku kasutuse eesmärgil, peaksid liikmesriigid osana meetmepaketist välja töötama selle valdkonna head tavad ja nende suhtes kokku leppima, muu hulgas seoses järgmisega:

                              a)

                              piiriülese mõõtmega kasutusjuhtumite kindlakstegemine (ennekõike maanteetranspordi, raudteetranspordi ja töötleva tööstuse puhul) kooskõlas liidu prioriteetidega (12) 5G kasutuselevõtu vallas;

                              b)

                              iga kindlakstehtud kasutusjuhu puhul ühise spetsiaalse sagedusvahemiku määratlemine koos asjakohase ühise loakorraga, samuti selliste lubade juurde kuuluvate tingimustega, mis on vajalikud teenuse jätkumise tagamiseks piiriüleselt ja mis hõlmavad muu hulgas teenusekvaliteeti ja võrguturvet.

                  22)

                  Liikmesriike kutsutakse üles kasutama punktis 21 osutatud meetmepaketi häid tavasid asjaomaste kasutajate suhtes oma territooriumil, eriti eesmärgil määrata 30. märtsiks 2022 üheskoos kindlaks Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 37 kohase lubade andmise ühise menetluse ühised aspektid ja see menetlus läbi viia.

            6.   ARUANDLUS

                  23)

                  30. aprilliks 2021 peaksid kõik liikmesriigid esitama komisjonile tegevuskava meetmepaketi rakendamiseks.

                  24)

                  30. aprilliks 2022 peaksid kõik liikmesriigid esitama aruande meetmepaketi rakendamise kohta.

         Brüssel, 18. september 2020

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Thierry BRETON

         (1)  Nõukogu järeldused Euroopa digituleviku kujundamise kohta, 9. juuni 2020, 8711/20. https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8711-2020-INIT/et/pdf

         (2)  COM(2020) 67 final.

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/61/EL kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta (ELT L 155, 23.5.2014, lk 1).

         (4)  Komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/61/EL (kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta) rakendamist (COM(2018)492, 27. juuni 2018).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiiv (EL) 2018/1972, millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik (ELT L 321, 17.12.2018, lk 36).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 197, 21.7.2001, lk 30).

         (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiv 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (ELT L 26, 28.1.2012, lk 1).

         (8)  Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7).

         (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2017. aasta otsus (EL) 2017/899 470–790 MHz sagedusala kasutamise kohta liidus (ELT L 138, 25.5.2017, lk 131).

         (10)  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „5G Euroopa jaoks: tegevuskava“ (COM(2016) 588 final).

         (11)  Komisjoni 26. märtsi 2019. aasta soovitus (EL) 2019/534 — 5G-võrkude küberturvalisus (ELT L 88, 29.3.2019, lk 42).

         (12)  Vt eelkõige komisjoni teatised COM (2016)587 ja COM(2020)67.


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 15. detsember 2020, millega muudetakse soovitust ESRN/2020/7 väljamaksete piiramise kohta COVID-19 pandeemia ajal (ESRN/2020/15) 2021/C 27/01

text:
                  25.1.2021

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  C 27/1

         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
         15. detsember 2020,
         millega muudetakse soovitust ESRN/2020/7 väljamaksete piiramise kohta COVID-19 pandeemia ajal
         (ESRN/2020/15)
         (2021/C 27/01)
         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
         võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1092/2010, 24. november 2010, finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, (1) eelkõige selle artikli 3 lõike 2 punkte b, d ja f ning artikleid 16 kuni 18,
         võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu otsust ESRN/2011/1, 20. jaanuar 2011, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord (2), eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     COVID-19 pandeemia puhkemisel pidas Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) vajalikuks, et finantseerimisasutused hoiaksid süsteemse riski leevendamiseks piisaval tasemel omavahendeid ning aitaksid kaasa majanduse taastumisele. Selleks võttis ESRN vastu soovituse ESRN/2020/7 väljamaksete piiramise kohta COVID-19 pandeemia ajal (3), mille eesmärgiks oli tagada, et kõik finantseerimisasutused, mis võiksid ohustada finantsstabiilsust, säilitaksid piisavas mahus kapitali, ning selles osas paluti asjaomastel asutustel nõuda finantseerimisasutustelt dividendimaksetest loobumist COVID-19 pandeemia ajal ja vähemalt kuni 1. jaanuarini 2021.

                     (2)

                     COVID-19 kriis kestab endiselt Euroopas ja üleilmselt ning selle edasine mõju majandusele ja finantseerimisasutustele on endiselt ebakindel; esineb risk, et tervise ja majanduse olukord võib veelgi halveneda. Turgudel ja ametiasutustel puudub teave kriisi pikaajalise mõju kohta finantssektorile ja krediiditurgudele. Samuti sõltuvad finantseerimisasutused endiselt olulisel määral avaliku sektori toetusest. Keskse tähtsusega on finantssüsteemi jätkuva kohase toimimise tagamine. Makromajandusliku arengu määramatust arvesse võtva, erandliku väljamaksete piiramise pikendamise eesmärgiks on võimaldada finantseerimisasutustel püsida süsteemse riski leevendamiseks piisavalt kõrgel kapitaliseerituse tasemel ja aidata kaasa majanduse taastumisele. Samas tunnustab ESRN ametiasutuste ja finantseerimisasutuste saavutusi pandeemia mõjude käsitlemisel. ESRN on teadlik dividendijaotuse tähtsusest, mis võimaldab finantseerimisasutustel kaasata väliskapitali, kuna investorite investeeringu tasustamine on kriitiline finantseerimisasutuste ja finantsturgude pikaajaliseks jätkusuutlikkuseks. Siiski peab ESRN dividendijaotuses vajalikuks äärmist hoolsust, et see ei seaks ohtu finantssüsteemi stabiilsust ja taastumisprotsessi, ning seetõttu leiab ESRN, et dividendijaotuse tase peab olema oluliselt madalam, kui COVID-19 kriisile eelnenud aastate jooksul.

                     (3)

                     Soovituse ESRN/2020/7 eesmärk on hõlmata ka keskseid vastaspooli (CCP), arvestades nende süsteemselt olulist rolli finantsturu tehingute töötlemisel. Kavakohaselt tuli vältida, et aktsionärid ja kõrgema astme töötajad tugineksid väljamaksetele CCP kapitali ülejäägist ajal, mil tegevusrisk, mida CCP katavad omavahenditest ja mitte töötlevate liikmete osamaksetest, on suurim; selle juures tuleb arvesse võtta ka töötajate kohalolu CCP ruumides. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poolt COVID-19 puhkemise järel läbi viidud liidus asuvate CCPde stressitestid kinnitasid liidu CCPde üldist vastupidavust üldistele šokkidele ja mitmekordsetele krediidi-, likviidsus- ja kontsentratsiooniriski realiseerumistele (4). Lisaks sellele puuduvad siiani tõendid süsteemi- või menetlushäirete kohta. CCPde poolt kasutatavate võtete tulemuslikkus tegevusriski leevendamisel näitab, et enam ei ole vajalik kohaldada soovitust ESRN/2020/7 CCPde suhtes.

                     (4)

                     Soovituse ESRN/2020/7 meetmed on ajutise olemusega ja ESRN jälgib pidevalt nende tagajärgi finantseerimisasutustele ning nende võimet toetada majanduse taastumist. Käesoleva soovituse muutmise vajaduse kaalumisel võtab ESRN muuhulgas arvesse makromajanduslikku arengut ja uusi andmeid finantssüsteemi stabiilsuse kohta.

                     (5)

                     Soovituse ESRN/2020/7 2. jao punkti 5 kohaselt otsustab ESRNi haldusnõukogu, kas ja kuidas on soovitust ESRN/2020/7 vaja muuta. Eelkõige võib muuta soovitust A selle kohaldamise tähtaja pikendamiseks.

                     (6)

                     Seetõttu tuleb soovitust ESRN/2020/7 muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

            MUUDATUSED

         Soovitust ESRN/2020/7 muudetakse järgmiselt.

                     1)

                     1. jao soovitus A asendatakse järgmisega:
                     „Soovitus A – väljamaksete piiramine

                     Asjaomastel asutustel soovitatakse vähemalt kuni 30. septembrini 2021 nõuda, et nende järelevalve alla kuuluvad finantseerimisasutused (*1) hoiduksid igast järgmisest tegevusest:

                                 a)

                                 dividendide väljamaksed või dividendide väljamaksete tegemise tagasivõtmatu kohustuse võtmine;

                                 b)

                                 lihtaktsiate tagasiostmine;

                                 c)

                                 olulisele riskivõtjale muutuvtasu maksmise kohustuse võtmine,
                                 mis vähendab omavahendite kvantiteeti või kvaliteeti, v.a juhul, kui finantseerimisasutus kohaldab nendes tegevustes äärmist ettevaatust, mistõttu see vähenemine ei ületa pädeva asutuse poolt kehtestatud konservatiivset piiri. Pädevatel asutustel soovitatakse alustada finantseerimisasutustega arutelu enne nende poolt punktides a või b osutatud meetmete võtmist.

                           Käesolevat soovitust kohaldatakse ELi konsolideerimisgrupi tasandil (või individuaalsel tasandil, kui finantseerimisasutus ei kuulu ELi konsolideerimisgruppi) ja vajaduse korral allkonsolideeritud või individuaalsel tasandil.

                        (*1)  See ei hõlma finantseerimisasutuste filiaale.“"

                     2)

                     2. jao punkti 1 alapunkti 1 muudetakse järgmiselt:

                                 a)

                                 punkt b asendatakse järgmisega:

                                             „b)

                                             „pädev asutus“ (competent authority) – pädev asutus või järelevalveasutus määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 40 määratluse kohaselt või Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 lõike 10 kohaselt (*2);

                                    (*2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/138/EÜ, 25. november 2009, kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II) (ELT L 335, 17.12.2009, lk 1)“;"

                                 b)

                                 punkt c asendatakse järgmisega:

                                             „c)

                                             „finantseerimisasutus“ (financial institution) – järgmised ettevõtjad, kelle peakontor või registrijärgne asukoht on liidus:

                                                         i)

                                                         „krediidiasutus ja investeerimisühing“ (institution) – määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 3 määratletud tähenduses;

                                                         ii)

                                                         „kindlustusandja” (insurance undertaking) – direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 punktis 1 määratletud tähenduses;

                                                         iii)

                                                         „edasikindlustusandja” (reinsurance undertaking) – direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 punktis 4 määratletud tähenduses;“;

                                 c)

                                 punkt d asendatakse järgmisega:

                                             „d)

                                             „olulise riski võtja“ – isik töötajate kategoorias, mille ametialane tegevus mõjutab oluliselt finantseerimisasutuse riskiprofiili, sealhulgas isikud töötajate kategoorias, mis on osutatud direktiivi 2013/36/EL artikli 92 lõikes 2 või komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2015/35 (*3) artikli 275 lõike 1 punktis c;

                                    (*3)  Komisjoni delegeeritud määrus (EL) 2015/35, 10. oktoober 2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II) (ELT L 12, 17.1.2015, lk 1).“"

                     3)

                     2. jao punktis 3 lisatakse järgmine alapunkt:

                                 „1a.

                                 Konservatiivse piiri määramisel peavad pädevad asutused kohaselt arvesse võtma järgmist:

                                             a)

                                             käesoleva soovituse eesmärke, eelkõige finantseerimisasutuste vajadust püsida süsteemse riski leevendamiseks piisavalt kõrgel kapitaliseerituse tasemel (sealhulgas võttes arvesse nende kapitali arengut) ja aidata kaasa majanduse taastumisele, võttes arvesse ka pandeemiast tulenevat ettevõtjate ja kodumajapidamiste solventsuse taseme languse riski;

                                             b)

                                             vajadust tagada, et nende järelevalve all olevate finantseerimisasutuste dividendijaotuse üldine tase on oluliselt madalam, kui COVID-19 kriisile vahetult eelnenud aastate jooksul;

                                             c)

                                             nende järelevalve all olevate sektorite erisusi.“

                     4)

                     2. jao punkt 4 asendatakse järgmisega:
                     „4.   Edasine ajakava

                     Määruse (EL) nr 1092/2010 artikli 17 lõike 1 kohaselt peavad adressaadid teavitama Euroopa Parlamenti, nõukogu, komisjoni ja ESRNi meetmetest, mis on võetud käesoleva soovituse rakendamiseks, või põhjendama meetmete võtmata jätmist. Kõik adressaadid peavad esitama käesoleva soovituse rakendamise aruande 15. oktoobriks 2021.“

                     5)

                     2. jao punkt 5 asendatakse järgmisega:
                     „5.   Käesoleva soovituse muutmine

                     Käesoleva soovituse muutmise vajaduse ja ajastuse kaalumisel võtab ESRN enne 30. septembrit 2021 muuhulgas arvesse makromajanduslikku arengut ja uusi andmeid finantssüsteemi stabiilsuse kohta.“

                     6)

                     2. jao punktis 6 lisatakse järgmine alapunkt 3:

                                 „3.

                                 ESRNi sekretariaat abistab adressaate, tagab aruandluse kooskõlastamise ja asjakohaste vormide koostamise ning täpsustab vajadusel meetmete võtmise korda ja tähtaegu.“

                     7)

                     Lisa „Käesoleva soovituse alusel võetud meetmetest teavitamine“ jäetakse välja.

            Frankfurt Maini ääres, 15. detsember 2020

                  ESRNi haldusnõukogu nimel

                  ESRNi sekretariaadi juhataja

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

            (2)  ELT C 58, 24.2.2011, lk. 4.

            (3)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 27. mai 2020. aasta soovitus ESRN/2020/7 väljamaksete piiramise kohta COVID-19 pandeemia ajal (ELT C 212, 26.6.2020, lk 1).

            (4)  Vt ESMA pressiteade: “ESMA’s Third EU-Wide CCP Stress Test Finds System Resilient to Shocks”, avaldatud veebilehel https://www.esma.europa.eu/press-news/esma-news/esma%E2%80%99s-third-eu-wide-ccp-stress-test-finds-system-resilient-shocks.


title: Nõukogu soovitus, 3. aprill 2020, Rumeenia valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2020/C 116/01

text:
               8.4.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 116/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      3. aprill 2020,
      Rumeenia valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks
      (2020/C 116/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 126 lõiget 7,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu („ELi toimimise leping“) artiklile 126 peavad liikmesriigid hoiduma valitsemissektori eelarve ülemäärasest puudujäägist.

                  (2)

                  Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hinnastabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva kestliku majanduskasvu tagamiseks.

                  (3)

                  Nõukogu otsustas 3. aprillil 2020 kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikega 6, et Rumeenial on ülemäärane eelarvepuudujääk.

                  (4)

                  ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (1) artikli 3 lõike 4 kohaselt on nõukogu kohustatud andma asjaomasele liikmesriigile soovitused ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks teatava tähtaja jooksul. Kõnealustes soovitustes peab asjaomasele liikmesriigile kehtestama ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks vajalike tõhusate meetmete võtmiseks maksimaalselt kuue kuu pikkuse tähtaja. Lisaks sellele on nõukogu kohustatud ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise soovituses nõudma, et saavutataks aastased eelarve-eesmärgid, mis soovituse aluseks oleva prognoosi kohaselt tagavad struktuurse eelarvepositsiooni (tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed) paranemise vähemalt 0,5 % SKPst aastas.

                  (5)

                  Komisjoni 2020. aasta talveprognoosi kohaselt, millele lisati eelarvemuutujad 2022. aastani, pidanuks SKP reaalkasv 2019. aastal püsima 3,9 % juures. Eeldusel, et poliitikat ei muudeta, prognoosib komisjon SKP reaalkasvu aeglustumist, kuid see peaks jääma 3,8 % juurde 2020. aastal ning 3,5 % juurde 2021. ja 2022. aastal. Ühest küljest hoogustaksid praeguse poliitikaga kaasnevad märkimisväärsed stimuleerivad fiskaalmeetmed jätkuvalt eratarbimist. Teisest küljest vähendaks eelarvepuudujäägi jätkuv suurenemine tarbijate ja investorite usku majanduskasvu kestlikusse. Selle tulemusena prognoositakse investeeringute vähenemist, kuna erainvestorid võtavad arvesse suurenevat makromajanduslikku tasakaalustamatust. Netoeksport jääb prognoosiperioodil eeldatavasti negatiivseks, kuna seda mõjutab jätkuvalt nõrk välisnõudlus, samas kui importi toetab eratarbimine. See omakorda suurendaks veelgi juba niigi suurt jooksevkonto puudujääki.

                  (6)

                  Valitsus võttis 10. detsembril 2019 vastu ja saatis parlamendile 2020.–2022. aasta eelarvestrateegia („eelarvestrateegia“), kus valitsemissektori eelarvepuudujäägi muudetud eesmärk oli 2019. aastal 3,8 % SKPst, mis ületab kontrollväärtust (3 % SKPst). Võrreldes 2019. aastaks algselt kavandatud eesmärgiga, mis oli 2,8 % SKPst, korrigeeriti seda käesoleva aasta kohta esitatud eelarve täitmise andmete alusel ülespoole. Eelarvestrateegia kuulutati välja 18. detsembril 2019.

                  (7)

                  Komisjoni 2020. aasta talveprognoosis, millele lisati eelarvemuutujad kuni 2022. aastani, prognoositakse, et valitsemissektori eelarvepuudujääk püsib üle kontrollväärtuse (3 % SKPst) kogu prognoosiperioodi jooksul. Eeldusel, et poliitikat ei muudeta, prognoosib komisjon valitsemissektori eelarve puudujäägiks 2019. aastal 4 % SKPst, 2020. aastal 4,9 %, 2021. aastal 6,9 % ja 2022. aastal 7,7 %. Struktuurne eelarvepuudujääk peaks 2020. aastal suurenema 1 % võrra SKPst, 2021. aastal veel 1,9 % võrra SKPst ja 2022. aastal veel 0,8 % SKPst. Komisjoni prognoositud puudujäägi suurenemine on peamiselt tingitud pensionide märkimisväärsest tõstmisest 2019. aasta suvel. Suuremad pensionikulud suurendaksid eelarvepuudujääki 2020. aastal 0,9 protsendipunkti võrra SKPst, 2021. aastal 1,7 protsendipunkti võrra SKPst ja 2022. aastal 1,1 protsendipunkti võrra SKPst. 2020. aasta augustis jõustuma pidava lapsetoetuse kahekordistamise hinnangulised aastased eelarvekulud on 0,6 % SKPst. Valitsus prognoosib eelarvestrateegias valitsemissektori eelarve puudujäägiks 2020. aastal 3,6 % SKPst, 2021. aastal 3,4 % SKPst ja 2022. aastal 2,8 % SKPst. Valitsuse hinnangute kohaselt tähendaks see struktuurset kohandamist 0,3 % 2020. aastal, 0,2 % 2021. aastal ja 0,6 % 2022. aastal. Eelarvestrateegia kohandamine põhineb peamiselt kuludel. Eelkõige väheneb prognooside kohaselt töötajate hüvitistele, kaupadele ja teenustele ning ELi-välistele kapitalikuludele tehtavate kulutuste osakaal SKPst. Eelarvestrateegia väiksem eelarvepuudujäägi prognoos võrreldes komisjoni prognoosiga tuleneb eelarvestrateegia optimistlikumatest makromajanduslikest prognoosidest ja asjaolust, et eelarvestrateegias ei ole arvesse võetud mõne rakendatud meetme mõju eelarvele, samuti ei toeta praeguste kulude kavandatud vähenemist rakendatud või usutavalt väljakuulutatud meetmed, mistõttu ei saanud neid komisjoni prognoosis täielikult arvesse võtta.

                  (8)

                  Rumeenia valitsemissektori võlg oli 2018. aastal 34,7 % SKPst. Komisjoni prognoosi kohaselt suureneb valitsemissektori võlg 2022. aastal 46,6 %ni SKPst, jäädes seega alla aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse.

                  (9)

                  Määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõike 4 alusel peab ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldama puudujäägi kindlakstegemisele järgneval aastal (praegusel juhul 2021. aastaks), välja arvatud eriasjaolude korral. Kohandamiskava tuleks kindlaks määrata kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1467/97, võttes arvesse liikmesriigi majanduse olukorda ja eelarvepositsiooni.

                  (10)

                  Praeguse seisuga on sellised eriasjaolud Rumeenias olemas. Ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2021. aastaks nõuaks liiga järsku eelarvekohandust ja vähendaks märkimisväärselt SKPd. Pikemaajaline kohandamiskava, mis ka siiski nõuab suuri iga-aastaseid kohandusi, mõjutaks majanduskasvu vähem äkiliselt ja võtaks arvesse asjaolu, et eelarveaasta 2020 on juba alanud. Paralleelselt eelarve konsolideerimisega tehtavad struktuurireformid aitavad tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi püsiva korrigeerimise. Seda silmas pidades ning võttes arvesse Rumeenia majandus- ja eelarveolukorda, on õigustatud määrata ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtajaks 2022. aasta.

                  (11)

                  Selleks tähtajaks usaldusväärse ja kestliku kohandamiskava järgimiseks peaks Rumeenia saavutama valitsemissektori eelarve puudujäägi eesmärgi 3,6 % SKPst 2020. aastal, 3,4 % SKPst 2021. aastal ja 2,8 % SKPst 2022. aastal ning komisjoni prognoosi kohaselt vastab see valitsemissektori esmaste netokulude nominaalsele kasvumäärale (2) 8,2 % 2020. aastal, 5,5 % 2021. aastal ja 5,5 % 2022. aastal. Kui on vaja hoolikat analüüsi, on selline netokulude kasvumäär põhinäitaja, mida kasutada eelarve konsolideerimise hindamiseks. Vastav struktuurse eelarvepositsiooni aastane kohandamine on 2020. aastal 0,5 % SKPst, 2021. aastal 0,8 % SKPst ja 2022. aastal 0,8 % SKPst. Praeguse prognoosi alusel võimaldavad need eesmärgid reaalseid netokulusid siiski igal aastal suurendada. Eesmärkide saavutamiseks on tõenäoliselt vaja läbi vaadata suured seadusest tulenevad pensionitõusud ja muud hiljutised meetmed, mis põhjustavad baasstsenaariumis eelarvepuudujäägi järsku suurenemist.

                  (12)

                  Eelarve konsolideerimise meetmed peaksid tagama püsiva korrigeerimise, olles samal ajal suunatud riigi rahanduse kvaliteedi parandamisele ja majanduse kasvupotentsiaali tugevdamisele.

                  (13)

                  Alates 2016. aastast on Rumeenia teinud süstemaatiliselt ja korduvalt erandeid riiklikus eelarveraamistikus sätestatud eelarve-eeskirjadest, mistõttu need on muutunud valdavalt ebatõhusaks. On väga oluline, et Rumeenia tagaks tulevikus riikliku eelarveraamistiku täieliku kohaldamise.

                  (14)

                  Keskpikas ja pikas perspektiivis on oht riigi rahanduse usaldusväärsusele suur, mis on tingitud suurest eelarvepuudujäägist ja elanike vananemisega seotud kuludest. Suurt rolli nende riskide puhul mängivad pensionitõusud, mis kehtestati 2019. aasta suvel ja mis peaksid jõustuma aastatel 2019–2021. See kinnitab tungivat vajadust taastada täielikult riigi rahanduse pikaajaline kestlikkus,

            SOOVITAB:

                  1.

                  Rumeenia peaks kõrvaldama praeguse ülemäärase eelarvepuudujäägi hiljemalt 2022. aastaks.

                  2.

                  Rumeenia peaks saavutama valitsemissektori eelarvepuudujäägi eesmärgi 3,6 % SKPst 2020. aastal, 3,4 % SKPst 2021. aastal ja 2,8 % SKPst 2022. aastal, mis vastab valitsemissektori esmaste netokulude nominaalsele kasvumäärale 8,2 % 2020. aastal, 5,5 % 2021. aastal ja 5,5 % 2022. aastal, mis omakorda vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,5 % SKPst 2020. aastal, 0,8 % SKPst 2021. aastal ja 0,8 % SKPst 2022. aastal.

                  3.

                  Rumeenia peaks täpsustama ja rangelt rakendama meetmeid, mida on vaja ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2022. aastaks. Eelarve konsolideerimise meetmed peaksid tagama püsiva korrigeerimise majanduskasvu soodustaval viisil. Rumeenia peaks kasutama kogu juhusliku tulu puudujäägi vähendamiseks.

                  4.

                  Nõukogu kehtestab Rumeeniale tähtpäeva 15. september 2020 tõhusate meetmete võtmiseks ja eesmärkide saavutamiseks koostatud konsolideerimisstrateegia kohta määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõike 4a kohase üksikasjaliku aruande esitamiseks. Pärast seda peaksid Rumeenia ametiasutused esitama vähemalt iga kuue kuu järel aruande soovituste rakendamisel tehtud edusammudest, kuni ülemäärane eelarvepuudujääk on kõrvaldatud.

            Lisaks peaksid Rumeenia ametiasutused tagama oma riikliku eelarveraamistiku täieliku kohaldamise. Samuti on eelarve konsolideerimise strateegia edu tagamiseks oluline toetada konsolideerimist ulatuslike struktuurireformidega kooskõlas nõukogu poolt Rumeeniale Euroopa poolaasta raames antud soovitustega ning eelkõige makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlusega seotud soovitustega.
      Käesolev soovitus on adresseeritud Rumeeniale.

         Brüssel, 3. aprill 2020

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            G. GRLIĆ RADMAN

         (1)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (2)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.


               8.4.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 118/158

      P8_TA(2018)0294
      ELi ja Aserbaidžaani vahelise laiaulatusliku lepingu läbirääkimised
      Euroopa Parlamendi 4. juuli 2018. aasta soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, mis käsitleb ELi ja Aserbaidžaani vahelise laiaulatusliku lepingu läbirääkimisi (2017/2056(INI))
      (2020/C 118/25)

         Euroopa Parlament,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 2, 3 ja 8 ning V jaotist, eriti selle artikleid 21, 22 ja 36, samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu V osa,

                  —

                  võttes arvesse, et Euroopa Liit ja Aserbaidžaan alustasid 7. veebruaril 2017 läbirääkimisi uue laiaulatusliku lepingu üle, mis peaks asendama Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning Aserbaidžaani Vabariigi vahel 1999. aastal sõlmitud partnerlus- ja koostöölepingu (1),

                  —

                  võttes arvesse kõnealuse lepingu läbirääkimisjuhiste vastuvõtmist nõukogus 7. novembril 2016. aastal,

                  —

                  võttes arvesse 7. novembril 2006. aastal Brüsselis ELi ja Aserbaidžaani vahel allkirjastatud vastastikuse mõistmise memorandumit strateegilise partnerluse kohta energia valdkonnas,

                  —

                  võttes arvesse 9. veebruaril 2018. aastal toimunud Euroopa Liidu ja Aserbaidžaani koostöönõukogu 15. kohtumise peamisi tulemusi,

                  —

                  võttes arvesse komisjoni 19. detsembri 2017. aasta aruannet ELi ja Aserbaidžaani suhete kohta läbivaadatud Euroopa naabruspoliitika raamistikus (SWD(2017)0485),

                  —

                  võttes arvesse Euronesti parlamentaarse assamblee juhatuse 30. oktoobri 2017. aasta läkitust riigipeadele või valitsusjuhtidele,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Parlamendi 15. novembri 2017. aasta soovitust nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele, mis käsitleb idapartnerlust 2017. aasta novembri tippkohtumise eel (2),

                  —

                  võttes arvesse oma 13. detsembri 2017. aasta resolutsiooni ühise välis- ja julgeolekupoliitika rakendamise aastaaruande kohta (3),

                  —

                  võttes arvesse idapartnerluse tippkohtumiste ühisavaldusi, sealhulgas 24. novembri 2017. aasta ühisavaldust,

                  —

                  võttes arvesse komisjoni ja Euroopa välisteenistuse 2016. aasta juunis avaldatud üldist välis- ja julgeolekupoliitika strateegiat, eriti selles sätestatud peamisi põhimõtteid,

                  —

                  võttes arvesse oma 15. juuni 2017. aasta resolutsiooni Aserbaidžaani ajakirjaniku Afgan Muhtarli juhtumi kohta (4) ning teisi resolutsioone Aserbaidžaani kohta, eelkõige inimõiguste olukorda ja õigusriigi põhimõtet käsitlevaid resolutsioone,

                  —

                  võttes arvesse välisasjade ja julgeolekupoliitika ning Euroopa naabruspoliitika ja laienemisläbirääkimiste pressiesindaja 14. jaanuari 2018. aasta avaldust ajakirjanik Afgan Mukhtarlile karistuse määramise kohta Aserbaidžaanis,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee 11. oktoobri 2017. aasta resolutsiooni demokraatlike institutsioonide toimimise kohta Aserbaidžaanis,

                  —

                  võttes arvesse, et Euroopa Nõukogu ministrite komitee algatas 5. detsembril 2017 rikkumismenetluse, sest Aserbaidžaani ametivõimud keelduvad jätkuvalt rakendamast Euroopa Inimõiguste Kohtu otsust kohtuasjas Ilgar Mammadov vs. Aserbaidžaan,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo (OSCE/ODIHR) 2. märtsi 2018. aasta vajaduste hindamise missiooni aruannet Aserbaidžaani ennetähtaegsete presidendivalimiste kohta,

                  —

                  võttes arvesse kodukorra artikli 108 lõiget 4 ja artiklit 52,

                  —

                  võttes arvesse väliskomisjoni raportit ja rahvusvahelise kaubanduse komisjoni muudatusettepanekutena esitatud seisukohta (A8-0185/2018),

                  A.

                  arvestades, et idapartnerlus põhineb Armeenia, Aserbaidžaani, Valgevene, Gruusia, Moldova, Ukraina ja Euroopa Liidu ühistel kohustustel tugevdada oma suhteid ning järgida rahvusvahelist õigust ja põhiväärtusi, sealhulgas demokraatiat, õigusriigi põhimõtet, head valitsemistava, inimõiguste ja põhivabaduste austamist; arvestades, et ELi ja Aserbaidžaani vahelises uues lepingus tuleks soodustada liidu huvisid piirkonnas ning edendada liidu väärtusi;

                  B.

                  arvestades, et Euroopa Parlament soodustab suhete süvendamist kõigi idapartnerluse liikmetega sel määral, mil nad neid põhiväärtusi austavad; arvestades, et idapartnerlust käsitlevas Euroopa Parlamendi 15. novembri 2017. aasta resolutsioonis soovitatud atraktiivne pikemaajaline idapartnerluse EaP+ mudel, mis võiks lõpuks viia muu hulgas tolliliidu, energialiidu, digitaalse liidu ja Schengeni alaga ühinemiseni, tuleks teha idapartnerluse poliitika raames kättesaadavaks ka riikidele, kellel ei ole ELiga assotsieerimislepingut – näiteks Aserbaidžaanile – , kui need riigid on selliste suurte kohustuste võtmiseks valmis ja nad on teinud ühtlasi märkimisväärseid edusamme vastastikku kokku lepitud reformide elluviimisel;

                  C.

                  arvestades, et ELi ja Aserbaidžaani suhted on praegu reguleeritud 1999. aastal sõlmitud partnerlus- ja koostöölepinguga; arvestades, et EL on Aserbaidžaani peamine kaubanduspartner ning riigi suurim impordi ja eksporditurg, seejuures moodustab kaubavahetus ELiga 48,6 % kogu Aserbaidžaani kaubanduse mahust, samuti pärineb kõige rohkem Aserbaidžaani välismaiseid otseinvesteeringuid EList; arvestades, et Aserbaidžaan on ELi strateegiline energiapartner, tänu millele on võimalik ELi energiaallikaid mitmekesistada; arvestades siiski, et Aserbaidžaani majandus toetub naftale ja gaasile, mille maht moodustab 90 % riigi ekspordist, muutes riigi tundlikuks väliste vapustuste ja maailma naftahindade kõikumise suhtes; arvestades, et kuna Aserbaidžaan ei ole veel Maailma Kaubandusorganisatsiooni liige, takistavad riigi kaubandus- ja ärisuhteid ELiga tõsised tariifsed ja mittetariifsed tõkked;

                  D.

                  arvestades, et EL ja Aserbaidžaan rõhutasid 24. novembri 2017. aasta idapartnerluse tippkohtumise ühisavalduses, et „EL jätkab ühiselt iga partnerriigiga (sh Armeenia, Aserbaidžaani ja Valgevenega) ja iga partnerriigi erisusi arvestades selliste atraktiivsete ja realistlike võimaluste arutamist vastastikuste kaubandussuhete tugevdamiseks ja investeeringute innustamiseks, mis kajastaksid ühiseid huve, reformitud investeerimispoliitikat seoses investeeringute kaitsega ning rahvusvahelisi kaubandusnorme ja kaubandusega seotud rahvusvahelisi standardeid, sealhulgas intellektuaalomandiõiguse valdkonnas, ning aitaksid kaasa majanduse ajakohastamisele ja mitmekesistamisele“;

                  E.

                  arvestades, et uuel lepingul peaks ootuste kohaselt olema Aserbaidžaanile positiivne mõju, eelkõige demokraatlike standardite, majanduskasvu ja -arengu edendamise valdkonnas; arvestades, et sellised väljavaated on eriti olulised Aserbaidžaani noorte jaoks, et toetada uue haritud põlvkonna arengut Aserbaidžaanis, kaitsta põhiväärtusi ja edendada riigi kaasajastamist; arvestades, et täielikult toimiv kodanikuühiskond on oluline eeltingimus majanduse mitmekesistamiseks;

                  1.

                  soovitab nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale järgmist:

                        Üldpõhimõtted, põhiväärtused ja konflikti lahendamise kohustus

                              a)

                              tagada, et mõlema poole ja eelkõige nende kodanike huvides oleks ELi ja Aserbaidžaani suhete süvendamise tingimuseks lähtumine ja kinnipidamine põhiväärtustest ja demokraatia põhimõtetest, õigusriigi põhimõtetest, heast valitsemistavast ning inimõiguste ja põhiõiguste, sh väljendus- ja ühinemisvabaduse, vähemuste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse austamine;

                              b)

                              tuletada Aserbaidžaani ametivõimudele meelde idapartnerlust käsitlevas Euroopa Parlamendi 15. novembri 2017. aasta soovituses väljendatud seisukohta, milles nõutakse, et Aserbaidžaan täidaks oma rahvusvahelisi kohustusi ja nenditakse selgelt, et laiaulatuslikku lepingut ei sõlmita ühegi riigiga, kes ei austa ELi põhiväärtusi ja -õigusi, eelkõige seoses Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuste rakendamata jätmisega ning inimõiguste kaitsjate, valitsusväliste organisatsioonide, opositsiooniliikmete, advokaatide, ajakirjanike ja keskkonnaaktivistide ahistamise, hirmutamise ja tagakiusamisega; tagada, et enne mis tahes uue ELi ja Aserbaidžaani vahelise lepingu sõlmimist vabastatakse poliit- ja meelsusvangid, nagu Aserbaidžaani ametivõimud teada andsid; kindlustada, et uude lepingusse lisatakse spetsiaalne peatamismehhanism koos selgete sätetega õigusriigi põhimõtete, inimõiguste ja põhivabaduste austamise kohta;

                              c)

                              tuletada Aserbaidžaani ametivõimudele meelde Euroopa Parlamendi samas soovituses väljendatud seisukohta, mille kohaselt ELi ja Mägi-Karabahhi konflikti iga poolega sõlmitavate uute lepingute ratifitseerimise tingimuseks tuleb seada sisuliste kohustuste võtmine ja olulised edusammud konflikti rahumeelseks lahendamiseks, näiteks relvarahu säilitamine ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) 2009. aasta peamiste põhimõtete rakendamise ning OSCE Minski rühma kaasesimeeste jõupingutuste toetamine; rõhutada, et läbirääkimisprotsessi tuleb kaasata nii Armeenia kui ka Aserbaidžaani kodanikuühiskond;

                              d)

                              tagada, et Aserbaidžaaniga sõlmitav tulevane leping oleks ammendav, laiaulatuslik ja tulevikku suunatud, oleks ühiste väärtuste ja huvide osas kooskõlas nii ELi kui ka Aserbaidžaani püüdlustega ja järgiks kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 „Muudame oma maailma“ ning tooks ilmset ja konkreetset kasu mõlemale lepinguosalisele, võtaks arvesse mitte üksnes suurettevõtjaid, vaid ka VKEde eriomadusi, ning oleks kasulik nii ELi ja kui ka Aserbaidžaani kodanikele;

                              e)

                              tagada läbirääkimiste kiire ja järjepidev areng, et sõlmida kõnealune uus leping enne järgmist idapartnerluse tippkohtumist 2019. aastal eeldusel, et eespool nimetatud tingimused on täidetud;

                              f)

                              jagada aktiivselt ja selgel viisil teavet uue lepingu eesmärkide ja tingimuste ning läbirääkimiste protsessi kohta, et suurendada nii Aserbaidžaanis kui ka ELis läbipaistvust ja üldsuse teadlikkust, ning lepingu sõlmimisest loodetavatest võimalustest ja kasust, võideldes selle kaudu kõigi väärinfo levitamise kampaaniate mõju vastu;

                        Poliitiline dialoog ja piirkondlik koostöö

                              g)

                              näha ette korrapärane ja intensiivne dialoog, et soodustada ulatuslikke reforme eesmärgiga tugevdada institutsioone ja edendada nendevahelist võimude lahusust, mis aitaks muuta need demokraatlikumaks ja sõltumatumaks, järgida inimõigusi ning meediavabadusi ning arendada välja reguleeriv keskkond, kus kodanikuühiskond saab toimida ilma ebavajaliku sekkumiseta, k.a reformiprotsess;

                              h)

                              kehtestada erimeetmed, mille eesmärk on rakendada OSCE/ODIHRi ja Euroopa Nõukogu Veneetsia komisjoni soovitusi, mis tagaksid edu selliste kaasavate, konkurentsipõhiste ja läbipaistvate vabade valimiste ja rahvahääletuste läbiviimisel, millega kindlustatakse Aserbaidžaani kodanikele vaba ja õiglane võimalus väljendada oma seisukohti ja püüdlusi;

                              i)

                              toetada täielikult OSCE ja Euroopa Nõukogu valimiste vaatlusmissiooni esialgseid järeldusi 11. aprilli 2018. aasta ennetähtaegsete presidendivalimiste kohta, mille kohaselt puudus valimistel tegelik konkurents, mille põhjuseks oli piirav poliitiline keskkond, põhiõigusi ja -vabadusi piirav õiguslik raamistik, pluralismi puudumine, sh meedias, ulatuslik kohustuslike menetluste eiramine, läbipaistvuse puudumine ja arvukad tõsised eeskirjade rikkumised, nagu hääletussedelite ebaseaduslik valimiskasti lisamine;

                              j)

                              püüda võtta vastu sätted, mis tugevdaksid koostööd rahu ja rahvusvahelise õigusemõistmise valdkonnas ning eelkõige nõuda, et Aserbaidžaan täidaks oma rahvusvahelisi kohustusi, sh Euroopa Nõukogu liikmena, ning täidaks Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuseid; nõuda tungivalt, et Aserbaidžaan allkirjastaks ja ratifitseeriks Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi; leida ka mõjusaid koostöömeetmeid massihävitusrelvade leviku tõkestamise ning väike- ja kergrelvade ebaseadusliku kaubanduse tõkestamise valdkonnas;

                              k)

                              näha ette tihedam koostöö välis-, kaitse- ja julgeolekupoliitika küsimustes, et tagada võimalikult suur lähenemine, eelkõige seoses reageerimisega üleilmsetele ohtudele ja probleemidele, sh terrorismile, ning samuti konfliktiennetuse, kriisiohjamise ja piirkondliku koostöö valdkonnas, võttes samas arvesse Aserbaidžaani eriilmelist välispoliitikat; toetada ELi ja Aserbaidžaani vahelise osalemise raamlepingu allkirjastamist, et sätestada õiguslik ja poliitiline alus koostööks ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonides ja operatsioonides;

                              l)

                              tagada, et esmatähtsana käsitletaks Aserbaidžaani ja Armeenia vahelist dialoogi ning ELi suuremat osalemist Mägi-Karabahhi konflikti rahumeelses lahendamises kooskõlas OSCE 2009. aasta peamiste põhimõtetega ja eriti OSCE Minski rühma kaasesimeeste toetusel, edendades kõiki rahu kindlustamist soodustavaid algatusi, nagu kõigi poolte kinnipidamine relvarahust, dialoog kõigil tasanditel, sh kõrgetasemelised kõnelused, vihakõne ohjeldamine, tõelised usalduse suurendamise meetmed, OSCE rahvusvaheliste vaatlejate arvu märkimisväärne suurendamine ning Armeenia ja Aserbaidžaani kodanikuühiskonna intensiivsem dialoog, sh usu- ja kultuuritegelaste vahel, et valmistada Armeenia ja Aserbaidžaani ühiskondi ette rahulikuks kooseksisteerimiseks; väljendada sügavat muret sõjalise võimekuse suurendamise ja ebaproportsionaalsete kaitsekulutuste pärast piirkonnas;

                              m)

                              kehtestada erisätted, millega toetatakse ametivõimude olulisi jõupingutusi suure hulga pagulaste ja riigisiseste põgenike abistamisel, ning toetada Aserbaidžaani rahvusvaheliselt tunnustatud piiridesse jäävates konfliktipiirkondades elavaid tsiviilisikuid; nõuda, et austataks kõigi ajutiselt või püsivalt Aserbaidžaani piirides elavate inimeste õigusi; toetada eelkõige nende õigust naasta koju ja oma valdustesse ning saada vastavalt Euroopa Inimõiguste Kohtu otsustele konflikti kõikidelt pooltelt hüvitist;

                        Õigusriigi põhimõte ning inimõiguste ja põhivabaduste austamine

                              n)

                              toetada kohtureformi, mille eesmärk on tagada kohtusüsteemi erapooletus ja sõltumatus täidesaatvast võimust ja tugevdada õigusriigi põhimõtet; eelkõige tagada õigusala töötajate sõltumatus, kaotades igasuguse põhjendamatu sekkumise juristide töösse, võimaldada sõltumatutel praktiseerivatel advokaatidel esindada kliente notariaalselt kinnitatud volikirja alusel ja lõpetada Aserbaidžaani advokatuuri meelevaldsed volitused advokaatide ametist kõrvaldamiseks ja uute liikmete vastuvõtmisest keeldumiseks;

                              o)

                              toetada tugeva inimõiguste kaitse, põhivabaduste ja soolise võrdõiguslikkuse raamistiku väljatöötamist; rõhutada, et naiste esindatus kõikidel valitsustasanditel on oluline, samuti nende võrdne, täielik ja aktiivne osalemine konfliktide ennetamises ja lahendamises, ning nõuda tungivalt, et Aserbaidžaan kirjutaks alla naistevastase vägivalla ja perevägivalla ennetamise ja tõkestamise Istanbuli konventsioonile;

                              p)

                              kehtestada erisätted, et toetada Aserbaidžaani võitluses majanduskuritegevuse, sealhulgas korruptsiooni, rahapesu ja maksudest kõrvalehoidumise vastu; hoolitseda selle eest, et suureneks läbipaistvus ettevõtete ja usaldusfondide omanike hulgas ning suurte ettevõtete finantstegevuse puhul, mis puudutab eelkõige saadud tulu ja makstud makse; toetada rahapesuskeemide, eelkõige nn rahapesumasina (Laundromat) juhtumi uurimist ning kehtestada konkreetsed järelevalve- ja kontrollimehhanismid, nagu rahapesu ja pettuse skeemidega seotud isikute juurdepääsu piiramine Euroopa pangandussüsteemile;

                              q)

                              võimaldada tihedamat koostööd ja toetada Aserbaidžaani terrorismi, organiseeritud kuritegevuse ja küberkuritegevuse vastases võitluses ning radikaliseerumise ja piiriülese kuritegevuse ennetamises; teha koostööd eelkõige terroristlike organisatsioonide värbamiskampaaniate vastu võitlemisel;

                              r)

                              lisada sätted kriminaalõiguse rakendamise kohta Aserbaidžaanis seoses inimõiguste ja põhivabaduste kaitsmisega, et lõpetada poliitiline tagakiusamine ja inimröövid, meelevaldsed reisikeelud ning teisitimõtlejate ründamine, muu hulgas laimamise teel, ning sõltumatute ajakirjanike, inimõiguste kaitsjate, vabaühenduste esindajate ja kõige kaitsetumate ühiskonnaliikmete, nagu osa vähemusrühmade, sh LGBTQI-kogukonna liikmete vastu suunatud tegevusele; tagada, et lepingusse lisatakse konkreetsed nende rühmade olukorda regileerivad viited; tuletada meelde, et sellised tavad on võimalike ELi partnerriikide puhul vastuvõetamatud; luua tugevdatud foorum tõhusaks ja tulemustele orienteeritud inimõigusi käsitlevaks dialoogiks ELi ja Aserbaidžaani vahel, konsulteerides peamiste rahvusvaheliste ja tõeliselt sõltumatute Aserbaidžaani valitsusväliste organisatsioonidega ning mille raames saavutatud edusamme tuleks igal aastal hinnata konkreetsetele võrdlusalustele toetudes;

                              s)

                              nõuda õigusaktide asjakohast muutmist, et võimaldada kodanikuühiskonna seaduslikku tegevust, kõrvaldada põhjendamatud piirangud nende registreerimisnõuetele, tegevusele ning juurdepääsule välisrahastuse ja toetuste saamiseks registreerimisele, ning lõpetada põhjendamatud kriminaaluurimised, ebavajalikud aruandmiskohustused eri valitsusasutustele, kontorite läbiotsimised, pangaarvete külmutamised, reisikeelud ja nende juhtide tagakiusamine;

                              t)

                              tagada enne läbirääkimiste lõppu, et Aserbaidžaan vabastab oma poliit- ja meelsusvangid, kellest kõige rohkem tähelepanu on pälvinud Ilgar Mammadov, Afgan Muhtarli, Mehman Huseynov, Ilkin Rustamzada, Seymur Haziyev, Rashad Ramazanov, Elchin Ismayilli, Giyas Ibrahimov, Beyram Mammadov, Asif Yusifli ja Fuad Gahramanli, ning tühistada nende vabastamise järel neile, k.a ajakirjanik Khadija Ismayilovale ja advokaat Intigam Aliyevile, kehtivad reisikeelud ning järgida täielikult Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuseid, eelkõige Ilgar Mammadovi kohta; tagada nende isikute vabastamine ja nende (k.a nende perekonna) olukorra parandamine ja nende rehabiliteerimine kohtusüsteemi ja õigusriigi põhimõtte kohaldamise kaudu, ning kaitsta Aserbaidžaani teisitimõtlejaid Euroopa Liidus; mõista hukka asjaolu, et vastupidiselt Aserbaidžaani ametivõimude teadaannetele ei vabastatud ühtegi eespool nimetatud poliitvangi ning oma põhiseaduslike õiguste rahumeelse kasutamise eest peeti kinni veel isikuid, kaasa arvatud opositsioonierakondade liikmed ja inimõiguste advokaat Emin Aslan; nõuda inimõiguste advokaadi Emin Aslani viivitamatut haldusarestist vabastamist ning kaheldavate politseile allumatuse süüdistuste täielikku tagasivõtmist; tagada, et Aserbaidžaan lõpetab valitsuse kritiseerijate summutamiseks haldusaresti kasutamise;

                              u)

                              tagada, et Aserbaidžaan austab rahumeelse kogunemise vabadust, et ta hoidub seda õigust piiramast viisil, mis on oleks vastuolus tema rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustustega, sealhulgas Euroopa inimõiguste konventsiooniga, ning et ta uurib viivitamatult ja tulemuslikult kõiki ülemäärase jõu kasutamise juhtumeid, meelevaldseid vahistamisi ja rahumeelsete meeleavaldajate ebaseaduslikku kinnipidamist, sealhulgas seoses 2017. aasta septembris ja 2018. aasta märtsis toimunud opositsiooni sanktsioneeritud meeleavaldustega, ning võtab nende tegude toimepanijad vastutusele;

                              v)

                              püüda enne läbirääkimiste lõppu saavutada seda, et Aserbaidžaani ametivõimud kohustuksid järgima ÜRO piinamise ning muu julma, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise ja karistamise vastast konventsiooni, ning et nad ka tegelikult uuriksid kõiki poliit- ja meelsusvangide väärkohtlemise juhtumeid, eelkõige hiljutist Mehman Galandarovi juhtumit, kes suri Aserbaidžaanis eelvangistuses, ning LGBTQI-inimeste juhtumeid, keda 2017. aasta septembris massiliselt ahistati ja vahi alla võeti;

                              w)

                              rõhutada ELi muret ajakirjandusvabaduse praeguse seisukorra pärast Aserbaidžaanis, mis on Piirideta Reporterite 2018. aasta pressivabaduse indeksi kohaselt 180 riigi seas 163. kohal; rõhutada vaba ja sõltumatu meedia tähtsust nii veebis kui ka väljaspool seda ning kindlustada ELi suurem poliitiline ja rahaline toetus Aserbaidžaani vabale ja mitmekesisele meediale, kus toimetus oleks domineerivatest poliitilistest ja oligarhilistest rühmadest sõltumatu, ning mis oleks kooskõlas ELi standarditega; paluda ametivõimudel vabastada juurdepääs ajalehe Azadliq ja kolme uudistekanali (Raadio Vaba Euroopa /Vabaduse Aserbaidžaani raadio, Meydan TV ja Azerbaycan Saati) – mis peavad tegutsema välismaalt – veebisaitidele;

                        Kaubandus ja majanduskoostöö

                              x)

                              lisada õiglased ja ulatuslikud kaubandus- ja investeerimissätted, mis on täielikult kooskõlastatud ELi standarditega ega kahjusta neid, eelkõige sanitaar- ja fütosanitaar-, keskkonna-, töö-, sotsiaal-, soolise tasakaalu ja diskrimineerimist mittelubavad standardid, ning mis tagavad intellektuaalomandiõiguste, sealhulgas geograafiliste tähiste kaitse, eelkõige veinide ja piiritusjookide puhul määral, mil need vastavad Aserbaidžaani kui WTOsse mittekuuluva riigi staatusele; toetada Aserbaidžaani WTOga ühinemise protsessis;

                              y)

                              võtta tugevad meetmed, mis parandaksid kiiresti Aserbaidžaani ettevõtlus- ja investeerimiskliimat, eelkõige maksustamise ning riigi rahanduse juhtimise ja riigihangete valdkonnas – viidates WTO riigihankelepingus sätestatud eeskirjadele – et võimaldada suuremat läbipaistvust, paremat juhtimist ja vastutust, võrdset juurdepääsu ja ausat konkurentsi;

                        Energia ja muud koostöövaldkonnad

                              z)

                              võimaldada suuremat koostööd energiasektoris kooskõlas ELi ja Aserbaidžaani strateegilise energiapartnerlusega ja võttes arvesse Aserbaidžaani senist tegevust usaldusväärse energiatarnijana, võttes samal ajal aga arvesse, et 2017. aasta märtsis peatas EITI (mäetööstuse läbipaistvuse algatus) Aserbaidžaani liikmesuse, kuna Aserbaidžaani valitsusväliseid organisatsioone käsitlevates õigusaktides tehti muudatusi, mis ei vastanud rühma kodanikuühiskonna nõuetele; avaldada Aserbaidžaanile survet, et ta täidaks neid nõudeid ja jätkaks oma tegevust EITIs;

                              aa)

                              toetada ka Aserbaidžaani energiaallikate jaotuse mitmekesistamist, edendades süsinikku mittesisaldavaid energiaallikaid ja valmistudes süsinikujärgseks ajastuks fossiilkütustest sõltuvuse vähendamise ja alternatiivkütuste kasutamist soodustamise teel, seda ka energiajulgeoleku huvides; toetada lõunapoolse gaasikoridori lõpuleviimist, pärast seda, kui on käsitletud kliimamuutustega seotud olulisi mureküsimusi ja mõju, mida avaldab kohalikele kogukondadele Euroopa Investeerimispanga otsus Anatoolia torujuhtme rahastamise kohta;

                              ab)

                              kehtestada uue lepingu osana ammendavad sätted keskkonnakaitse ja kliimamuutuste vähendamise kohta vastavalt liidu kliimamuutuste vastu võitlemise tegevuskavale ning mõlema poole Pariisi kokkuleppe kohastele kohustustele, sh selle poliitika integreerimise kaudu muudesse poliitikavaldkondadesse;

                              ac)

                              otsida uusi väljavaateid tõhustatud koostööks energiaga mitteseotud valdkondades, eelkõige haridus-, tervishoiu-, transpordi-, ühenduvuse ja turismisektoris, et mitmekesistada Aserbaidžaani majandust, luua rohkem töökohti, kaasajastada tööstus- ja teenindussektorit ning edendada kestlikku arengut äri- ja teadusuuringute valdkonnas; elavdada inimestevahelist suhtlust nii Euroopa tasandil kui ka Armeenia valitsusväliste organisatsioonidega piirkondlikul tasandil;

                              ad)

                              süvendada koostööd noorte-, õpilas- ja üliõpilasvahetuste valdkonnas juba olemasolevate edukate programmide, nagu „Noorte Euroopa naabrite“ võrgustik, täiustamise ning uute stipendiumiprogrammide ja koolituste väljatöötamise teel, samuti hõlbustada osalemist kõrghariduse valdkonna programmides, eelkõige programmis „Erasmus+“, mis toetab oskuste, sh keeleoskuse arendamist ning võimaldab Aserbaidžaani elanikel tutvuda ELi ja selle väärtustega;

                              ae)

                              edendada transpordi ja ühenduvuse kaudu ka majanduskasvu; laiendada üleeuroopalist transpordivõrku (TEN-T) Aserbaidžaanile;

                              af)

                              kaaluda idapartnerluse tippkohtumise ühisavaldusele toetudes sobival ajal ja kui olukord võimaldab viisanõude kaotamise dialoogi alustamist Armeenia ja Aserbaidžaaniga, eeldusel et on loodud tingimused hästi toimivaks ja turvaliseks liikuvuseks, mis hõlmaks ka viisalihtsustus- ja tagasivõtulepingute tulemuslikku rakendamist poolte vahel;

                        Institutsioonilised sätted

                              ag)

                              tagada, et lepingul oleks ulatuslik parlamentaarne mõõde, mis tugevdaks praeguseid koostöösätteid ja -mehhanisme, et suurendada panust lepingu rakendamisse ja selle rakendamise kontrolli, eelkõige parlamentidevahelise laiendatud struktuuri kaudu, et võimaldada korrapärast ja sisukat dialoogi Euroopa Parlamendi ja Aserbaidžaani parlamendi vahel nende suhete kõikide aspektide, kaasa arvatud lepingute rakendamise kohta;

                              ah)

                              viia läbirääkimised läbi võimalikult läbipaistvalt; teavitada Euroopa Parlamenti nende läbirääkimiste igas etapis vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikele 10, mille kohaselt „Euroopa Parlamenti teavitatakse viivitamata ja täielikult kõigil menetluse etappidel“; esitada Euroopa Parlamendile ka läbirääkimiste tekstid ja iga läbirääkimisvooru protokollid; tuletada nõukogule meelde, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 10 varasemate rikkumiste tõttu on Euroopa Liidu Kohus juba tühistanud nõukogu otsused mitme lepingu allkirjastamise ja sõlmimise kohta; pidada meeles, et ka tulevikus võib Euroopa Parlament keelduda uutele lepingutele oma nõusoleku andmisest seni, kuni nõukogu täidab oma seadusjärgsed kohustused;

                              ai)

                              tagada, et uue lepingu ajutiseks kohaldamiseks on vaja Euroopa Parlamendi eelnevat nõusolekut; rõhutada, et kui sellest kinni ei peeta, võib Euroopa Parlament keelduda uutele lepingutele oma nõusoleku andmisest;

                  2.

                  teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning Aserbaidžaani Vabariigi presidendile, valitsusele ja parlamendile.

         (1)  ELT L 246, 17.9.1999, lk 3.

         (2)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0440.

         (3)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0493.

         (4)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0267.