title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitletakse Bulgaaria 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Bulgaaria ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               15.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 209/5

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitletakse Bulgaaria 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Bulgaaria ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 209/02
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Bulgaaria esitas 15. aprillil 2011 oma 2011. aastal ajakohastatud lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2011. aasta riikliku reformikava. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati lähenemisprogrammi ja reformikava üheaegselt.

               (7)

               Majanduskriis katkestas tugeva kasvu (mida toitsid märkimisväärsete välismaiste otseinvesteeringute vood ja laenumahu suurenemine) perioodi. SKP hakkas taas suurenema 2010. aasta teises kvartalis, olles tipust vähenenud kokku 7,1 %, mille tulemusel oli 2010. aasta kui terviku reaalne SKP üldiselt madal. Kõige tähtsamateks kasvumootoriteks on olnud ekspordi tugev kasv ja reservide täiendamine. Valitsemissektori eelarvepositsioon muutus järgmiselt: kriisieelsest ülejäägist sai 2009. aastal puudujääk suurusega 4,7 % SKPst ja 2010. aastal 3,2 % SKPst. Kui ekspordimahukates tööstusharudes on toodang ja tööhõive suurenenud, siis ehitus-, kinnisvara- ja jaemüügisektori madal aktiivsus on majanduse elavnemist viimase aasta jooksul pidurdanud. Majanduse jahtumise põhilöök tabas tööhõivet: 2008. aasta tippajaga võrreldes kadus ligikaudu 358 000 töökohta. Selle tulemusel suurenes töötus mitu protsenti, jõudes 2010. aastaks 10,2 %ni, samamoodi prognoositakse, et tööhõive ei naase keskpika perioodi jooksul kriisieelsele tasemele.

               (8)

               Võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase ajakohastatud lähenemisprogrammi hinnangu, on nõukogu arvamusel, et eelarveprognooside aluseks olevad makromajanduslikud stsenaariumid põhinevad optimistlikumatel kasvuprognoosidel kui komisjoni talituste prognoosid. Ajakohastatud lähenemisprogrammiga nähakse vastavalt nõukogu 13. juuli 2010. aasta soovitusele 2011. aastaks ette valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamine ja hilisem täiendav puudujäägi vähendamine. Pärast seda, kui 2010. aastal õnnestus eelarvet ühekordselt märkimisväärselt konsolideerida, nii et struktuurne puudujääk vähenes rohkem kui kahe SKP protsendipunkti võrra, jääb 2011. aasta eelarve kohandamine soovitatust (vähemalt 0,75 SKP protsendipunkti võrra) oluliselt väiksemaks, ent eelarvepingutus on keskmiselt siiski kogu ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames suurem kui 1 % SKPst. Ajakohastatud programmis ei esitata aga piisavalt täpset infot 2012.–2014. aasta eelarve-eesmärkide saavutamiseks kavandatavate eelarvemeetmete kohta. 2014. aastaks kavandatud vähendatud keskpika perioodi eesmärk (struktuurne eelarvepuudujääk 0,6 % SKPst) on siiski ambitsioonikam kui minimaalne nõutav tase. See on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärkidega ning selle saavutamine nähakse ette lähenemisprogrammi perioodi lõpuks (2014. aastaks). Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamist 2011. aastal on aga ajavahemiku 2012–2014 struktuurse eelarvepositsiooni keskmine kavandatav konsolideerimine oluliselt väiksem soovitatud minimaalsest aastasest tasemest (0,5 % SKPst). Järk-järgult paranevat majandusprognoosi arvestades peaks lähenemisprogrammi eesmärk olema kiirem liikumine keskpika perioodi eesmärkide saavutamise suunas. Potentsiaalse keskpika perioodi ettevaatliku kasvuprognoosi taustal tundub 2012.–2013. aastaks kavandatav eelarvekulude suurenemine optimistlik, kujutades endast ohtu keskpika perioodi struktuursele eelarvepositsioonile.

               (9)

               Ülemäärase puudujäägi kõrvaldamine vastavalt kavandatule 2011. aasta lõpuks aitab taastada usalduse ning tugevdada valitsuse poliitika usaldusväärsust. Keskpika perioodi jooksul on tähtis jõuda väikse struktuurse puudujäägini (0,6 % SKPst), et eelarvepoliitika toetaks kehtivat rahanduslikku režiimi. Eelarve konsolideerimist takistab aga avaliku sektori ebatõhusus, mis võib viia märkimisväärse surveni kuludele, samas kui struktuursed eelarvetulud on tõenäoliselt väiksemad kui kriisieelsetel buumiaastatel. Eelarve kohandamiseks ja vajalike struktuurireformide rakendamise rahastamise, sealhulgas ELi poolt toetatavate projektide vajaliku kaasrahastamise tagamisele kaasaaitamiseks on seega vaja kaugeleulatuvaid avaliku sektori rahanduse reforme.

               (10)

               Bulgaaria eelarve täitmine oli kriisieelses soodsas majanduskeskkonnas positiivne. Eelarve-eesmärke täideti järjekindlalt ja koguti märkimisväärsed eelarvevarud. 2009. aastal läks eelarve majanduskriisi tõttu esimest korda paljude aastate jooksul miinusesse ning rikuti reeglit hoida eelarve tasakaalus või ülejäägis ja avaliku sektori kulud allpool 40 % SKPst. Osaliselt oli see seotud nõrkustega kulutuste kavandamisel ja kontrollimisel. Lisaks oli see tunnistuseks asjaolust, et kavandamata tulusid, mis pärinesid kriisieelsest elavast majandustegevusest, oli kasutatud suhteliselt suurte ühekordsete kulutuste ja sotsiaalkindlustusmaksete vähendamise rahastamiseks. Nende probleemide leevendamiseks võtsid ametiasutused ette mitu algatust kulutuste kontrolli-, järelevalve- ja aruandlussüsteemide parandamiseks, võttes muu hulgas vastu ulatusliku õigusaktide paketi, tugevdades eelarve-eeskirju ja keskpika perioodi eelarveraamistikku. Selle tulemusel loodetakse parandada eelarvedistsipliini ja poliitika prognoositavust, vähendada makromajanduslikku ebakindlust ja muuta eelarvepoliitika vähem protsükliliseks. Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid keskmise suurusega.

               (11)

               Kriisieelsetel buumiaastatel muutus tööturu olukord märkimisväärselt pingelisemaks ning palgad kasvasid jõuliselt ja rohkem kui tootlikkus. See tingis keskmise palga taseme kasvu, mis liikus seega lähemale ELi keskmisele. Kõige rohkem kasvasid palgad 2007. aasta neljandas kvartalis, mil kasvutempo oli aasta baasil ligikaudu 20 %. Majanduslanguse järel on palkade kasv hakanud aeglustuma, ehkki see jäi suhteliselt kõrgeks: 2010. aastal oli see töölepingu alusel töötavatel töötajatel (kes moodustavad tööjõust ligikaudu 65 %) ligikaudu 10 %.

               (12)

               Tööturul osalemise tõkked annavad tunnistust sellest, et tööturu olukord on kriisi tõttu hiljuti halvenenud ning puudub tõhus ja aktiivne tööturupoliitika, millega kaasnevad alarahastatud riiklikud tööhõiveteenused. Tööotsijate aktiveerimise, töökoha otsimise assisteerimise ja ümberõppe valdkonna avalike teenuste kvaliteet jätab soovida. On vaja parandada suutlikkust, et paremini kontrollida ja hinnata programmide tulemusi ja parandada poliitika kujundamisprotsessi. Nagu on välja toodud töö- ja sotsiaalpoliitika ministeeriumi poolt tellitud hiljutises aruandes („Riigi tööturuteenuste netomõju hindamise põhitulemused”), toetaksid individualiseeritumad ja parema kvaliteediga teenused ning tööhõiveameti büroode parem infrastruktuur töötuid töökoha leidmisel tõhusamalt.

               (13)

               Majanduskriis mõjutab jätkuvalt tööturgu. Töötuse määr suurenes 5,4 %-lt 2008. aastal 10,2 %-le 2010. aastal, kusjuures noorte (vanuses 15–24) tööpuudus oli 2010. aastal 23,2 %. Kriis tabas eriti madala kvalifikatsiooniga töötajaid (sealhulgas suurt osa romavähemusest), kes moodustavad töötutest peaaegu 70 %. Pikaajalise töötuse osakaal (2010. aastal 46 %) on ELi keskmisest kõrgem (2010. aastal 40 %) ja see võib muutuda struktuurseks. Noorte hõivatuse määr on järjepidevalt moodustanud alla kahe kolmandiku ELi keskmisest (2009. aastal 29,5 %; EL: 43,8 %). Noorte tööpuuduse määr oli 2009. aastal 24,8 % (EL: 35,2 %). Ka nende noorte osakaal, kes ei tööta ega õpi, on Bulgaarias kõige suurem (19,5 % 15–24 aastastest inimestest). Üks peamisi takistusi, mille tõttu noored tööturul ei osale, on hariduse ja töö ühendamise võimaluste nappus, paljudes valdkondades puuduvad näiteks praktika- ja õppeajavõimalused, mis lihtsustavad tööturule sisenemist.

               (14)

               Keskmisest parematest haridustulemustest hoolimata on Bulgaarias üle 40 % neid, kelle tulemused kirja- ja arvutusoskuses on tagasihoidlikud. See näitab, et haridussüsteemis on parandamisruumi selle paremaks ühtlustamiseks tööturu vajadustega. Hiljutise koolide detsentraliseerimise reformi positiivsetele tulemustele tuginedes on tulevasest alus- ja koolihariduse seadusest oodata mõningaid lahendusi, mida saab veelgi tugevdada, nt seoses eelarvelise autonoomsuse, alushariduses osalemise määra, välise hindamise ning usaldusväärsuse tagamisega. Koolist väljalangemise määr (2009. aastal 14,7 %) on lähedal ELi keskmisele, kuid romade hulgas on see eriti kõrge (kus selle suuruseks hinnati 2008. aastal 43 %). Kõrgharidusega inimeste osakaal (2009. aastal 27,9 %) jääb ELi keskmisele (32,2 %) endiselt alla. Bulgaaria on märkimisväärselt hilinenud kõrgharidusreformiga. Juba 2010. aastal esitatud, kuid seejärel tagasi võetud uus kõrghariduse seadus peaks aitama vajalikke reforme teha.

               (15)

               2010. aastal otsustatud pensionireform ei ole seotud oodatava elueaga ega tervise- ja pikaajalise hoolduse süsteemi olukorraga. Rakendusperiood kestab 2011–2026, kusjuures suurem osa meetmeid jõustub ajavahemiku teises pooles, mis võib ohtu seada nii pensionisüsteemi esimese samba rakendamise kui ka jätkusuutlikkuse.

               (16)

               Bulgaaria kodanikud on ELi keskmisega võrreldes vaesemad (võrreldes ELi 8,1 %ga elab suures materiaalses puuduses 41,9 % elanikkonnast). Vaesusriskis elab ligikaudu 66 % vanuritest, mis on ELi keskmisest märkimisväärselt kõrgem. Viimase paari aasta jooksul on ilmnenud märke elutingimuste halvenemisest. Demograafilist olukorda arvestades sõltub riikliku reformikava vaesuse vähendamise eesmärkide saavutamine suuresti vanemaid töötajaid ja ebasoodsas olukorras olevaid inimesi käsitleva poliitika õigest kujundamisest ning adekvaatsetest sotsiaalsiiretest. Riiklikus reformikavas on nähtud ette koostada romade (keda on hinnanguliselt 10 % elanikkonnast (3)) integreerimise tegevusstrateegia väljatöötamine, et käsitleda ühes laiaulatuslikus kavas mitmesuguseid tõkkeid tööhõive, hariduse, tervise ja eluaseme valdkonnas.

               (17)

               Endiselt takistab kasvu avalike teenuste vähene tõhusus. Hiljutisest ühtlustamisest hoolimata ei ole tegeletud avaliku halduse reformi raames töötajate oskuste ega põhifunktsioonide kvaliteedi parandamisega. Püsi-lairibaühenduse kasutustihedus on Bulgaarias väga madal: 14,9 % on ELi tagantpoolt teine näitaja; see piirab ka kõigi elektrooniliste teenuste kasutuselevõttu.

               (18)

               Riigihangete nõudeid rikutakse kõigist kontrollitud hangetest kuni 60 % puhul; see näitaja on veelgi suurem suurte riiklike infrastruktuuriprojektide puhul, mil ametiasutustel lasub eelkontrolli kohustus. Riikliku finantsinspektsiooni ameti suutlikkust on 2006. aastal oluliselt vähendatud ja seetõttu teostas amet 2007.–2009. aastal järelkontrolli kõigist riigihangetest vaid 12 % üle. Ministrite nõukogu on hiljuti heaks kiitnud riigihanke seaduse ja riikliku finantsinspektsiooni seaduse muudatused ning saatnud need menetlemiseks parlamenti.

               (19)

               Bulgaaria majanduse energiamahukus on üks kõrgemaid ELis. Silmapaistvaks näiteks on elamute kütmine, kusjuures suurema osa probleemist moodustavad halvastihooldatud korrusmajad. Abikõlblikkuse eeskirjade hiljutiste muudatustega loodi võimalus kasutada ELi struktuurifonde energiatõhususe investeeringute toetamiseks. Tehtud on mõned investeeringud, kuid energia- ja transpordimaksudest saadav tulu võrreldes SKP ja ka tööjõumaksudega (mis on ELi keskmisest oluliselt kõrgemad) on langenud. Juurdepääsu energiaturule takistavad vähenenud konkurents ja läbipaistmatud hinnakujundusmehhanismid.

               (20)

               Bulgaaria on võtnud laiendatud euroala pakti raames mitmeid kohustusi. Eelarve suhtes on oluline, et riigi rahanduse jätkusuutlikkuse toetamiseks kavatsetakse võtta pensionireformimeetmeid, tagada tulemuspõhine palk avalikus sektoris, külmutada pensionid ja palgad 2013. aastani ning tugevdada riigi rahandusraamistikku, võttes vastu finantsstabiilsuse pakti, mis hõlmab siduvaid arvulisi rahanduseeskirju. Tööhõive edendamiseks võetakse meetmeid deklareerimata töötamise osakaalu vähendamiseks ja tööturul osalemise suurendamiseks. Konkurentsivõimet käsitlevate meetmete puhul keskendutakse halduskoormuse vähendamisele ja e-valitsemise suurendamisele, haridusele juurdepääsu parandamisele ja haridussüsteemi toimimise tõhustamisele. Ülalnimetatud kohustused käsitlevad pakti neljast valdkonnast kolme, jättes käsitlemata finantssektori. Need kujutavad endast lähenemisprogrammis ja riiklikus reformikavas sätestatud laiema reformikava jätkamist ning käimasolevate reformiprojektide kiirendamist eelarvehalduse, avaliku halduse ja hariduse valdkonnas. Soovitustes on hinnatud ja arvesse võetud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi.

               (21)

               Komisjon on hinnanud lähenemisprogrammi, riiklikku reformikava ja laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi. Komisjon on võtnud arvesse mitte üksnes nende asjakohasust Bulgaaria fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse, vaid ka nende ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldjuhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse siseriiklikesse otsustesse. Komisjon leiab, et pärast 2010. aasta märkimisväärset ühekordset eelarve kohandamist tuleks 2011. aasta eelarve konsolideerimise kavasid rakendada vastavalt kavandatule ja puudujääk tuleks vastavalt nõukogu 13. juuli 2010. aasta soovitusele tuua allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst. Ajakohastatud versioonis ei esitata piisavaid üksikasju kavandatavate eelarvemeetmete kohta, et saavutada 2012.–2014. aasta eelarve-eesmärke, samuti oleks olnud võimalik tagada kiiremad edusammud valitud keskpika perioodi eesmärgi suunas. Riigi eelarveraamistiku tugevdamine aitaks suurendada finantsdistsipliini ning tagada keskpikas perspektiivis valitsuse poliitika ennustatavuse ja usaldusväärsuse. Edasisi meetmeid tuleks võtta ka konkurentsivõime tugevdamiseks, inimeste abistamiseks töökoha leidmisel, kõige haavatavamate rühmade, kelle ühiskondlik tegevus on mitmeti takistatud, kaitsmiseks, avaliku halduse ja seadusandjate suutlikkuse parandamiseks, ressursitõhususe suurendamiseks ning enamate investeerimis- ja kasvuvõimaluste avamiseks.

               (22)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut ning samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 13. juuli 2010. aasta soovitust, on nõukogu läbi vaadanud Bulgaaria lähenemisprogrammi 2011. aasta ajakohastatud versiooni ning tema arvamus (4) kajastub eelkõige punktides 1 ja 2 esitatud soovitustes. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Bulgaaria riikliku reformikava,

         SOOVITAB Bulgaarial võtta ajavahemikul 2011–2012 järgmisi meetmeid.

               1.

               Jätkata eelarve tõhusa täitmisega, et kõrvaldada ülemäärane puudujääk 2011. aastal kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu 13. juuli 2010. aasta soovitusega. Täpsustada 2012.–2014. aasta eelarvestrateegiaga seonduvaid meetmeid. Kasutada ära käimasolevat majanduse elavnemist, et tagada eelarve piisav kohandamine keskpika perioodi eesmärgi suunas, eelkõige hoides kulude kasvu range kontrolli all ning seades samal ajal prioriteediks kasvu stimuleerivad kulutused.

               2.

               Võtta täiendavaid meetmeid eelarve planeerimise ennustatavuse ja selle täitmise kontrolli parandamiseks, sealhulgas kasutades tekkepõhist arvestust ja eelkõige tugevdades eelarvehaldust. Sel eesmärgil välja töötada ja kehtestada siduvad eelarve-eeskirjad ning hästimääratletud keskpika perioodi eelarveraamistik, mis tagab läbipaistvuse kõigil valitsustasanditel.

               3.

               Võtta sotsiaalpartneritega kokkulepitud meetmeid käimasoleva pensionisüsteemi reformi raames, kiirendada mõningaid selle põhimeetmeid, mis aitaksid suurendada tegelikku pensioniiga ning vähendaksid varajast pensionile jäämist, näiteks sotsiaalkindlustuseks nõutava staaži järk-järgulise suurendamise kaudu, ning tugevdada meetmeid, mis aitavad vanematel töötajatel jääda kauem tööga hõivatuks.

               4.

               Arendada sotsiaalpartneritega konsulteerides ja kooskõlas riigi tavadega poliitikat selle tagamiseks, et palkade kasv võtaks paremini arvesse tootlikkuse kasvu ja toetaks konkurentsivõimet, pöörates samal ajal tähelepanu käimasolevale lähenemisprotsessile.

               5.

               Võtta meetmeid selleks, et võidelda vaesusega ja edendada sotsiaalset kaasatust, eelkõige haavatavate rühmade puhul, kelle ühiskondlik tegevus on mitmeti takistatud. Võtta meetmeid riiklike tööturuteenuste ajakohastamiseks, et tõhustada nende suutlikkust oskuste ja tööturul valitseva nõudlusega kokkuviimisel, ning suunates toetuse madala kvalifikatsiooniga noortele. Edendada haridusreformi, võttes 2012. aasta keskpaigaks vastu alus- ja koolihariduse seaduse ning uue kõrghariduse seaduse.

               6.

               Suurendada jõupingutusi põhiliste valitsusharude ja reguleerivate asutuste haldussuutlikkuse parandamiseks, et muuta avalikud teenused kodanike ja ettevõtjate vajadustele vastamisel tõhusamaks; kehtestada meetmed riigihangete kontrollimiseks riskihinnangute põhjal ja neid tõhusalt rakendada, tugevdada asutuste suutlikkust hoida ära rikkumisi ja nende eest karistada, et parandada riigi vahendite kasutamisel teenuste kvaliteeti ning kvaliteedi ja hinna suhet.

               7.

               Kaotada turule sisenemise tõkked, kokkulepped tagatud kasumi kohta ja hinna kontrollimine ning tagada Bulgaaria energiainspektsiooni täielik sõltumatus, et avada elektri- ja gaasiturg suuremale konkurentsile. Kehtestada stiimulid hoonete energiatõhususe tagamiseks.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Euroopa Nõukogu hinnangu kohaselt.

      (4)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2016, milles käsitletakse Eesti 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 299/45

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2016,
   milles käsitletakse Eesti 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2016/C 299/11)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 26. novembril 2015 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2016) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 17.–18. märtsil 2016 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Komisjon võttis 26. novembril 2015 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Eestit ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal päeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta. Euroopa Ülemkogu kiitis 18.–19. veebruaril 2016 kõnealuse soovituse heaks ja nõukogu võttis selle 8. märtsil 2016 vastu (3). Kuna Eesti rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Eesti tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse täitmise.

               (2)

               2016. aasta aruanne Eesti kohta avaldati 26. veebruaril 2016. Selles hinnati Eesti edusamme nõukogu poolt 14. juulil 2015 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi. Põhjaliku analüüsi tulemused esitas komisjon 8. märtsil 2016. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Eestis ei esine makromajanduslikku tasakaalustamatust.

               (3)

               Eesti esitas oma 2016. aasta stabiilsusprogrammi 28. aprillil 2016 ja oma 2016. aasta riikliku reformikava 10. märtsil 2016. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

               (5)

               Eesti suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. Valitsuse 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt esineb 2016.–2018. aastal valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk ligikaudu 0,5 % SKPst, mis seejärel muutub tasakaaluks. Struktuurses arvestuses täidab Eesti kogu programmiperioodil jätkuvalt keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne tasakaal. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse olema 2017. aastal ligikaudu 10 % ja vähenema 2020. aastal 9,5 %ni. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2016. aasta kohta usutav, kuid 2017. aasta kohta optimistlik. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi põhjal peaks struktuurne eelarvepositsioon liikuma 2015. aasta ülejäägist (0,6 % SKPst) 2016. aastal tasakaalu ja 2017. aastal väikesesse puudujääki (0,2 % SKPst), mida võib pidada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi lähedaseks. Edasiste kõrvalekallete hindamisel lähtutaks nõudest hoida struktuurne eelarvepositsioon keskpika perioodi eelarve-eesmärgi tasemel. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et Eesti täidab eeldatavasti stabiilsuse ja kasvu pakti sätted.

               (6)

               Eesti on astunud tööjõus osalemise määra suurendamiseks olulisi samme, viies muu hulgas ellu töövõimereformi. See reform, mis jõustus 2016. aasta jaanuaris ja mida hakatakse täielikult rakendama alates 2017. aasta jaanuarist, suurendab üldist tööjõu pakkumist. Tööturult kaua eemal olnud inimeste taasintegreerimine saab olema keeruline. Uued aktiivsed tööturumeetmed on kehtestamisel, et aidata inimestel, keda töövõimereformiga toetatakse, siseneda tööturule ja sinna jääda, samuti on muudetud rahalise toetuse skeemi.

               (7)

               Eesti on võtnud meetmeid töötamise stiimulite parandamiseks, vähendades tööjõu maksukoormust kõigi sissetulekurühmade, sealhulgas madalapalgaliste puhul. See võib olla aidanud kaasa sellele, et Eesti madala kvalifikatsiooniga töötajate tööpuuduse määr on väiksem ja tööhõive määr suurem kui ELi keskmine. Juba vastu võetud meetmete kohaselt peaks alates 2017. aastast hakkama kehtima täiendav maksutagastus madalapalgaliste jaoks. Sellega kaasnevad aga kõrged maksupiirmäärad, mis võivad põhjustada madala palga lõksu ja soodustada ümbrikupalkade maksmist. Nende meetmete mõju saab teada alles pärast nende hindamist.

               (8)

               2020. aasta elukestva õppe strateegia ja 2015.–2018. aasta kutsehariduse ja -koolituse programmi rakendamine aitas suurendada kutsehariduses ja -koolituses osalemist ning nende vastavust tööturu vajadustele. Selliste kutsehariduses ja -koolituses osalevate õpilaste osakaal, kes saavad õpipoisiõpet, eeldatavasti suureneb, kuid oma õpingud pooleli jätvate õpilaste määr kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas tekitab jätkuvalt muret.

               (9)

               Endiselt on mõnevõrra puudu koolieelsete lasteasutuste kohti kuni kolmeaastastele lastele, kuid olukord on paranemas ja lisakohti luuakse igal aastal.

               (10)

               Eestis on suurim sooline palgalõhe liidus, mis 2014. aastal oli 28,3 %. Sellega kaasneb risk, et naiste potentsiaali ei kasutata täielikult ära. Sooline palgalõhe on tingitud muu hulgas tööalasest ja valdkondlikust soolisest segregatsioonist tööturul, erasektori palkade vähesest läbipaistvusest ja naiste pikematest karjääripausidest, mis tulenevad hoolduskohustustest. Valitsus on andnud teada mitmest soolise palgalõhe vähendamise meetmest. Kavandatud meetmetega, mis tuleb veel vastu võtta ja rakendada, parandataks muu hulgas andmete kogumist, antaks tööinspektsioonidele ülesanne jälgida, kuidas tööandjad kohaldavad võrdse tasustamise põhimõtet, edendataks palkade läbipaistvust, antaks isadele stiimuleid osa vanemapuhkuse kasutamiseks ja suurendataks lastehoiuvõimaluste kättesaadavust. Heaolu arengukava aastateks 2016–2023 hõlmab soolise võrdõiguslikkuse eesmärke ja meetmeid tööturul soolise segregatsiooni ja stereotüüpide vastu võitlemiseks. Kavandatakse meetmeid perede hoolduskoormuse vähendamiseks ja hooldajate tööturule toomiseks, mis peaks mõjutama positiivselt naiste tööjõus osalemise määra.

               (11)

               Eestis ei ole igas omavalitsuses tagatud avalike teenuste kättesaadavus ja probleemiks on jätkuvalt kohalikul tasandil kvaliteetsete teenuste pakkumine transpordi, hariduse, eakate pikaajalise hoolduse ja muude sotsiaalteenuste valdkonnas. 2016. aasta märtsis esitas valitsus riigikogule haldusreformi seaduse eelnõu, mis sillutab teed kohaliku omavalitsuse reformile. Reformiga on nähtud ette nii vabatahtlikud kui ka valitsuse algatatud ühinemised eesmärgiga pakkuda kättesaadavaid ja kvaliteetseid teenuseid ning tagada tõhusam ja pädevam juhtimine. Muudetud sotsiaalhoolekandeseaduses on sätestatud miinimumnõuded üheksa sotsiaalteenuse jaoks, kuid selle rakendamine on ohus, sest teenuste pakkumine omavalitsuste poolt on kehv. Kavandatud kohaliku omavalitsuse reformi ei ole veel vastu võetud.

               (12)

               Investeeringute ja SKP suhtarv on Eestis üks suuremaid nii era- kui ka avalikus sektoris. Investeerimiskeskkonna edasiseks parandamiseks on riigil siiski vaja lahendada mõned probleemid. Eestis on võetud meetmeid, et viia ellu teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia „Teadmistepõhine Eesti“ ja ettevõtluse kasvustrateegia, mis üheskoos moodustavad aruka spetsialiseerumise raamistiku. Nende strateegiate hea koostoimimine võib aidata stimuleerida erainvesteeringute tegemist teadus- ja arendustegevusse ning innovatsiooni, pidades eelkõige silmas, et ettevõtjate investeeringud teadustegevusse ja tehnoloogiasse kahanesid 2014. aastal 0,6 %ni SKPst ja Eesti tõenäoliselt ei saavuta 2020. aastaks oma teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonna eesmärki 3 % SKPst. Teadusasutustega koostööd tegevate ettevõtete arv on väike, mistõttu patenditaotlusi on vähe. Tundub, et tööstustoodete ekspordi üldises struktuuris on viimastel aastatel toimunud nihe väiksema väärtusega toodete suunas. Kõrgtehnoloogiasektorites võib suuremat investeerimist takistada tööjõu ja oskuste nappus.

               (13)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud põhjalikult Eesti majanduspoliitikat ja avaldanud selle tulemused 2016. aasta riigipõhises aruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Eestile esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse ei ole võetud üksnes nende asjakohasust Eesti eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panus ja tugevdada nii ELi üldist majandusjuhtimist. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 ja 2.

               (14)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammiga tutvunud ja on arvamusel, et Eesti täidab eeldatavasti stabiilsuse ja kasvu pakti,

         SOOVITAB Eestil võtta ajavahemikus 2016–2017 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tagada kvaliteetsete avalike teenuste, eelkõige sotsiaalteenuste osutamine ja kättesaadavus kohalikul tasandil, võttes muu hulgas vastu ja viies ellu kavandatud kohaliku omavalitsuse reformi. Võtta vastu ja rakendada meetmed soolise palgalõhe vähendamiseks, sealhulgas heaolu arengukavas ettenähtud meetmed.

               2.

               Edendada erainvesteeringuid teadus- ja arendustegevusse ning innovatsiooni, tugevdades muu hulgas teadusasutuste ja ettevõtete koostööd.

      Brüssel, 12. juuli 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (3)  ELT C 96, 11.3.2016, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).


title: Soovitus nõukogule ÜRO Peaassamblee 65. istungjärguks Euroopa Parlamendi 25. märtsi 2010 . aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 65. istungjärgu kohta (2010/2020(INI))

text:
               7.1.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               CE 4/49

         Neljapäev, 25. märts 2010Soovitus nõukogule ÜRO Peaassamblee 65. istungjärguks
   P7_TA(2010)0084
   Euroopa Parlamendi 25. märtsi 2010. aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 65. istungjärgu kohta (2010/2020(INI))
   2011/C 4 E/08

      Euroopa Parlament,
   võttes arvesse Alexander Graf Lambsdorffi poolt fraktsiooni ALDE nimel tehtud ettepanekut võtta vastu soovitus nõukogule Euroopa Liidu prioriteetide kohta ÜRO Peaassamblee 65. istungjärguks (B7–0243/2009);
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi 24. märtsi 2009. aasta soovitust nõukogule ELi prioriteetide kohta ÜRO Peaassamblee 64. istungjärguks (1);
   võttes arvesse nõukogu poolt 9. juunil 2009 vastu võetud ELi prioriteete Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 64. istungjärguks (10809/09);
   võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 64. istungjärku, eriti nimetatud kogu resolutsioone „Globaalsete partnerluste suunas” (2), „Naised arenguprotsessis” (3), „Katastroofide piiramise rahvusvaheline strateegia” (4), „Kooskõla loodusega” (5), „Inimõiguste olukord Iraani Islamivabariigis” (6), „Inimõigustealaste lepingute alusel loodud organite liikmeskonna õiglase geograafilise jaotuse edendamine” (7), „Inimõigustealase rahvusvahelise koostöö tugevdamine” (8), „Globaliseerumine ja selle mõju kõigi inimõiguste täielikule kasutamisele” (9), „ÜRO inimõigustealase tegevuse tugevdamine rahvusvahelise koostöö tugevdamise kaudu ning rõhutades mittevalikulisuse, erapooletuse ja objektiivsuse tähtsust” (10), „Demokraatliku ja õiglase rahvusvahelise korra edendamine” (11), „Lapse õigused” (12), „Tütarlaps” (13), „Inimõiguste Nõukogu aruanne” (14), „Maailma kliima kaitse praeguste ja tulevaste inimpõlvede jaoks” (15), „Üldine Tuumakatsetuste Keelustamise Leping” (16), „Tuumarelvavaba maailma suunas: tuumadesarmeerimiskohustuste täitmise kiirendamine” (17), „Tuumadesarmeerimine” (18), „Mitmepoolsuse edendamine desarmeerimisel ja tuumarelva leviku tõkestamisel” (19);
   võttes arvesse ÜRO aastatuhande arengueesmärke ja ELi liikmesriikide võetud kohustusi anda abi nälja ja vaesusega võitlemiseks;
   võttes arvesse tuumarelva leviku tõkestamise lepingu osapoolte 2010. aasta konverentsi lepingu läbivaatamiseks ning aastatuhande arengueesmärkide, Inimõiguste Nõukogu ja rahukindlustamise komisjoni küsimuste läbivaatamist;
   võttes arvesse ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni (UNFCCC) ja selle Kyoto protokolli;
   võttes arvesse oma 16. detsembri 2009. aasta resolutsiooni Doha arengukava väljavaadete kohta pärast Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) seitsmendat ministrite konverentsi (20);
   võttes arvesse oma 25. novembri 2009. aasta resolutsiooni ELi strateegia kohta Kopenhaageni kliimamuutuste konverentsil (COP15) (21);
   võttes arvesse oma 22. oktoobri 2009. aasta resolutsiooni demokraatia tugevdamise kohta ELi välissuhetes (22);
   võttes arvesse oma 8. oktoobri 2009. aasta resolutsiooni ülemaailmse finants- ja majanduskriisi mõju kohta arengumaadele ja arengukoostööle (23);
   võttes arvesse oma 7. mai 2009. aasta resolutsiooni soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise kohta ELi välissuhetes ning rahu tagamisel ja riigi ülesehitamisel (24);
   võttes arvesse oma 24. aprilli 2009. aasta resolutsiooni tuumarelva leviku tõkestamine ja tuumarelva leviku tõkestamise lepingu tuleviku kohta (25);
   võttes arvesse oma 22. aprilli 2009. aasta resolutsiooni kampaania „Ütle EI naistevastasele vägivallale” kohta (26);
   võttes arvesse oma 24. märts 2009. aasta resolutsiooni aastatuhande arengueesmärkide kokkulepete kohta (27);
   võttes arvesse oma 9. juuni 2005 resolutsiooni ÜRO reformi kohta (28);
   võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3 ja artiklit 97;
   võttes arvesse väliskomisjoni raportit ja arengukomisjoni arvamust (A7-0049/2010),

               A.

               arvestades, et ÜRO süsteem, mille õiguspärasus tuleneb selle ülemaailmsest liikmeskonnast, on jätkuvalt kesksel kohal ülemaailmse otsustusprotsessi kujundamisel ja tugevdamisel ning globaalprobleemidele reageerimisel tänu rahvusvahelisele õigusele tuginevale tegelikule mitmepoolsusele, ÜRO põhikirjas sätestatud põhimõtetele ning ühisele püüdlusele täita ÜRO 2005. aasta tippkohtumisel võetud eesmärgid;

               B.

               arvestades, et Euroopa Liit on pühendunud mitmepoolsele koostööle ja ÜRO süsteemi tugevdamisele; arvestades seetõttu, et EL peaks olema ÜRO reformimisel tõukejõud ning toetama ka edaspidi jõuliselt selle organisatsiooni olulist rolli rahvusvahelises süsteemis;

               C.

               arvestades, et ÜRO Julgeolekunõukogu praegune struktuur ei ole tegelikkuse ja 21. sajandi vajadustega kooskõlas; arvestades, et ÜRO peasekretäri arvates on Julgeolekunõukogu reform üks osa selle hädavajaliku organi laiapõhjalisemaks ja tõhusaks muutmise käimasolevast protsessist;

               D.

               arvestades, et EL ja selle liikmesriigid annavad ÜRO süsteemi suurima panuse, kandes umbes 40 % ÜRO otsestest eelarvekuludest, üle 40 % rahuvalvekuludest, moodustades 12 % vägedest ning kandes üle poole ÜRO fondide ja programmide põhirahastamisest;

               E.

               arvestades, et vastavalt Lissaboni lepingule esindab nüüd Euroopa Liitu välissuhetes ja rahvusvahelistel foorumitel üks isik, komisjoni asepresident ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja (asepresident ja kõrge esindaja), keda toetab uus ELi diplomaatiline teenistus; arvestades, et Lissaboni leping on toonud muutusi ka õigustesse liidu välispoliitika valdkonnas, näiteks liidu välistegevuse eri komponentide, eriti arengupoliitika parem integreerimine;

               F.

               arvestades, et EL kui paljude ÜRO konventsioonide osapool ja mõne organi (näiteks ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon) liige peab saama Euroopa Ühenduse järglaseks ÜRO Peaassambleel ja teistes ÜRO organites;

               G.

               arvestades, et ELi liikmeriigid olid hiljuti lahkarvamusel selle üle, kas osaleda Durbani rassismikonverentsil; arvestades tekkinud erimeelsusi ÜRO inimõiguste komisjonis ELi poolse kontrolli asjus Hiina inimõiguste olukorra üle ja Goldstone’i raporti hääletamisel; arvestades, et see kõik on kahjustanud ELi mõju ja võimet oma väärtusi ÜROs esindada;

               H.

               arvestades, et tuumarelva järjest suurem ja kontrollimatu levik on vabale maailmale üha suuremaks ohuks; arvestades, et tuumarelva leviku tõkestamise lepingu kõik kolm sammast, s.t leviku tõkestamine, desarmeerimine ja koostöö tuumaenergia tsiviilotstarbelise kasutamise alal on tulevasel tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamise konverentsil kesksel kohal;

               I.

               arvestades, et toetades 2000. aastal aastatuhande deklaratsiooni, kohustus Euroopa Liit sellega 2015. aastaks poole võrra vähendama äärmist vaesust kogu maailmas ning samas koondama jõupingutused kaheksa aastatuhande arengueesmärgi edendamisele;

               J.

               arvestades, et institutsiooniliste uuendustega tuleb anda uus impulss ÜRO süsteemi soolisele struktuurile, et saavutada ühtne ja terviklik lähenemine sooküsimuste süvalaiendamisele ja naiste mõjuvõimu suurendamisele;

               K.

               arvestades, et läbirääkimised põhjaliku ja õiguslikult siduva rahvusvahelise kliimakokkuleppe sõlmimiseks 2012. aasta järgseks ajavahemikuks peaksid viima vastava lepingu sõlmimiseni Mexico Citys 2010. aasta detsembris; arvestades, et kliimamuutus võib suurendada loodusvarade pärast tekkivate konfliktide tõenäosust,

         1.   edastab nõukogule järgmised soovitused:

         Euroopa Liit ja Ühinenud Rahvaste Organisatsioon

               a)

               tugevdada peamiste partneritega peetava süvendatud dialoogi abil sisulist mitmepoolsust, et üles ehitada senisest tugevam ÜRO; tugevdada ELi ühist, ühtset ja järjepidevat lähenemisviisi ÜROs, mida kolmandad osapooled talt ootavad;

               b)

               püüda näidata ennast ÜRO süsteemis jätkuvalt ausa vahendajana liikmesriikide erinevate rühmituste vahel, et edendada ÜRO kõigi kolme samba raames (rahu ja julgeolek, areng ja inimõigused) üksteisemõistmist ja suuremat ühtekuuluvust; käsitleda kahepoolsetes dialoogides pidevalt tegeliku mitmepoolsuse tähtsust ja seda aktiivselt propageerida;

               c)

               püüda leida lahendusi, mis paremini demonstreerivad ÜRO liikmesriikidele liidu kasvanud rolli ja vastutust välistegevuses, eriti seoses piisava kõneaja ja algatusõiguse küsimustega ÜRO Peaassambleel; kasutada täiel määral kõiki Euroopa välistegevuse vahendeid ELi ühtse ja tulemusliku tegutsemise huvides ÜROs ning tagada, et ELi delegatsioon ÜRO juures NewYorgis oleks oma laienenud rolli täitmiseks piisavalt varustatud, eelkõige töötajatega;

               d)

               tagada ELi ühtne hääl, mis teeb tema seisukohad kuuldavaks, võttes samal ajal 2009. aasta detsembris toimunud Kopenhaageni kliimakonverentsi kui õppetundi;

               e)

               tagada liidu huvide ja väärtuste ühtne ja tulemuslik esindamine ÜRO süsteemis; sellega seoses püüda tagada liidu täielik toetus sellistele ELi liikmesriikide kodanike määramistele ÜRO tähtsatele ametikohtadele, milles liikmesriigid on omavahel kokku leppinud; ühtsetele seisukohtadele jõudmiseks näidata ennast ühtse ja tegutsemisvõimelise jõuna, eelkõige tähtsatel hääletustel;

               f)

               püüda saavutada sisulisemat koostööd ja dialoogi USA uue administratsiooni ning tekkivate ülemaailmsete ja piirkondlike jõududega nagu Hiina, India ja Brasiilia, et leida mitmepoolses raamistikus globaalprobleemidele ühine tegevuskava ja ühised lahendused;

               g)

               ELi uut sisemise kooskõlastamise ja välisesindatuse potentsiaali arvestades parandada liidu pikaajalist planeerimist konkreetselt seoses selliste tähtsamate eelseisvate ÜRO üritustega nagu aastatuhande arengueesmärkide läbivaatamine ja 2010. aastal tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamise konverents, samuti 2011. aastal korraldatav Inimõiguste Nõukogu ja rahukindlustamise komisjoni temaatika läbivaatamine;

         Ülemaailmne juhtimine ja ÜRO reform

               h)

               võtta juhtroll praegu ülemaailmse juhtimise küsimustes toimuvas arutelus ning tagada selged sidemed G20 ja ÜRO kui ülemaailmsete meetmete õiguspärase organi töö vahel;

               i)

               võtta konkreetsed meetmed ja algatada uusi tegevusi ÜRO süsteemi reformi toetamiseks, rõhutades Julgeolekunõukogu ja kõigi selle aspektide ulatusliku reformi vajadust;

               j)

               tungivalt nõuda, et asepresident ja kõrge esindaja kujundaksid ELi liikmesriikide seas ühtsema seisukoha ÜRO Julgeolekunõukogu reformi küsimuses ning kaitseksid seda seisukohta ÜROs; rõhutada, et koht laiendatud julgeolekunõukogus jääb Euroopa Liidu eesmärgiks;

               k)

               edendada riikide ja riikidevaheliste parlamentide jõulisemat osalemist ÜRO tegevustes eesmärgiga tugevdada ÜRO demokraatlikku olemust, tema programme ja agentuure, ning toetada selleks kodanikuühiskonna ja parlamendi algatusi;

               l)

               kooskõlas peamiste partneritega intensiivistada ÜRO Peaassamblee taaselustamise pingutusi sellega, et ajutiste töörühmade ettepanekud ja selliste ÜRO ametnike nagu peaassamblee 64. istungjärgu eesistuja soovitused muudetakse konkreetseteks tegudeks, mille eesmärk on tugevdada peaassamblee rolli, autoriteeti, tõhusust ja tulemuslikkust ning muuta tema töö läbipaistvamaks;

               m)

               aidata realiseerida uut soopõhist ülesehitust ja asjakohaseid institutsioonilisi uuendusi eesmärgiga luua võimalikult kiiresti senisest ühtsem ühendstruktuur, mis püüab edendada soolist võrdõiguslikkust ning naiste kaitset ja nende mõjuvõimu suurendamist, sealhulgas kriisijärgsetes ja konfliktiolukordades;

         Rahu ja julgeolek

               n)

               toetada igati ÜRO peasekretäri pingutusi põhimõtte „kohustus kaitsta” (R2P) paremal määratlemisel, toonitada selle olulisust konfliktide ärahoidmisel, julgustades samaaegselt selle rakendamist;

               o)

               toetada ELi liikmesriikide algatust võtta vastu ÜRO resolutsioon merre uputatud keemiarelvade ja nende keskkonna-, tervise-, turva- ja majandusohu kohta ning vajaduse kohta tugevdada selles küsimuses rahvusvahelist ja piirkondlikku koostööd ning vahetada vabatahtlikkuse alusel kogemusi ja tehnoloogiaid;

      Kriisiohjamine, rahuvalve ja rahu kindlustamine

               p)

               aidata tugevdada ÜRO rahuvalvevõimet, vältimaks tema ülekoormamise ohtu, ning edendada rahu kindlustamise kontseptsiooni sidumist rahuvalvetegevusega; võtta endale juhtroll uute väljavaadete leidmisel ÜRO rahuvalvetegevusele, rõhutades tsiviil- ja sõjaväelise poole vahelist sünergiat ning parandades kooskõlastamist erinevate piirkondlike partnerite, eelkõige ELi ja Aafrika Liidu vahel;

               q)

               parandada ELi ja ÜRO vahelise partnerluse raames ÜRO mandaadiga rahuvalvemissioonide ühist rakendamist; toetada ÜRO asjaomaseid organeid rahvusvaheliste ja piirkondlike rahuvalvepartnerluste jätkuval tugevdamisel, eeskätt selleks, et piiratud vahendeid võimalikult hästi kasutada;

               r)

               püüda saavutada 2011. aastal toimuval rahukindlustamise komisjoni temaatika läbivaatamisel ELi seisukohtade ja tegevuse ühtsust; toetada pingutusi nimetatud komisjoni rolli laiendamiseks rahulepingute jätkusuutlikkuse tagamisel ja soodustamisel ning tema kui Julgeolekunõukogu nõustaja rolli tugevdamiseks;

               s)

               jätkata ELi ja ÜRO vahelist koostööd kriisijärgse taastumise valdkonnas ja seada eesmärgiks terviklik lähenemine rahu säilitamisele, konfliktide ennetamisele ja selliste laiaulatuslike poliitika-, majandus-, sotsiaal- ja keskkonnaküsimustega tegelemisele, mis soodustavad konfliktide laienemist ühiskondades;

      Tuumadesarmeerimine ja tuumarelva leviku tõkestamine, tavadesarmeerimine ja tavarelvastuse kontroll ning terrorismivastane võitlus

               t)

               teha koos ELi liikmesriikidega ühtselt, tõhusalt ja järjekindlalt tööd tuumarelva leviku tõkestamise lepingu osapoolte 2010. aasta lepingu läbivaatamise konverentsi eduka tulemuse nimel; pühenduda täieliku tuumadesarmeerimise eesmärgile vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonile 1887, milles rõhutatakse eesmärki jõuda nõutud tingimuste täitmisel range ja tõhusa rahvusvahelise kontrolli all tuumarelvavaba maailma ja desarmeerimiseni; süvendada dialoogi kõigi tuumajõududega, et täita ühist tegevus- ja kindlat ajakava, mille eesmärk on järk-järgult vähendada ja viimaks kõrvaldada tuumalõhkepeade varusid ja samal ajal tugevdada kontrollivahendeid; tungivalt nõuda üldise tuumakatsetuste keelustamise lepingu ratifitseerimist ja jõustamist;

               u)

               toetada USA administratsiooni deklareeritud täieliku tuumadesarmeerimise eesmärki, mida soodustab president Obama nägemus tuumarelvavabast maailmast ning väljendada heameelt ELi liikmesriikide algatuste üle pidada läbirääkimisi tuumarelvade kaotamise üle Euroopa territooriumilt täielikus koostöös Venemaaga eesmärgiga tagada proportsionaalne kaotamine;

               v)

               rõhutada vajadust tõhusa relvakontrolli järele, sealhulgas väikerelvade ja vaesestatud uraani sisaldava laskemoona üle, ning kasutada oma mõju ja toetada laiaulatuslikumaid, praktilisemaid ja tõhusamaid desarmeerimisalaseid jõupingutusi ja meetmeid; tõhustada vajadust keemiarelvade keelustamise konventsiooni, bioloogiliste ja toksiinrelvade konventsiooni, kassettlahingumoona konventsiooni ja jalaväemiinide konventsiooni täielikuks rakendamiseks, rõhutades samal ajal vajadust arendada edasi rahvusvahelist süsteemi massihävitusrelvade levitamise vastu;

               w)

               tugevdada peamiste partneritega rahvusvahelise õiguse ja inimõiguste täieliku austamise alusel tehtavat koostööd ja kooskõlastamist terrorismivastase võitluse valdkonnas (sealhulgas sammud ÜRO terroristide nimekirja süsteemi viimiseks kooskõlla rahvusvaheliste inimõigustega) ning toetada ÜRO mitmepoolseid terrorismivastaseid jõupingutusi ja ülemaailmse terrorismivastase strateegia tulemuslikku rakendamist; astuda samme kokkuleppe saavutamiseks ja laiahaardelise konventsiooni vastuvõtmiseks rahvusvahelise terrorismi kohta; teha tihedat koostööd, kui ohus on pantvangide elu;

         Areng ja kliimamuutused

               x)

               täita juhtrolli ÜRO arenguabi tulemuslikkuse parandamisel, kuna selle praegune killustatus võib viia ÜRO kui peamise arenguabi andja jätkuvale marginaliseerimisele; nõuda ühtsemat ÜRO programmeerimis- ja tegevusraamistikku, mis aitaks maksimeerida ÜRO arenguabi mõju;

               y)

               nõuda, et kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi halvenemise valdkonnas ei kasutataks kriisi ettekäändena vajalike globaalsete abinõude vältimiseks või edasilükkamiseks, vaid kasutataks kriisiga võitlemist võimalusena luua alus uuele ja ajakohasele rohelisele majandusele; selles kontekstis tuleks täielikult toetada ÜRO keskkonnaprogrammi ja soodustada sellega seotud arutelusid uue globaalse rohelise kokkuleppe üle;

               z)

               rõhutada säästva majanduskasvu ja arengu vajadust;

               aa)

               taaskinnitada põhimõtet, et arenguabi poliitika tuleb välja töötada koostöös abi saavate riikidega;

      Aastatuhande arengueesmärgid

               ab)

               aastatuhande arengueesmärkide läbivaatamise konverentsiks valmistudes kinnitada taas oma pühendumist 2015. aastaks seatud aastatuhande arengueesmärkide täitmisele; tungivalt nõuda sedasama kõigilt partneritelt, juhtides tähelepanu asjaolule, et doonorid ei täida 2005. aastal lubatud arenguabi aastamahtusid ning et üldine areng on olnud liiga aeglane, et eesmärke 2015. aastaks täita;

               ac)

               asuda aastatuhande arengueesmärke käsitlevat kõrgetasemelist täiskogu istungjärku silmas pidades tugevale juhtpositsioonile, edendades eelkõige järgmiste eesmärkide saavutamist:

                           —

                           aastatuhande arengueesmärkide ja sihtide kui 2015. aastaks saavutatava miinimumeesmärgi taaskinnitamine ning võitlus kõigi antud lubaduste täitmist nõrgestavate, takistavate või aeglustavate katsetega;

                           —

                           arenenud riikide ja arengumaade kokkulepe kiirendatud meetmete kohta, mille hulka kuuluvad selged ja konkreetsed kavad ja kohustused, sest maailm ei ole kaugeltki suutnud täita aastatuhande arengueesmärke ning üle miljardi inimese elab veel ikka äärmises vaesuses, kusjuures eeldatakse, et see arv kasvab;

                           —

                           selge märguanne, et enne 2015. aastat võetakse vastu uus ja veel ambitsioonikam vaesuse kaotamise kava, mis tagab jätkuvad pingutused vaesuse kaotamiseks;

                           —

                           parema koordineerimise edendamine ÜRO asutuste vahel ja ühtsema ÜRO tegevusraamistiku edendamine, et vältida killustumist, mis võib takistada aastatuhande arengueesmärkide saavutamist,

               ad)

               anda kõige tungivamal viisil teada, et aastatuhande arengueesmärkide saavutamine annab lisaks sellele, et see on moraalne kohustus, suure panuse rahvusvahelise jõukuse, stabiilsuse, julgeoleku ja sotsiaalse õigluse edendamisse;

               ae)

               rõhutada, et rahvusvaheline üldsus peab tegema lisapingutusi, et võidelda ülemaailmse majanduskriisi ja kliimamuutuse negatiivse mõjuga arengumaades; teha ettepanekuid uuenduslike rahastamismehhanismide kohta, näiteks rahvusvahelise maksu kehtestamine finantstehingutele;

               af)

               võtta konkreetsed kohustused, et tagada aastatuhande 8. arengueesmärgi parem koordineerimine, poliitilise sidusus ja täitmine, ning kaotada rahastamispuudujääk, et saavutada Gleneaglesi tippkohtumise eesmärk eraldada 2010. aastaks ametlikule arenguabile kokku umbes 154 miljardit USA dollarit (2008. aasta hindades);

               ag)

               veel kord kinnitada aastatuhande arengueesmärke käsitleva kõrgetasemelise täiskogu istungjärgu raames oma kollektiivset kohustust eraldada 2015. aastaks 0,7 % kogurahvatulust ametlikule arenguabile, kehtestades selleks igale liikmesriigile selge ja siduva ajakava;

               ah)

               nõuda, et aastatuhande arengueesmärkide rahalisi vahendeid ei kasutataks finantskriisi ja kliimamuutuste mõjude leevendamiseks; selle asemel mobiliseerida täiendavaid vahendeid ja algatada mõjuvamaid meetmeid valdkondades, kus edu on olnud väga piiratud, näiteks aastatuhande 5. arengueesmärk (emade tervis) ja aastatuhande 4. arengueesmärk (laste suremus); keskenduda aastatuhande arengueesmärkide uuesti seadmisele vastavalt 2010.–2015. aasta tegevuskavale;

         Kliimamuutus

               ai)

               edendada arutelu seoses Méxicos 2010. aasta detsembris toimuva ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsiga (COP16) ning hakata rajama konsensust uue siduva rahvusvahelise kliimamuutuste kokkuleppe vastuvõtmiseks 2012. aasta järgseks ajavahemikuks;

               aj)

               vältida Kopenhaagenis toimunud COP15 käigus tehtud korralduslikke ja struktuurilisi vigu, mis ei lasknud sõlmida siduvat rahvusvahelist kokkulepet; läbirääkimiste edenemiseks teha ettepanek võtta vastu konkreetne, olulise enamuse põhimõttele tuginev hääletamise kord;

         Inimõigused

      Institutsioonilised küsimused

               ak)

               tungivalt nõuda, et asepresident ja kõrge esindaja võtaksid inimõiguste küsimustes sõna kõigi ELi liikmesriikide nimel ning paluda, et ka kõik liikmesriigid ELi ühisseisukohtade kaalukamaks muutmiseks neid seisukohti rõhutaksid; võttes arvesse, et vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 21 on inimõiguste ja põhivabaduste universaalsus ja lahutamatus üks põhimõte, millest liit oma tegevuses rahvusvahelisel areenil lähtub, ning et demokraatia ja inimõiguste toetamine on üks selle välistegevuse eesmärke;

               al)

               saavutada, tänu varajasele ja sisulisele dialoogile ELi ja ÜRO liikmesriikidega, Inimõiguste Nõukogu küsimuse 2011. aastal toimuva läbivaatamise ajaks tõhus ennetav läbirääkimiste strateegia ja ühine seisukoht, arvestades, et töömeetodid vaadatakse üle Genfis, kuid organi staatust arutatakse New Yorgis; tugevdada ÜRO Peaassamblee kolmandat komiteed (mille liikmeteks võivad olla kõik ÜRO liikmesriigid) kui suhtluskanalit küsimuste arutamise korral Inimõiguste Nõukogus, pidades meeles, et kolmas komitee võib samuti kompenseerida Inimõiguste Nõukogu puudusi;

               am)

               leppida inimõiguste komisjoni läbivaatamises osalevate piirkondadevaheliste partneritega kokku liikmesuskriteeriumide ja inimõiguste komisjoni valimiste ajal kasutatavate juhiste osas; soodustada inimõiguste komisjoni ja eriprotseduure, avamata institutsioonide ülesehitamise paketti, säilitades ÜRO inimõiguste ülemvoliniku ameti sõltumatuse; toetada inimõiguste komisjoni võimalust käsitleda konkreetseid inimõiguste rikkumisi eri riike puudutavates resolutsioonides;

               an)

               toetada ÜRO inimõiguste ülemvoliniku kantselei uut peasekretäri asetäitjat inimõiguste küsimuste lisamisel otsustesse, mis tehakse ÜRO New Yorgi peakorteris tähtsamates poliitilistes ja haldusküsimustes;

      Inimõiguste küsimused

               ao)

               jõuliselt nõuda, et ÜRO Peaassamblee resolutsioonides jätkuvalt käsitletaks erinevate riikide olukorda ning püütaks vältida meetmeid mittesisaldavate ettepanekute vastuvõtmist;

               ap)

               võtta juhtroll inimõiguste edendamisel ja kaitsmisel, sealhulgas haavatavate rühmade ja vähemuste õigused, sõnavabadus ja vaba ajakirjandus, usuvabadus, lapse õigused, inimõiguste kaitsjate kaitsmine ning koostöö kodanikuühiskonnaga;

               aq)

               jõuliselt nõuda inimõiguste prioriseerimist ülemaailmse finantskriisiga võitlemisel, sest kriisi negatiivset mõju tunnetavad ebaproportsionaalses ulatuses juba niigi marginaalsed rahvastikurühmad paljudes riikides, kus inimõigused on väga piiratud või ei rakendata neid üldse;

               ar)

               keskendada pingutused surmanuhtluse kaotamisele suunduva ülemaailmse arengutrendi tugevdamisele ning püüda vastu võtta asjaomast resolutsiooni surmanuhtluse kohta; toetada kõiki pingutusi piinamise kaotamiseks ning eelkõige ärgitada võtma vastu ÜRO piinamisvastase konventsiooni vabatahtlikku protokolli;

      Soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamine ja naiste mõjuvõimu suurendamine

               as)

               püüda tõsta suurema arvu naiste mõjuvõimu, et nad saaksid täita oma olulist rolli püsiva rahu, julgeoleku ja leppimise saavutamisel, samuti edendada nende osalemist vahendajate ja konfliktide lahendajatena, pidades silmas ka ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1325 saabuvat 10. aastapäeva; õhutada nimetatud resolutsiooni täitmiseks riiklikke tegevuskavasid koostama neid ELi liikmesriike, kes seda veel ei ole teinud;

               at)

               väljendada oma pühendumist 2000. aastal vastu võetud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 täitmisele, võttes osa selle 10. aastapäeva tähistamise üritustest;

               au)

               võidelda otsustavalt ja kõigi vahenditega vägistamise ja seksuaalse vägivalla sõjarelvana kasutamise vastu; nõuda, et selliste kuritegude eest karistataks kui sõjakuritegude ja inimsusevastaste kuritegude eest ning et nende ohvrite jaoks koostataks spetsiaalsed abiprogrammid; toetada hiljuti ametisse nimetatud ÜRO peasekretäri eriesindajat võitluses relvakonfliktide käigus toime pandava seksuaalse vägivalla vastu;

         Lõppsoovitused

               av)

               teha jõupingutusi, et võtta ÜRO Peaassamblee 65. istungjärgu päevakorda eraldi päevakorrapunkt, mis käsitleb koostööd ÜRO, piirkondlike assambleede, riikide parlamentide ja Parlamentidevahelise Liidu vahel, et süvendada arutelu selle üle, kuidas parlamendiliikmed, riikide parlamendid ja piirkondlikud parlamentaarsed assambleed saaksid ÜROs aktiivsemalt tegutseda, vastavalt otsusele, mis võeti vastu ÜRO Peaassamblee 63. istungjärgu resolutsioonis „ÜRO koostöö Parlamentidevahelise Liiduga” (A/RES/63/24);

         *
   * *
   2.   teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon asepresidendile ja kõrgele esindajale, nõukogule ning teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2009)0150.

      (2)  A/RES/64/223.

      (3)  A/RES/64/217.

      (4)  A/RES/64/200.

      (5)  A/RES/64/196.

      (6)  A/RES/64/176.

      (7)  A/RES/64/173.

      (8)  A/RS/64/171.

      (9)  A/RES/64/160.

      (10)  A/RES/64/158.

      (11)  A/RES/64/157

      (12)  A/RES/64/146

      (13)  A/RES/64/145

      (14)  A/RES/64/143

      (15)  A/RES/64/73

      (16)  A/RES/64/69.

      (17)  A/RES/64/57.

      (18)  A/RES/64/53.

      (19)  A/RES/64/34.

      (20)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2009)0110.

      (21)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2009)0089.

      (22)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2009)0056.

      (23)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2009)0029.

      (24)  Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2009)0372.

      (25)  Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2009)0333.

      (26)  Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2009)0259.

      (27)  Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2009)0152.

      (28)  ELT C 124 E, 25.5.2006, lk 549.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2016, milles käsitletakse Austria 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Austria 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 299/57

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2016,
   milles käsitletakse Austria 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Austria 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2016/C 299/14)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 26. novembril 2015 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2016) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 17.–18. märtsil 2016 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Komisjon võttis 26. novembril 2015 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Austriat ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal päeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta. Euroopa Ülemkogu kiitis 18.–19. veebruaril 2016 kõnealuse soovituse heaks ja nõukogu võttis selle 8. märtsil 2016 vastu (3). Kuna Austria rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Austria tagama kõnealuse soovituse täieliku ja õigeaegse rakendamise.

               (2)

               2016. aasta aruanne Austria kohta avaldati 26. veebruaril 2016. Selles hinnati Austria edusamme nõukogus 14. juulil 2015 vastu võetud riigipõhiste soovituste järgimisel ja talle strateegiaga „Euroopa 2020“ ettenähtud eesmärkide saavutamisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi. Komisjon esitas põhjaliku analüüsi tulemused 8. märtsil 2016.Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Austrias ei esine makromajanduslikku tasakaalustamatust.

               (3)

               26. aprillil 2016 esitas Austria oma 2016. aasta riikliku reformikava ja 27. aprillil 2016 oma 2016. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

               (5)

               Stabiilsusprogrammist ilmneb, et pagulaste erakorralisel sissevoolul on märkimisväärne mõju eelarvele, ning programmis esitatakse piisavad tõendid täiendavate eelarvekulude ulatuse ja olemuse kohta. Komisjoni hinnangu kohaselt ulatus abikõlblike täiendavate kulude summa 2015. aastal 0,09 %-ni SKPst ning praeguse prognoosi kohaselt ulatub see 2016. aastal 0,26 %-ni SKPst. Võrreldes 2016. aasta eelarvekavaga, milles eeldati aastatel 2015 ja 2016 täiendavaid kulusid vastavalt 0,08 % ja 0,16 % ulatuses SKPst, on need summad korrigeeritud suuremaks. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted võimaldavad arvestada selle lisakuluga, sest pagulaste sissevool on ebatavaline sündmus, selle mõju Austria rahandusele on märkimisväärne ning keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamine ei seaks ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Aastal 2015, mil Austria täitis oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi, ei kasutanud ta ajutise kõrvalekalde võimalust. Ent tagamaks, et Austriale lubataks samasugust ajutist kõrvalekallet, mis on lubatud riikidele, mis ei ole veel oma keskpika perioodi eelarve-eesmärki saavutanud, lubatakse Austrial oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgist aastatel 2016 ja 2017 kõrvale kalduda summa võrra, millele tal olnuks õigus 2015. aastal. Lõplik hinnang 2016. aasta võimaliku täiendava kõrvalekalde kohta, sealhulgas abikõlblike summade kohta, antakse 2017. aasta kevadel, lähtudes Austria ametiasutuste esitatud vaatlusandmetest.

               (6)

               Austria suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt näeb valitsus ette, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk kasvab 2016. aastal 1,6 %-ni SKPst ning kahaneb seejärel järk-järgult 2020. aastaks 0,4 %-ni SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on kuni 2016. aastani struktuurne eelarvepuudujääk 0,45 % SKPst ning alates 2017. aastast 0,5 % SKPst, täidetakse prognoosi kohaselt alates 2018. aastast. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist ilmneb siiski, et keskpika perioodi eelarve-eesmärk suudetakse täita alles alates 2019. aastast. Stabiilsusprogrammi kohaselt oli valitsemissektori võla suhe SKPsse 2015. aastal tõenäoliselt tipptasemel 86,2 % juures ja see peaks järk-järgult vähenema kuni 76,6 %ni 2020. aastal. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Ent meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2017. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi kohaselt valitseb 2016. aastal mõningase kõrvalekaldumise oht. Kui aga hinnangus jätta arvesse võtmata ka praegu 2016. aastaks prognoositav erakorralise pagulaste sissevoolu täiendav mõju, peaks Austria 2016. aastal eeldatavasti stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded täitma. Kui poliitikat ei muudeta, on 2017. aastal oht kalduda soovitatud eelarvekohandusest märkimisväärselt kõrvale. 2017. aastaks prognoositud kõrvalekalle ei oleks aga enam märkimisväärne, kui võtta arvesse täiendavat lubatud kõrvalekallet, mis on seotud erakorralise pagulaste sissevoolu eelarvemõjuga ja mida võidakse lubada aastaks 2016. Samas suudab Austria eeldatavasti 2016. aastal järgida võlareegliga seotud üleminekukorda ja 2017. aastal, pärast üleminekuperioodi lõppu, saavutada võla vähendamise sihttaseme. Stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes on nõukogu arvamusel, et on olemas risk, et Austria ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Seepärast tuleb tal nõuete täitmiseks võtta 2016. ja 2017. aastal täiendavaid meetmeid.

               (7)

               Hiljutise maksureformi mõju eelarvele ei ole veel lõplikult selgunud. Võttes meetmeid riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks, tuleks võtta arvesse, et vaatamata hiljutistele reformidele on tööjõu maksukoormus endiselt suur, nagu ka Austria maksukiil teiste Euroopa riikidega võrreldes. Samal ajal kasutatakse suhteliselt vähe majanduskasvu enam toetavaid maksuallikaid, mille kasutamine võimaldaks vähendada tööjõu maksukoormust. Probleemi lahendamiseks oleks kasu meetmetest, millega vähendatakse tööjõu maksukoormust, nihutades maksukoormust muudele allikatele, mis pärsivad majanduskasvu vähem.

               (8)

               55–64-aastaste tööhõivemäär 2015. aastal oli 46,3 % (ELi keskmine oli 53,3 %), millega Austria oli liikmesriikide seas 19. kohal. Alates 2014. aastast on kehtinud täiendavad meetmed tegeliku pensioniea tõstmiseks ning need on avaldanud ka teatavat mõju. Aeg näitab, kas need meetmed aitavad pöörata suundumust, mille kohaselt Austrias jääb tegelik pensioniiga keskpikas perspektiivis maha liidu keskmisest. Oodatava eluea pikenemise tõttu pikeneb ka pensioniiga. Naistele seadusega ettenähtud pensioniiga on kavas tõsta ja ühtlustada meeste omaga, kuid seda tehakse üksnes järk-järgult alates 2024. aastast kuni 2033. aastani. Austrias ei ole seadusega ettenähtud pensioniiga seotud oodatava eluea pikenemisega. Komisjoni hinnangute kohaselt võtavad 2040. aastal pensionikulud SKPst 0,8 % rohkem kui 2013. aastal. Prognoositakse, et pikas perspektiivis (2060. aastaks) suurenevad pensionikulud 0,5 % võrra SKPst. Ka tervishoiukulud kasvavad 2013.–2040. aastal 1 % võrra SKPst, 2060. aastaks aga 1,3 % võrra SKPst. Tervishoiukulude suurenemine koos prognoositava pikaajalise hoolduse kulude suurenemisega kujutab endast keskmist riski Austria rahanduse jätkusuutlikkusele.

               (9)

               Eri valitsustasandite (liidu-, liidumaa- ja kohaliku omavalitsuse tasandi) vaheline eelarvekorraldus on keeruline ning paljudes poliitikavaldkondades, näiteks tervishoius, ei ole tulude ja kuludega seotud ülesanded tasakaalus. OECD 2014. aasta andmete kohaselt on riigi tasandist madalama tasandi valitsuste pädevuses teha eri poliitikavaldkondades valitsemissektori kulutusi 16 % ulatuses SKPst, kuid madalamal kui riigi tasandil kogutavate maksude osatähtsus on vaid ligikaudu 2 % SKPst. Selline keeruline struktuur on kulukas ja võib õõnestada eelarvedistsipliini. Võimalust probleem lahendada pakuvad praegu kestvad läbirääkimised selle üle, kuidas jaotada tulud kolme valitsemistasandi vahel alates 2017. aastast.

               (10)

               Austria töötuse määr on traditsiooniliselt üks liidu madalamaid. Ent alates 2011. aastast on see olnud tõusuteel ja jõudis 2015. aastal 5,7 %-ni. Noorte töötuse määr on samuti madal: 2015. aastal oli tööta 10,6 % aktiivsetest 15–24-aastastest. Ka Austria tööhõive määr on kõrge. Naiste tööhõive määr on kõrgem kui ELis keskmiselt (70,2 %), kuid lastega seotud kohustuste ja eakate hooldamise vajaduse tõttu töötab suhteliselt suur osa naisi osalise tööajaga. Seetõttu on Austria sooline palgalõhe üks suuremaid liidus ja ka sooline pensionilõhe on suur. Eakate, st 55–64-aastaste töötajate tööhõivemäär on alla ELi keskmise.

               (11)

               Austria on juba ületanud strateegia „Euroopa 2020“ haridusalased põhieesmärgid. 2015. aastal oli koolist väljalangemise määr 7,3 % ning kolmanda taseme hariduse omandamise määr 38,7 %. Hariduse omandamine sõltub aga suuresti sotsiaal-majanduslikust taustast. Põlvkondadevaheline liikuvus hariduse valdkonnas on OECD riikidest, mille kohta on andmed olemas, üks väiksemaid. Sisserändajataustaga õpilaste koolist väljalangemise määr on peaaegu kolm korda suurem kui nende õpilaste seas, kellel sisserändajatausta ei ole. Probleemiks on ka noorte (kohustuslikku kooliikka jõudnud ja vanemate) pagulaste ja sisserändajate lõimimine haridus- ja koolitussüsteemi.

               (12)

               Kuigi Austria pankadel esineb probleeme nii kodumaistel kui ka välisturgudel, on riiklikud ja Euroopa tasandi järelevalvemeetmed aidanud kõrvaldada Kesk-, Ida- ja Kagu-Euroopa varade kvaliteedi halvenemisest tulenevaid riske. Valitsemissektori arvepidamises on juba arvesse võetud mõju, mida raskustes olevate finantsasutuste ümberkorraldamine ja likvideerimine võib avaldada eelarvele. Kuigi uute riskide ilmnemine ei ole võimatu, tundub, et need saavad tuleneda üksnes mõne üksiku finantsasutuse vanadest probleemidest.

               (13)

               Austrias on investeeringute määr üle ELi keskmise kõigi SKP komponentide lõikes peale eluruumide. Investeerimine on Austrias olnud tagasihoidlik alates 2012. aastast, kuigi ettevõtete likviidsus on hea ja rahastamistingimused soodsad. Investeeringute ja majanduskasvu stimuleerimiseks tuleks kõrvaldada halduskeerukus ja -takistused. Näiteks teenuste valdkonnas esinevad regulatiivsed tõkked ja halduskoormus ei soodusta ettevõtete asutamist. 2015. aasta riigipõhistes soovitustes tõstatatud valdkondadeüleste äriühingute asutamist piiravate takistuste kaotamise küsimuse üle on Austrias alustatud arutelu, kuid seni ei ole otsuseid langetatud. Ettevõtlusteenuste valdkonnas on takistuseks eeskätt piiravad loanõuded ning teatud kutsealadel äriühingu õigusliku vormi ja osalusstruktuuriga seotud kitsendused, mis summutavad turudünaamikat ja aeglustavad tootlikkuse kasvu. Tegevuskavas, mille Austria esitas reguleeritud kutsealadele juurdepääsu ja nendega tegelemist käsitleva vastastikuse hindamise tulemusel, on välja pakutud ainult piiratud arv meetmeid, kuigi ambitsioonikamate ettepanekute jaoks on selgelt ruumi.

               (14)

               Viimasel aastal toimunud suur pagulaste sissevool on toonud Austrias kaasa mitmeid sotsiaalseid ja majanduslikke tagajärgi. Kui lühikeses perspektiivis suurendab pagulaste sissevool avaliku sektori kulutusi ja loob täiendavat sisenõudlust, suurendades nõnda SKPd, siis keskpikas perspektiivis sõltub selle mõju tööhõivele ja majanduskasvule pagulaste edukast tööturualasest ja sotsiaalsest integreerimisest, sealhulgas haridusliku toe kaudu. See küsimus on poliitilises tegevuskavas tähtsal kohal nii liidu kui ka liikmesriigi tasandil ning seda jälgitakse ja analüüsitakse hoolikalt, sh 2017. aasta riigiaruandes.

               (15)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Austria majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2016. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Austriale esitatud soovituste alusel võetud meetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Austria eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panus ja tugevdada seeläbi ELi üldist majandusjuhtimist. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (16)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1,

         SOOVITAB Austrial võtta 2016. ja 2017. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Tagada, et keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kaldutaks aastatel 2016 ja 2017 kõrvale ainult nii palju, nagu on lubatud seoses 2015. aastal toimunud erakorralisest pagulaste sissevoolust tingitud eelarvemõjuga, ning teha sel eesmärgil 2017. aastal eelarvekohandus mahus 0,3 % SKPst, välja arvatud juhul, kui keskpika perioodi eelarve-eesmärgist on võimalik kinni pidada väiksema kohandusega. Tagada tervishoiu- ja pensionisüsteemi jätkusuutlikkus, sidudes seadusega ettenähtud pensioniea oodatava elueaga. Lihtsustada, ratsionaliseerida ja ühtlustada fiskaalsuhted ja -ülesanded eri valitsustasandite vahel.

               2.

               Suurendada naiste osalemist tööturul. Astuda samme ebasoodsas olukorras olevate, eriti aga sisserändetaustaga noorte haridustulemuste parandamiseks.

               3.

               Vähendada teenuste valdkonnas investeerimist takistavaid haldus- ja regulatiivseid tõkkeid, nagu piiravad loanõuded ning äriühingu õigusliku vormi ja osalusstruktuuriga seotud kitsendused, ning vähendada valdkonnaüleste äriühingute asutamist piiravaid takistusi.

      Brüssel, 12. juuli 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (3)  ELT C 96, 11.3.2016, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Eesti 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/21

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Eesti 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta
   2013/C 217/06
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse (3) Eesti 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Eesti ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 28. novembril 2012 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti võttis komisjon 28. novembril 2012 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Eestit liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Eesti esitas 30. aprillil 2013 oma 2013. aasta riikliku reformikava ja oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2017. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium aastateks 2013–2014 on realistlik, kui SKP oodatav keskmine reaalkasv püsib 3,3 % ringis. Komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt kasvab SKP 2013.–2014. aastal 3,5 %. Eesti valitsemissektori eelarvepuudujääk 2012. aastal oli 0,3 % SKP-st. Stabiilsusprogrammis kinnitatakse eelmist keskpika perioodi eelarve-eesmärki saavutada struktuurne ülejääk. See eesmärk on ambitsioonikam kui stabiilsuse ja kasvu paktis nõutud eesmärk. Kuna Eesti struktuurne eelarvepositsioon oli 2012. aastal ülejäägis, saavutas Eesti oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi üks aasta varem võrreldes ajavahemikuks 2012–2015 vastu võetud stabiilsusprogrammis ettenähtuga. Ajavahemikuks 2012–2017 vastu võetud stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on tagada jätkusuutlik eelarvepoliitika, millega toetatakse tasakaalustatud majanduskasvu ja peetakse kinni keskpika perioodi eelarve-eesmärgist, võimaldades piisavaid eelarvepuhvreid ja vähendades tööjõu maksukoormust. Stabiilsusprogrammi kohaselt 2013. aastaks planeeritud valitsemissektori eelarve puudujääk (0,5 % SKP-st) paraneb prognoosihorisondi jooksul, saavutades 2014. aastal tasakaalu ja olles järgnevatel aastatel ülejäägis. Ümberarvutatud struktuurse eelarvepositsiooni üldise hinnangu, sealhulgas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgi analüüsi põhjal võib täheldada, et Eesti ei kaldu 2013. aastal oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgist oluliselt kõrvale ning saavutab 2014. aastal taas struktuurse ülejäägi. Valitsemissektori võla suhe SKPsse on tublisti alla 60 % ning stabiilsusprogrammi kohaselt hakkab see näitaja tõenäoliselt pärast 2013. aastat vähenema, kahanedes 2015.–2016. aastaks umbes 9 protsendini. Eestil on kavas kehtestada 2013. aastal kooskõlas 2. märtsil 2012 Brüsselis allakirjutatud majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu nõuetega struktuurse eelarvetasakaalu reegel. Niipea kui struktuurse eelarvetasakaalu reegel on paigas, peaks seda täiendama mitmeaastaste kulueesmärkide siduvamaks muutmisega.

               (10)

               Tööturu valdkonnas jätkub tööhõive suurenemine, ent majanduskasvu pärsivad endiselt kitsaskohad, nagu noorte töötus ja pikaajaline töötus, oskuste mittevastavus tööturu nõudlusele ja suurenev tööjõupuudus, sealhulgas pikaajalistest terviseprobleemidest tulenev tööjõu kadu. Sotsiaalhüvitiste süsteemi tuleks muuta paindlikumaks ja sihipärasemaks pakkudes toetusteenuseid ja stiimuleid töötutele ja tööturul mitteaktiivsetele isikutele, keda saaks uuesti tööturule suunata, ning tugevdades aktiveerimispoliitikat selliselt, et see jõuaks nendeni, kes vajavad abi kõige rohkem. Perepoliitika valdkonna kulutuste kulutõhusust tuleks suurendada eelarveneutraalselt, näiteks suunates osa vanemahüvitisteks ettenähtud vahenditest tõhusamate meetmete, sealhulgas lastehoiuteenuste toetamisele, mõjutades niimoodi positiivselt ka naiste tööhõivet. Piirkondade majanduslikku arengut tuleb paremini koordineerida, et saavutada käegakatsutavamaid tulemusi.

               (11)

               Hariduse ja koolituse valdkonnas on Eesti osaliselt rakendanud nõukogu 2012. aasta soovitused; 2012. aastal võeti vastu kõrgharidusreform ja 2013. aastal on kavas vastu võtta kutsehariduse ja -koolituse uus ulatuslik reform. Eritähelepanu tuleb pöörata tööturu osapoolte piisavale kaasamisele, et tagada kutsehariduse valdkonnas piisav hulk tööpraktika võimalusi. Täitmata on veel oluline kohustus reformida keskhariduse pakkumist. Tegeleda tuleb noorte töötusega, mis on erialase hariduse või kutsekoolituseta isikute suurt osakaalu arvesse võttes endiselt suhteliselt kõrge. Madala kvalifikatsiooniga töötajate võimalusi osaleda elukestvas õppes ei ole endiselt piisavalt suurendatud ja noorte töötute toetamiseks mõeldud meetmed ei vasta alati tööturu vajadustele. Avalik-õigusliku teadussektori ja majanduse eraldatus on endiselt probleem tootlikkuse kasvu ja konkurentsivõime seisukohast. Lisaks valmistab Eesti majanduse väiksust silmas pidades endiselt probleeme teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemide rahvusvahelistamine ja prioritiseerimine.

               (12)

               Eesti energiamahukus on jätkuvalt väga suur. Ehkki valitsus on astunud mitmesuguseid samme, tuleb jõupingutusi jätkata ja veelgi tugevdada, ning seejuures tuleb täiendavat rõhku panna elamute renoveerimisele. Eesti uute autode park on kõige energiamahukam liidus ning tarbimisharjumused ei ole hoolimata kütuseaktsiisi määrade tõstmisest muutunud. Ilma täiendavate meetmeteta, mida tuleks eelkõige võtta transpordi- ja eluasemesektoris, ei ole Eesti tõenäoliselt võimeline saavutama oma kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise eesmärki. Eesti energiaturg on endiselt suhteliselt isoleeritud, kuna piiriülesed ühendused on ebapiisavad.

               (13)

               Teenused, mida kohalikud omavalitsused on seadusega kohustatud pakkuma, on enamikus sektorites puudulikud, eriti kehtib see pikaajalise hoolduse, peredele suunatud toetusteenuste, hariduse ja transpordi osas; sama võib tõdeda kohaliku tasandi toetusmeetmete kohta, mida on vaja, et tagada tervishoiuteenuste tulemuslik osutamine. See on tingitud kohalike omavalitsuste vähesest haldussuutlikkusest ning asjaolust, et nende tulud ja kohustused ei ole tasakaalus. Elujõulist kava kohalike haldusasutuste tegevuse parandamiseks seni koostatud ei ole.

               (14)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Eesti majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Eesti eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 kuni 5.

               (15)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (16)

               Komisjon analüüsis Euroopa poolaasta kontekstis ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Selle analüüsi põhjal esitas nõukogu konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (6). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Eesti tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Eestil võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Jätkata majanduskasvu toetavat eelarvepoliitikat ja säilitada kavandatud usaldusväärne eelarveseisund, tagades selle vastavuse keskpika perioodi eelarve-eesmärgiga kogu programmiperioodi jooksul. Täiendada kavandatud struktuurse eelarvetasakaalu reeglit rohkem siduvate mitmeaastaste kulueesmärkidega keskpika perioodi eelarveraamistiku raames ja jätkata avaliku sektori kulutuste tõhustamist.

               2.

               Parandada tööstiimuleid, tõhustades olemasolevaid erinevaid sotsiaalhüvitiste süsteeme ning muutes hüvitiste jaotamise paindlikumaks ja paremini suunatumaks. Parandada sotsiaalteenuste, sealhulgas lastehoiuteenuste pakkumist, suurendades samal ajal perepoliitika meetmete efektiivsust ja kulutõhusust. Tugevdada aktiveerimismeetmeid, et hõlbustada pikaajaliste töötute ning invaliidsus- ja töövõimetushüvitist saavate isikute naasmist tööturule. Kehtestada kooskõlastatud meetmed majandusarengu soodustamiseks nendes piirkondades, kus valitseb suur tööpuudus.

               3.

               Jätkata jõupingutusi haridus- ja koolitussüsteemi paremaks vastavusseviimiseks tööturu vajadustega, kaasates sellesse protsessi veelgi rohkem tööturu osapooli ja rakendades sihipäraseid meetmeid noorte töötuse vähendamiseks. Suurendada oluliselt madala kvalifikatsiooniga töötajate osalust elukestvas õppes. Tugevdada jõupingutusi teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemide prioritiseerimiseja rahvusvahelistamise edendamiseks ning süvendada ettevõtjate, kõrgkoolide ja teadusasutuste koostööd.

               4.

               Parandada energiatõhusust, eelkõige transpordi- ja eluasemesektoris, ning suurendada keskkonnastiimuleid seoses sõidukite ja jäätmetega. Kiirendada piiriüleste energiaühenduste arendamist, et mitmekesistada energiaallikaid ja soodustada konkurentsi energiaturul.

               5.

               Tasakaalustada paremini kohalike omavalitsuste tulud ja neile pandud kohustused. Muuta kohalike omavalitsuste tegevus tõhusamaks ja tagada kvaliteetsete kohaliku tasandi avalike teenuste pakkumine.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (3)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 25.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (6)  Vaata käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 97.