title: EFTA järelevalveameti soovitus, 2. detsember 2009 , Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XI lisa punktis 5cl viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, nagu seda on kohandatud protokolli nr 1 alusel) artiklis 7 sätestatud teatiste, tähtaegade ja konsultatsioonide kohta

text:
               13.10.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 302/12

         EFTA JÄRELEVALVEAMETI SOOVITUS,
   2. detsember 2009,
   Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XI lisa punktis 5cl viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, nagu seda on kohandatud protokolli nr 1 alusel) artiklis 7 sätestatud teatiste, tähtaegade ja konsultatsioonide kohta
   2011/C 302/05
   EFTA JÄRELEVALVEAMET (1),
   VÕTTES ARVESSE Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (2),
   VÕTTES ARVESSE EFTA riikide lepingut järelevalveameti ja kohtu asutamise kohta, eriti selle artikli 5 lõike 2 punkti b,
   VÕTTES ARVESSE EMP lepingu XI lisa punktis 5cl viidatud õigusakti: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/21/EÜ, 7. märts 2002, elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), (3) nagu seda on kohandatud lepingu protokolli nr 1, eriti selle artikli 19 lõike 1 alusel,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste reguleerivale raamistikule peavad riikide reguleerivad asutused tegema omavahel ja järelevalveametiga läbipaistvat koostööd siseturu arengule kaasaaitamiseks, et tagada järjepideva reguleerimise arendamine ja reguleerivasse raamistikku kuuluvate direktiivide järjepidev kohaldamine.

               (2)

               Selle tagamiseks, et riigi tasandil tehtud otsused ei kahjustaks ühtset turgu ega reguleeriva raamistikuga taotletavaid eesmärke, peab riigi reguleeriv asutus teavitama järelevalveametit ja teisi reguleerivaid asutusi direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõikes 3 sätestatud meetmete eelnõudest.

               (3)

               Lisaks peavad riikide reguleerivad asutused saama järelevalveametilt loa kohustuste jaoks, mida käsitletakse EMP lepingu XI lisa punktis 5cj viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/19/EÜ, 7. märts 2002, elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv), (4) nagu seda on kohandatud protokolli nr 1 alusel) artikli 8 lõike 3 teises lõigus; tegemist on eraldi protsessiga.

               (4)

               Järelevalveamet annab riikide reguleerivatele asutustele, kui need seda nõuavad, võimaluse arutada mis tahes meetmete eelnõud läbi enne kõnealustest meetmetest ametlikult teatamist vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklile 7 ja direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõikele 3. Kui järelevalveamet on teavitanud riigi reguleerivat asutust, et ta leiab vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõikele 4, et meetme eelnõu takistab EMP lepingu toimimist või kui järelevalveametil on tõsiseid kahtlusi, kas eelnõu on kokkusobiv EMP õigusega, antakse asjaomasele riigi reguleerivale asutusele varakult võimalus oma arvamust avaldada seoses järelevalveameti poolt tõstatatud küsimustega.

               (5)

               Direktiivis 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) sätestatakse teatavad siduvad tähtajad teatiste läbiarutamiseks vastavalt artiklile 7.

               (6)

               Direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklis 7 sätestatud koostöö- ja konsultatsioonimehhanismi tõhususe kindlustamiseks ning õiguskindluse tagamiseks kehtestati EFTA järelevalveameti 14. juuli 2004. aasta soovitusega (teatiste, tähtaegade ja konsultatsioonide kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühist reguleerivat raamistikku käsitleva direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 7) (5) selged eeskirjad artiklis 7 käsitletud teatiste peamiste menetluslike külgede kohta. 14. juuli 2004. aasta soovitus tuleb asendada käesoleva soovitusega, et veelgi lihtsustada ja parandada teavitamisprotsessi ning tagada elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste reguleeriva raamistiku ühtlustatud kohaldamine kogu Euroopa Majanduspiirkonnas.

               (7)

               Selleks et anda riikide reguleerivatele asutustele täiendavaid juhiseid meetmete eelnõude sisu kohta ja suurendada teatise täielikkusega seotud õiguskindlust, tuleks ette näha meetme kohta esitatav minimaalne teave, mis võimaldaks seda nõuetekohaselt hinnata.

               (8)

               Arvesse tuleb võtta ühelt poolt vajadust tagada hindamise tõhusus ja teiselt poolt vajadust muuta haldustoimingud võimalikult lihtsaks. Teavitamismehhanism ei tohiks tekitada riikide reguleerivatele asutustele tarbetut halduskoormust. Ühtlasi oleks kasulik selgemaks muuta direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõikest 3 tulenev menetluskord.

               (9)

               Teatatud meetme eelnõu uurimise lihtsustamiseks ja kiirendamiseks peaksid riikide reguleerivad asutused kasutama teatise standardvorme.

               (10)

               EFTA riikidest EMP lepingu osalisriikide vahelise ühise kokkuleppe alusel kasutatakse EFTA riikide ja järelevalveameti vahelises suhtlemises töökeelena inglise keelt. See ei muuda kehtetuks eraisikute ja ettevõtjate õigusi esitada dokumente ükskõik millises EMP keeles, nagu on esitatud EMP lepingus.

               (11)

               Teavitamismehhanismi tõhustamiseks, õiguskindluse suurendamiseks riigi reguleeriva asutuse ja turul osalejate jaoks ning reguleerimismeetmete õigeaegse rakendamise tagamiseks peaks turuanalüüsi käsitlev riigi reguleeriva asutuse teatis sisaldama ka riigi reguleeriva asutuse tuvastatud turutõrgete kõrvaldamiseks kavandatavaid parandusmeetmeid. Kui meetme eelnõu on seotud konkurentsivõimeliseks peetava turuga, mille suhtes parandusmeetmed on juba kehtestatud, peaks teatis sisaldama ka ettepanekuid kõnealuste kohustuste kehtetuks tunnistamise kohta.

               (12)

               Riigi reguleeriva asutuse ja järelevalveameti halduskoormuse vähendamiseks tuleb teatavate kavandatavate meetmete liikide puhul üldiselt kasutada teatise lühivormi. Kuid siiski on sellise kategooria teatiste puhul võimalik järgida ka teatamise standardmenetlust.

               (13)

               Kui riigi reguleeriv asutus kavatseb tunnistada kehtetuks reguleerivad kohustused nende turgude puhul, mis ei sisaldu järelevalveameti 5. novembri 2008. aasta soovituses elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes, (6) tuleb direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 kohaseks meetme eelnõust teatamiseks kasutada teatise lühivormi.

               (14)

               Teatise lühivormi kasutatakse teatamiseks ka siis, kui riigi reguleeriv asutus teeb ülevaate turust, mis eelmise turuülevaate põhjal oli tõhusalt konkurentsivõimeline ja mida käsitatakse järjekordse ülevaate koostamise ajal samuti tõhusalt konkurentsivõimelisena.

               (15)

               Riikide reguleerivad asutused muudavad sageli kehtestatud parandusmeetmete tehnilisi üksikasju, et võtta arvesse majandusnäitajate muutumist (nt seadmed, tööjõud, inflatsioon, kapitalikulu, vara rendi hinnad jms) või ajakohastada prognoose või eeldusi. Teatamisel selliste üksikasjade muutmisest ja ajakohastamisest, mis ei muuda parandusmeetmete olemust ega üldist reguleerimisala (nt aruandluskohustuse pikendamine, kohustuslik kindlustuskaitse, karistusmaksete summad või tarneajad), kasutatakse teatise lühivormi. Teatamise standardmenetlust kasutatakse üksnes siis, kui on tegemist parandusmeetme olemuse ja reguleerimisala olulise muutmisega, millel on märgatav mõju turule (nt hinnatasemed, hindade või kulude arvutamise metoodika muutmine, liuggraafikute koostamine).

               (16)

               Kui riigi reguleeriva asutuse otsus teatavate turgude kohta (eriti mobiilsidevõrgus kõne ühendamise turud) ühtib samade turgude kohta eelmises turuülevaates tehtud järeldustega, võib riigi reguleeriv asutus kehtestada uute ettevõtjate suhtes (nt uued turule sisenejad) parandusmeetmed, mida kohaldatakse eelmises ülevaates käsitletud samaväärse kliendibaasi või kogukäibega ettevõtjate suhtes ja mis ei erine oluliselt juba teatatud meetmete eelnõudest. Kõnealuste meetmete eelnõude puhul kasutatakse teatise lühivormi.

               (17)

               Parandusmeetme eelnõust teatamine, kasutades teatise lühivormi, ei peaks põhimõtteliselt põhjust andma direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõike 3 kohasteks järelevalveameti märkusteks riigi reguleerivale asutusele.

               (18)

               Teatatud parandusmeetme läbipaistvuse suurendamiseks ning selliste meetmete kohta käiva teabe vahetuse hõlbustamiseks riiklike reguleerivate asutuste vahel peavad nii teatise standardvorm kui ka lühivorm sisaldama teatatud meetme eelnõu peamiste elementide kokkuvõtvat kirjeldust.

               (19)

               Komisjoni otsusega 2002/627/EÜ (7) moodustatud elektrooniliste sidevõrkude ja teenuste Euroopa reguleerivate organite töörühm on tunnistanud kõnealuste abinõude vajalikkust.

               (20)

               Direktiivi 2002/21/EÜ artiklis 8 sätestatud eesmärkide saavutamiseks, eriti järjepideva reguleerimispraktika ja kõnealuse direktiivi järjekindla kohaldamise tagamiseks, on täieliku vastavuse saavutamine artiklis 7 ettenähtud teatamismehhanismiga väga oluline.

               (21)

               Uue reguleeriva raamistiku järjekindlaks kohaldamiseks kogu EMPs ja selleks, et saada täiel määral kasu riiklike reguleerivate asutuste vahelisest koostööst, on oluline tagada teabevool EFTA ja EMP EÜ sammaste vahel. Direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõike 3 erikohanduses, mis sisaldub EMP ühiskomitee otsuses nr 11/2004, sätestatakse, et „EFTA riikide reguleerivate asutuste ja ühenduse liikmesriikide reguleerivate asutuste vaheline teabevahetus toimub EFTA järelevalveameti ja komisjoni kaudu.”

               (22)

               EFTA sidekomitee, olles esitanud vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 22 lõikele 2 oma arvamuse,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Direktiivis 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) ja eridirektiivides määratletud mõistetel on käesolevas soovituses sama tähendus. Lisaks sellele:

                           a)

                           „soovitus asjaomaste turgude kohta” – EFTA järelevalveameti 5. novembri 2008. aasta soovitus elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes, (8) ja kõik hilisemad asjaomaste turgude kohta antud soovitused;

                           b)

                           „teatis” – riigi reguleeriva asutuse poolt järelevalveametile direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõike 3 kohaselt meetme eelnõu kohta saadetud teatis või direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõike 3 teise lõigu kohane taotlus koos käesolevas soovituses (I ja II lisa) esitatud teatise standard- või lühivormiga.

               2.

               Teatised tuleks esitada ainult järelevalveameti elektroonilise teavitamissüsteemi kaudu.
               Elektroonilise teavitamissüsteemi kaudu saadetud dokumendid saab adressaat eeldatavasti kätte samal päeval, mil need saadeti.
               Teatised registreeritakse vastavalt nende kättesaamise järjestusele.

               3.

               Teatised jõustuvad kuupäeval, millal järelevalveamet need registreerib („registreerimiskuupäev”). Registreerimiskuupäev on kuupäev, millal järelevalveamet saab kätte tervikliku teatise.
               Teatise registreerimisest, teatise sisust ja saadud lisadokumentidest teatatakse järelevalveameti veebisaidil ning elektroonilisel teel kõikidele riikide reguleerivatele asutustele.

               4.

               Riikliku meetme eelnõu koos põhjendusega, millel meede põhineb, ning teatise standardvorm (I lisa) ja teatise lühivorm (II lisa) peavad olema vormistatud inglise keeles.

               5.

               Riigi reguleeriva asutuse poolt teatatud meetme eelnõule tuleb lisada vajalikud dokumendid, mille alusel järelevalveamet saab oma ülesandeid täita. Selliste meetmete eelnõude puhul, mis kuuluvad järgnevalt esitatud punkti 6 alla, ja millest on teatatud teatise lühivormi abil, ei vaja järelevalveamet põhimõtteliselt oma ülesannete täitmiseks lisadokumente.
               Meetmete eelnõud peavad olema piisavalt põhjendatud.

               6.

               Järelevalveametile teatatakse II lisas esitatud teatise lühivormi abil järgmistest meetmete eelnõudest:

                           a)

                           meetmete eelnõud, mis on seotud turgudega, mis on asjaomaste turgude soovitusest välja jäetud või mida ei ole selles varem loetletud kas seetõttu, et riigi reguleeriv asutus on määratlenud need konkurentsivõimelisena või on ta leidnud, et nende puhul ei kehti enam asjaomaste turgude soovituse punktis 2 osutatud kolm kumulatiivset kriteeriumi, mida kasutatakse eelneva reguleerimise suhtes tundlike turgude väljaselgitamiseks;

                           b)

                           meetmete eelnõud, mis sisalduvad kehtivas asjaomaste turgude soovituses ning on seotud turgudega, mis olid eelmise turuülevaate kohaselt konkurentsivõimelised ning on oma konkurentsivõime säilitanud;

                           c)

                           meetmete eelnõud, millega muudetakse varem kehtestatud reguleerivate parandusmeetmete tehnilisi üksikasju ja millel ei ole märkimisväärset mõju turule (nt iga-aastased kulude ja prognooside ajakohastamised arvestusmudelites, aruannete esitamise tähtajad, tarnetähtajad), ning

                           d)

                           meetmete eelnõud, mis on seotud asjaomase turuga, mille kohta on seoses muude ettevõtjatega juba tehtud analüüs ja esitatud teatis ning kus riikide reguleerivad asutused kohaldavad muude ettevõtjate suhtes samalaadseid parandusmeetmed, ilma et eelmises teatises kohaldatud põhimõtteid oluliselt muudetaks.

               7.

               Järelevalveamet jälgib teatamise lühimenetluse kasutuselevõtu praktilisi tulemusi tihedas koostöös riikide reguleerivate asutustega ja teeb selle põhjal vajalikke kohandusi või lisab uusi meetmete eelnõude liike, mille puhul võib kasutada teatise lühivormi.

               8.

               Meetmete eelnõud, mida punktis 6 ei käsitleta, tehakse järelevalveametile teatavaks I lisas esitatud teatise standardvormiga. Vajaduse korral peavad teatatud meetmete eelnõud sisaldama järgmist:

                           a)

                           asjaomane toote- või teenuseturg, eriti nende toodete ja teenuste kirjeldused, mis lisatakse asjakohase turu raamesse või jäetakse sealt välja nõudluse ja tarnimise asendatavuse põhjal;

                           b)

                           asjaomane geograafiline turg, sealhulgas konkurentsitingimuste põhjendatud analüüs nõudluse ja tarnimise asendatavuse alusel;

                           c)

                           asjaomasel turul tegutsevad peamised ettevõtjad;

                           d)

                           koos põhjendusega esitatud asjaomase turu analüüsi tulemused, eriti järeldused selle kohta, kas turul valitseb tõhus konkurents või mitte. Seepärast peaks meetme eelnõu sisaldama eri ettevõtjate turuosade analüüsi ja vajaduse korral viiteid muudele olulistele kriteeriumidele, milleks on näiteks turule sisenemise tõkked, mastaabi- ja mitmekülgsussääst, vertikaalne integratsioon, kontroll raskesti dubleeritava infrastruktuuri üle, tehnoloogiline eelis või paremus, tasakaalustava ostujõu puudumine või nõrkus, lihtne või eesõigustega juurdepääs kapitaliturgudele või rahalistele vahenditele, ettevõtja suurus, toodete või teenuste mitmekesisus, üliarenenud jaotus- ja müügivõrk, potentsiaalse konkurentsi puudumine ja tõkked laienemisele;

                           e)

                           vajaduse korral ettevõtjad, kellel on kas üksikult või koos teistega märkimisväärne turujõud direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 14 tähenduses ning põhjendus, tõendid ja muu oluline faktiline teave, mis toetab seda arvamust;

                           f)

                           riigi reguleeriva asutuse korraldatud eelmise avaliku arutelu tulemused;

                           g)

                           riigi reguleeriva asutuse avaldatud arvamus, kui see on olemas;

                           h)

                           tõendid selle kohta, et järelevalveametile teatise saatmise ajaks on tarvitusele võetud asjakohased meetmed, et teavitada riikide reguleerivaid asutusi kõikides muudes EFTA riikides meetme eelnõust selles osas, mida järelevalveamet ei edasta oma elektroonilise süsteemi kaudu;

                           i)

                           teatamisel meetmete eelnõudest, mis jäävad direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artiklite 5 või 8 või EMP lepingu XI lisa punktis 5cm viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv), (9) nagu seda on kohandatud protokolli nr 1 alusel) artikli 16 reguleerimisalasse, reguleerivad erikohustused, mis on ette nähtud kõrvaldama tõhusa konkurentsi puudumist asjaomasel turul, või juhul, kui asjaomasel turul toimib tõhus konkurents ning sellised kohustused on kõnealusel turul juba kehtestatud, siis ettenähtud meetmete eelnõud nende kohustuste kehtetuks tunnistamise kohta.

               9.

               Kui meetme eelnõus on seoses turuanalüüsiga määratletud asjaomane turg ja see erineb soovituse asjaomastest turgudest, peaksid riikide reguleerivad asutused esitama piisava põhjenduse kriteeriumidele, mille alusel nad turgu sel viisil määratlevad.

               10.

               Direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõike 3 teise lõigu kohased teatised peaksid sisaldama ka piisavat põhjendust selle kohta, miks märkimisväärse turujõuga ettevõtjate suhtes kehtestatakse muud kohustused kui need, mis on loetletud direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artiklites 9–13.

               11.

               Direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõike 5 reguleerimisalasse jäävad teatised peaksid samuti sisaldama piisavat põhjendust selle kohta, miks kavandatud meetmete eelnõud on rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks vajalikud.

               12.

               Täielikuna saab käsitada standardmenetluse kohaselt koostatud teatiseid, mis sisaldavad kohaldatavat teavet punkti 8 tähenduses. Kui teave, sealhulgas teatises sisalduvad dokumendid, on oluliselt puudulik, teavitab järelevalveamet asjaomast riigi reguleerivat asutust sellest viie tööpäeva jooksul pärast teatise kättesaamist ning täpsustab, millises osas teatis täielik ei ole. Teatist ei registreerita enne, kui asjaomane riigi reguleeriv asutus esitab vajaliku teabe. Sellisel juhul jõustub teatis direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 kohaselt sel kuupäeval, millal järelevalveametile on esitatud täielik teave.

               13.

               Ilma et see piiraks eespool esitatud punkti 8 kohaldamist, võib järelevalveamet pärast teatise registreerimist kooskõlas direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 5 lõikega 2 paluda asjaomase riigi reguleerival asutusel esitada lisateavet või anda selgitusi. Riikide reguleerivad asutused peaksid tagama vajaliku teabe esitamise kolme tööpäeva jooksul, kui kõnealune teave on kättesaadav.

               14.

               Järelevalveamet kontrollib, kas teatise lühivormi abil esitatud meetme eelnõu kuulub ühte punktis 6 loetletud rühmadest. Kui järelevalveamet leiab, et see nii ei ole, teavitab ta asjaomase riigi reguleerivat asutust viie tööpäeva jooksul ja palub teatanud reguleerival asutusel esitada meetme eelnõu teatis, järgides teatamise standardmenetlust.

               15.

               Kui järelevalveamet esitab märkusi kooskõlas direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõikega 3, teavitab järelevalveamet asjaomast riigi reguleerivat asutust elektrooniliselt ning avaldab need märkused oma veebisaidil.

               16.

               Kui riigi reguleeriv asutus esitab märkusi kooskõlas direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõikega 3, edastab ta kõnealused märkused elektrooniliselt järelevalveametile ja muude riikide reguleerivatele asutustele.

               17.

               Kui järelevalveamet leiab direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõike 4 kohaldamisel, et meetme eelnõu takistab EMP lepingu toimimist, või kui tal on tõsiseid kahtlusi meetme kokkusobivuse osas EMP õigusega, eriti direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklis 8 osutatud eesmärkidega; või kui ta hiljem loobub oma vastuväidetest või võtab vastu otsuse, milles nõuab, et riigi reguleeriv asutus tunnistaks meetme eelnõu kehtetuks, teavitab järelevalveamet asjaomast riigi reguleerivat asutust elektrooniliselt ning avaldab sellekohase teate oma veebilehel.

               18.

               Vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ artikli 8 lõike 3 teisele lõigule esitatud teatiste suhtes võtab järelevalveamet tavapäraselt direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõike 3 kohaselt vastu otsuse lubada või keelata riigi reguleerival asutusel vastu võtta kavandatud meetme eelnõu ajavahemiku jooksul, mis ei ületa kolme kuud. Järelevalveamet võib ilmnenud raskusi arvestades seda ajavahemikku pikendada kahe kuu võrra.

               19.

               Riigi reguleeriv asutus võib igal ajal otsustada teatatud meetme eelnõu kehtetuks tunnistada; sellisel juhul eemaldatakse teatatud meede registrist. Järelevalveamet avaldab sellekohase teate oma veebisaidil.

               20.

               Kui riigi reguleeriv asutus, kes on saanud järelevalveametilt või muude riikide reguleerivatelt asutustelt märkusi kooskõlas direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artikli 7 lõikega 3, võtab meetme eelnõu vastu, peab ta esitama järelevalveametile ja muude riikide reguleerivatele asutustele teabe selle kohta, millisel viisil ta tehtud märkusi arvesse võttis.

               21.

               Kui riigi reguleeriv asutus seda taotleb, peab järelevalveamet mitteametlikult arutama meetme eelnõu enne teatise avaldamist.

               22.

               Igasugune ajavahemik, millele on viidatud direktiivis 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) või käesolevas soovituses, arvutatakse järgmiselt:

                           a)

                           kui päevades, nädalates või kuudes väljendatud ajavahemik arvutatakse alates sündmuse toimumise ajast, siis ei arvestata asjaomase sündmuse toimumise kuupäeva kõnealuse ajavahemiku hulka;

                           b)

                           nädalates või kuudes väljendatud ajavahemik lõpeb viimase nädala või kuu mis tahes päevaga, mis on sama nädalapäev või langeb samale kuupäevale, mil sündmus, millest alates ajavahemikku arvestatakse, toimus. Kui kuudes arvestatud ajavahemiku puhul puudub viimases kuus vastav aegumiskuupäev, lõpeb ajavahemik vastava kuu viimase päeva lõppemisel;

                           c)

                           ajavahemikud hõlmavad ka riigipühi, laupäevi ja pühapäevi, v.a juhul, kui need on selgelt välja jäetud või kui ajavahemikke väljendatakse tööpäevades; riigipühade all mõeldakse kõiki asjaomase EFTA riigi või järelevalveameti poolt määratletud kuupäevi;

                           d)

                           tööpäevade all mõeldakse kõiki päevi, mis ei ole riigipühad, laupäevad ega pühapäevad.

                     Kui ajavahemik lõpeb laupäeval, pühapäeval või riigipühal, pikendatakse seda kuni esimese järgmise tööpäeva lõpuni.
               Järelevalveamet avaldab EFTA riikide ja järelevalveameti poolt määratletud riigipühade nimekirja igal aastal Euroopa Liidu Teataja EMP kaasandes. EFTA riigid edastavad nõudmisel riigipühade nimekirja järelevalveametile.

               23.

               Järelevalveamet hindab koos riikide reguleerivate asutustega vajadust vaadata käesolev soovitus läbi pärast kuupäeva, mis on EMP õigusesse inkorporeeritud reguleeriva raamistiku läbivaatamise raames kehtestatud EFTA riikide jaoks raamistiku ülevõtmiseks oma riigi õigusesse.

               24.

               Käesolev soovitus on adresseeritud EFTA riikidele.

      Brüssel, 2. detsember 2009

            EFTA järelevalveameti nimel

            eesistuja

         Per SANDERUD

            kolleegiumi liege

         Kurt JÄGER

      (1)  Edaspidi „järelevalveamet”.

      (2)  Edaspidi „EMP leping”.

      (3)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 717/2007 (ELT L 171, 29.6.2007, lk 32).

      (4)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 7.

      (5)  Vastuvõetud otsusega nr 193/04/COL, ELT L 113, 27.4.2006, lk 10.

      (6)  EFTA järelevalveameti soovitus, 5. november 2008, elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt EMP lepingu XI lisas punktis 5 cl viidatud õigusaktile (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, mida on kohandatud protokolliga nr 1) vajavad eelnevat reguleerimist. Edaspidi „soovitus asjaomaste turgude kohta”. Soovitus võeti vastu 5. novembri 2008. aasta otsusega nr 688/08/COL, millega võetakse vastu soovitus elektroonilise side sektori asjaomaste turgude kohta, mis vajavad eelnevat reguleerimist. Soovitus on avaldatud ELT C 156, 9.7.2009, lk 18, ja EMP kaasandes nr 36, 9.7.2009, lk 1.

      (7)  EÜT L 200, 30.7.2002, lk 38, muudetud.

      (8)  Vt joonealune märkus 5.

      (9)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51.

      I LISA

         Teatise standardvorm meetmete eelnõudest teatamiseks vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklile 7

      („Teatise standardvorm”)

         SISSEJUHATUS

      Teatise standardvormis täpsustatakse koondteave, mille riigi reguleeriv asutus peab esitama järelevalveametile teatamisel meetme eelnõust vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklile 7.
      Järelevalveamet kavatseb arutada artikli 7 rakendamisega seotud asjaolusid riikide reguleerivate asutustega, eriti teatamisele eelnevatel nõupidamistel. Seepärast julgustatakse riikide reguleerivaid asutusi arutama järelevalveametiga kõiki vormiga seotud küsimusi, eriti neid probleeme, mis on seotud esitatava teabe laadiga või vastupidi – võimalusega teavet mitte esitada, kui tegemist on turuanalüüsiga, mis viiakse läbi kooskõlas direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklitega 15 ja 16.

         ÕIGE JA TÄIELIK TEAVE

      Kogu riikide reguleerivate asutuste esitatav teave peab olema õige ja täielik ning taasesitatud kokkuvõtlikult vastavalt järgnevalt esitatud teatise standardvormile. Standardvorm ei asenda teatatud meetme eelnõu, kuid peaks võimaldama järelevalveametil ja muude EMP riikide reguleerivatel asutustel kindlaks teha, et teatatud meetme eelnõu, viidates vormis sisalduvale teabele, sisaldab tõesti kogu teavet, mida järelevalveamet vajab oma ülesannete täitmiseks vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklile 7 selles kehtestatud ajavahemiku jooksul.
      Nõutav teave tuleb esitada vastavalt teatise standardvormi jagudele ja punktidele, lisades viited meetme eelnõu põhiosale, kust võib vastava teabe leida.

         KEEL

      Teatise standardvorm koostatakse inglise keeles.

         1.   jagu

         Turu määratlemine

      Võimaluse korral märkida.

                  1.1.

                  Asjaomane toote- või teenuseturg. Kas see turg on nimetatud asjaomaste turgude soovituses?

                  1.2.

                  Asjaomane geograafiline turg.

                  1.3.

                  Lühikokkuvõte riigi konkurentsiameti arvamusest, kui see on olemas.

                  1.4.

                  Lühiülevaade avaliku arutelu tulemustest pakutud turu määratluse kohta käesoleva kuupäeva seisuga (nt mitu märkust saadi, millised vastajad nõustusid pakutud turumääratlusega, millised vastajad olid selle vastu).

                  1.5.

                  Kui asjaomane turg on erinev asjaomaste turgude soovituse loetelus esitatust, tuleb esitada kokkuvõte peamistest põhjustest, mis õigustavad pakutud turumääratlust, viidates järelevalveameti 14. juuli 2004. aasta suuniste 2. jaole, milles käsitletakse asjaomase turuanalüüsi ja olulise turuvõimu määratlemist vastavalt elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühisele reguleerivale raamistikule (1), ning kolmele peamisele kriteeriumile, mis on nimetatud soovituse (asjaomaste turgude kohta) põhjendustes 6–14 ning lisatud vastava komisjoni soovituse (2) (asjaomaste turgude kohta) selgitava märkuse jaotisele 2.2.

         2.   jagu

         Märkimisväärse turujõuga ettevõtjate määramine

      Võimaluse korral märkida.

                  2.1.

                  Nende ettevõtjate nimed, kellel on üksikult või koos teistega oluline turuvõim.
                  Võimaluse korral märgitakse ka nende ettevõtjate nimed, kel enam ei ole olulist turuvõimu.

                  2.2.

                  Kriteeriumid, mille alusel otsustati, kas ettevõtjal on üksikult või koos teistega oluline turuvõim või mitte.

                  2.3.

                  Peamiste asjaomasel turul tegutsevate ettevõtjate (konkurentide) nimed.

                  2.4.

                  Eespool nimetatud ettevõtjate turuosad ning alus nende arvutamiseks (nt käive, tellijate arv).

            Kirjeldada lühidalt.

                  2.5.

                  Riigi konkurentsiameti arvamus, kui see on olemas.

                  2.6.

                  Ettevõtjate olulise turuvõimu üle toimunud avaliku arutelu tulemused, mis on saadud käesolevaks kuupäevaks (nt saadud märkuste koguarv, nõustumiste/mittenõustumiste arv).

         3.   jagu

         Reguleerivad kohustused

      Võimaluse korral märkida.

                  3.1.

                  Kehtestatud, püsivate, muudetud või kehtetuks tunnistatud kohustuste õiguslik alus (direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artiklid 9–13).

                  3.2.

                  Põhjused, miks ettevõtjate suhtes kehtestatud, püsivaid või muudetud kohustusi peetakse proportsionaalseks ja põhjendatuks, lähtudes direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklis 8 sätestatud eesmärkidest. Või osutada meetme eelnõu punktidele, jagudele või lehekülgedele, kust võib asjakohase teabe leida.

                  3.3.

                  Kui kavandatud parandusmeetmed erinevad direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artiklites 9–13 sätestatust, märkida „eritingimused” nimetatud direktiivi artikli 8 lõike 3 tähenduses, mis õigustavad selliste abinõude kohaldamist. Või osutada meetme eelnõu punktidele, jagudele või lehekülgedele, kust võib asjakohase teabe leida.

         4.   jagu

         Rahvusvaheliste kohustuste järgimine

      Võimaluse korral märkida seoses direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõike 3 esimese lõigu kolmanda taandega.

                  4.1.

                  Kas kavandatud meetme eelnõu eesmärk on turul osalejatele kohustuste kehtestamine, nende muutmine või kehtetuks tunnistamine vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõikele 5?

                  4.2.

                  Asjaomaste ettevõtjate nimed.

                  4.3.

                  EFTA riikide võetud rahvusvahelised kohustused, mida tuleb täita.

         (1)  EFTA järelevalveameti suunised, 14. juuli 2004, turuanalüüsi ja märkimisväärse turujõu hindamise kohta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XI lisas viidatud elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid reguleeriva raamistiku alusel. Vastuvõetud otsusega nr 194/04/COL, ELT C 101, 27.4.2006, lk 1 ja EMP kaasanne nr 21, 27.4.2006, lk 1.

         (2)  Selgitav märkus, mis on lisatud komisjoni soovitusele, milles käsitletakse asjaomaseid kauba- ja teenuseturge elektroonilise side sektoris, mis on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) kohaselt eelneva reguleerimise suhtes tundlikud (SEK(2007) 1483 (lõplik)).

      II LISA

         Teatise lühivorm meetmete eelnõudest teatamiseks vastavalt direktiivi (raamdirektiiv) 2002/21/EÜ artiklile 7

      („Teatise lühivorm”)

         SISSEJUHATUS

      Teatise lühivormis täpsustatakse koondteave, mille riigi reguleeriv asutus peab esitama järelevalveametile teatamisel meetme eelnõust lühimenetluse korras vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) artiklile 7.
      Teatise lühivormi puhul ei ole vaja esitada reguleeriva meetme eelnõu koopiat ega lisada muid dokumente. Siiski on vajalikud viited, mille abil saab Internetis teatise lühivormi kaudu meetme eelnõuga tutvuda.

                              1.

                              Üks või mitu turgu, mis on asjaomaste turgude soovitusest välja jäetud või ei olnud seal eelnevalt loetletud, ja mille puhul on leitud, et see/need on konkurentsivõimeline/konkurentsivõimelised või et see/need ei vasta kolmele kriteeriumile.

                  Palun lühidalt kirjeldada teatatud meetme eelnõu sisu. Kindlasti palun märkida asjaomane turg ning põhjused, miks Te leiate, et sellel turul toimib tõhus konkurents või et see turg ei vasta kolmele kriteeriumile:

                  Palun märkida viide artikli 7 kohasele eelmisele meetme eelnõule:

                  Kas konkurentsiasutus nõustub kavandatud meetme eelnõuga asjaomase turu analüüsi osas?

                  Jah
                  
                  Kui ei nõustu, siis kirjeldage põhjusi:

                  Ei
                  

                  Viide meetme eelnõule Internetis:

                  Märkused:

                              2.

                              Üks või mitu turgu, mida eelmise turuülevaate põhjal ei käsitatud konkurentsivõimelisena, kuid mis on siiski konkurentsivõimeline/konkurentsivõimelised.

                  Palun lühidalt kirjeldada teatatud meetme eelnõu sisu, märkides ära ka asjaomase turu:

                  Palun märkida viide artikli 7 kohasele eelmisele meetme eelnõule:

                  Kas võrreldes eelmise teatatud meetme eelnõuga on turumääratlus muutnud?

                  Jah
                  
                  Kui jah, siis kirjeldage lühidalt:

                  Ei
                  

                  Kas konkurentsiasutus nõustub kavandatud meetme eelnõuga asjaomase turu analüüsi osas?

                  Jah
                  
                  Kui ei nõustu, siis kirjeldage põhjusi:

                  Ei
                  

                  Viide meetme eelnõule Internetis:

                  Märkused:

                              3.

                              Varem kehtestatud reguleeriva parandusmeetme tehniliste üksikasjade muudatused.

                  Palun lühidalt kirjeldada parandusmeetmetes tehtud muudatusi, märkides ära ka asjaomase turu:

                  Palun põhjendada oma järeldust selle kohta, et meetme eelnõus käsitletakse parandusmeetme tehnilise üksikasja muutmist, ja mis ei muuda parandusmeetme olemust või üldist ulatust:

                  Palun märkida viide artikli 7 kohasele eelmisele meetme eelnõule:

                  Viide meetme eelnõule Internetis:

                  Märkused:

                              4.

                              Selliste parandusmeetmete kehtestamine uutele ettevõtjatele, mida on juba analüüsitud ja millest on teatatud seoses muude ettevõtjatega, millel on sarnane kliendibaas või telekommunikatsioonituru kogukäive, ilma et seejuures oleks muudetud riigi reguleeriva asutuse eelmises teates kohaldatud põhimõtteid.

                  Palun lühidalt kirjeldada teatatud meetme eelnõu sisu, märkides ära ka asjaomase turu:

                  Palun märkida viide artikli 7 kohasele eelmisele meetme eelnõule:

                  Palun loetleda ettevõtjad, kelle suhtes kehtestatakse kõnealuse meetme eelnõuga kohustused:

                  Kas konkurentsiasutus nõustub kavandatud meetme eelnõuga asjaomase turu analüüsi osas?

                  Jah
                  
                  Kui ei nõustu, siis esitage lühidalt põhjused:

                  Ei
                  

                  Viide meetme eelnõule Internetis:

                  Märkused:


title: Euroopa Keskpanga Soovitus, — 13. november 2006 , — Euroopa Liidu Nõukogule Banco de España välisaudiitorite kohta (EKP/2006/18)

text:
               21.11.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 283/16

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   13. november 2006,
   Euroopa Liidu Nõukogule Banco de España välisaudiitorite kohta
   (EKP/2006/18)
   (2006/C 283/10)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurosüsteemi riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Banco de España [Hispaania keskpanga] põhikirja artikli 4 lõike 2 ning kodukorra artikli 29 lõike 3 ja artikli 31 kohaselt auditeerivad Hispaania keskpanga raamatupidamist sõltumatud välisaudiitorid kooskõlas põhikirja artiklis 27 ja seaduses 19/1988 (raamatupidamisaruannete auditeerimise kohta) (1) sätestatud tingimustega audiitorite sobivuse, volituste ja rotatsiooni kohta.

               (3)

               Seniste Hispaania keskpanga välisaudiitorite volitused lõpevad pärast 2005. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2006. majandusaastast.

               (4)

               Hispaania keskpank on valinud oma välisaudiitoriks Deloitte, S.L. majandusaastateks 2006 kuni 2008, kusjuures volitusi saab pikendada üheks aastaks kuni majandusaastani 2012,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Hispaania keskpanga välisaudiitoriks soovitatakse Deloitte, S.L. majandusaastateks 2006 kuni 2008, kusjuures volitusi saab pikendada üheks aastaks kuni majandusaastani 2012.

      Frankfurt Maini ääres, 13. november 2006

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Muudetud seadusega 44/2002 finantssüsteemi reformimeetmete kohta.


				|

		52012DC0312

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Soome 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta /* COM/2012/0312 final */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Soome 2012. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Soome stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16.
novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone,[4]

võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja
tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb
majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele
valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu
ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil 2010
vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta
ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide
tööhõivepoliitika suuniste kohta;[5]
mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       Nõukogu võttis 12. juulil 2011
vastu soovituse Soome 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Soome ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta.
(4)       Komisjon võttis 23. novembril
2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale
„Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise
teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse
(EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande,[6] milles nimetati Soomet ühe
liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.
(5)       2. märtsil 2012. kinnitas
Euroopa Ülemkogu finantsstabiilsuse tagamise, eelarve konsolideerimise ja
majanduskasvu tugevdamise prioriteedid. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada
diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada
tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(6)       Euroopa Ülemkogu kutsus
laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama
õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi
ja riiklikusse reformikavasse.
(7)       Soome esitas 19. aprillil 2012
oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja oma riikliku reformikava 2012.
aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid,
hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011
artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud, kas Soomet mõjutab negatiivselt
makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon järeldas oma põhjalikus analüüsis,[7] et Soomes on tasakaalustamatus,
kuigi see ei ole ülemäärane.
(8)       Tuginedes nõukogu määruse
(EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 kohasele stabiilsusprogrammi hindamisele, on
nõukogu arvamusel, et programmi eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaariumi aastateks 2012−2013 on usaldusväärne,
programmis ennustatav SKP kasv on kooskõlas komisjoni 2012. aasta
kevadprognoosiga. Prognoosid on realistlikud ka seoses aastatega 2014 ja 2015,
kuna neis ennustatakse SKP kasvu, mis on oluliselt väiksem kui enne kriisi ning
madalam kui aastatel 2010−2011, mil majandus elavnes. Soome peamine eelarve-eesmärk 2012. aasta
stabiilsusprogrammis on vähendada keskvalitsuse eelarvepuudujääki, piirates
kulusid ja suurendades tulusid. Kuna valitsemissektori eelarve on keskvalitsuse
eelarvepuudujäägi peamine allikas, siis aitab selle seisundi parandamine kaasa
valitsemissektori eelarve tasakaalustamisele. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk,
milleks on struktuurne ülejääk suuruses 0,5 % SKPst, kajastab asjakohaselt
stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Lähtudes (ümberarvutatud) struktuursest
eelarvetasakaalust,[8]
on Soome aastal 2011 keskpika perioodi eesmärgi täitnud, kuid kaldub sellest
veidi kõrvale aastatel 2012–2015. Valitsemissektori kulude kasvumäär,
arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, on kooskõlas stabiilsuse
ja kasvu pakti kulueesmärgiga kõigil aastatel peale aasta 2015. Programmis
seatakse eesmärgiks tasakaalustada valitsemissektori eelarve aastaks 2015 ja
jõuda ülejääki alates aastast 2016. Valitsemissektori võla suhe SKPsse jääb
kaugele alla 60 % ja programmi kohaselt tipneb võlatase 2014. aastal ligi 52 %
juures SKPst ning hakkab siis langema. Lõhe Soome riigi rahanduse
jätkusuutlikkuses on endiselt märkimisväärne, see tuleneb peamiselt elanikkonna
vananemisest tingitud kiiresti suurenevast vanadussõltuvusmäärast. Puudujääki
riigi rahanduse jätkusuutlikkuses tuleb pidevalt jälgida ja sellele vastavalt
meetmeid kohandada. Soome eelarveraamistik on seotud mitmeaastaste kulude
ülemmääradega, kuid omavalitsussektori suhtes neid praegu ei kohaldata.
(9)       Avalike teenuste tõhusus on
viimasel kümnendil vähenenud. Soome ametiasutused on juba rakendanud mitmeid
reforme nimetatud probleemi lahendamiseks, kuid see tegevus on olnud aeglane,
eelkõige kohalike omavalitsuste tasandil. Lisaks on pooleli üleriigiline
munitsipaalreform ja keskvalitsuse töö tõhustamise kava. Täiendavat tõhususe
suurendamist ja kulude kokkuhoidu on võimalik saavutada, edendades konkurentsi
kaitstud era- ja avalike teenuste sektorites toodete ja tööturu reguleerituse
täiendava vähendamise kaudu.
(10)     Viimase aasta jooksul on Soome
valitsus võtnud kasutusele uued meetmed, et vähendada noorte ja pikaajalist
töötust. Need meetmed hõlmasid katseprogrammi pikaajalise töötuse vähendamiseks
ja sotsiaalse garantii andmist noortele. Võetud meetmed on ambitsioonikad ja
asjakohased, kuid neid tuleb nüüd rakendada, keskendudes selgelt sihtrühmade
oskuste taseme ja tööturupositsiooni parandamisele. Võttes arvesse
demograafilisi muutusi, on vanemate töötajate tööhõive suurendamine oluline
riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks ja tööjõu nõudluse rahuldamiseks
tulevikus. Eeldatava eluea tõus on olnud kiirem kui 2005. aasta pensionireformi
ajal osati ette näha, mistõttu võib praegune seadusejärgne pensioniiga osutuda
edaspidi liiga madalaks. Oma kavas võttis valitsus kohustuse tõsta tegelikku
pensioniiga 2025. aastaks 62,4 aastani. 2012. aasta märtsis leppisid
sotsiaalpartnerid kokku mitmes tööea pikendamise meetmes. Valitsus on võtnud
kohustuse viia pensionireform läbi hiljemalt 1. jaanuariks 2017. Nüüd tuleks
keskenduda kokkulepitud meetmete rakendamisele lühikeses perspektiivis.
(11)     Soome teenindussektori
reguleerivad piirangud on ikka veel tõkestavad ja turu kontsentratsioon on suur
mitte ainult jaekaubanduses, vaid ka tootmisvaldkondades. Toidukaupade jaeturul
on Soomes turu kontsentratsioon suurim ja toiduainete hinnad Euroopa kõrgeimate
seas. Konkurentsiõiguse rikkumise eest määratavad trahvid on Soomes
tavapäraselt olnud madalad, mis tekitab kahtlusi nende hoiatava mõju suhtes.
Konkurentsi valdkonnas on toimunud teatav poliitikaareng, millest annab
tunnistust näiteks uus riiklik konkurentsiseadus ning uus seadus, mis käsitleb
maakasutuse planeerimist ja ehitamist. Valitsus on võtnud ka kohustuse
käivitada uus programm konkurentsivõime edendamiseks. Seda tuleks hakata
viivitamata rakendama, et tugevdada veelgi toote- ja teenusteturgude
konkurentsiraamistikku.
(12)     Tootlikkuse kasv Soomes on
pidurdumas ja Soome ekspordiettevõtjad on viimastel aastatel kaotanud
välisturgudel turuosasid. Tööjõu ühikukulu on suurenenud, kuigi mitte
tootmissektoris. Mõned praegu domineerivad tööstusharud, nagu elektroonika- ja
paberitööstus, näivad olevat saavutanud oma arengu tipu ja üldiselt tootmise
osakaal SKPs kahaneb. Soome ekspordib vahe- ja kapitalikaupasid peamiselt
arenenud, aeglaselt kasvava majandusega riikidesse ja Soome toodetel on areneva
majandusega riikides väike osakaal. Soome majandusel on vaja muutuda
mitmekesisemaks nii ettevõtjate kui ka eksporditurgude osas, et tulevikus
kujuneks välja mitmed tugevad eksportijad. Vaatamata Soome minevikusaavutustele
teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonnas, on Soome
juhtpositsioon ELi innovatsiooniliidrina ohus, kui oluliselt ei suurene
uuenduslike ja kiiresti arenevate ettevõtete hulk. Selleks on vaja hõlbustada
innovatsiooni, muutes teadus- ja arendustegevuse tulemused turustatavateks
toodeteks ning julgustada sisenemist kiiresti kasvavatele eksporditurgudele.
Lühikeses perspektiivis on oluline kasutada ja levitada laiaulatuslikku info-
ja kommunikatsioonitehnoloogiaalast oskusteavet ka muudes Soome tööstusharudes,
sealhulgas avalikus sektoris. Seoses palgakasvuga sillutab 2011. aastal sõlmitud
kolmepoolne palgakokkulepe teed tagasihoidlikule palgakasvule aastatel 2012 ja 2013,
mis peaks parandama Soome positsiooni peamiste kaubanduspartnerite suhtes.
(13)     Soome on võtnud mitmeid
kohustusi laiendatud euroala pakti alusel. Kõnealused 2011. aastal võetud
kohustused on seotud konkurentsivõime, tööhõivemäära ja riigi rahanduse
jätkusuutlikkuse suurendamisega, samuti finantsstabiilsuse tugevdamise ja
maksude kooskõlastamise tagamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala
pakti raames võetud kohustuste täitmist. Soovitustes on arvesse võetud
kõnealuse hindamise tulemusi.
(14)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Soome majanduspoliitikat. Hinnati
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs.
Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Soome fiskaal-
ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende
vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi
üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil
tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni
soovitused kajastuvad allpool 1.–5. soovituses.
(15)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud Soome stabiilsusprogrammi ning tema arvamus[9] selle kohta on väljendatud
eelkõige 1. soovituses.
(16)     Võttes arvesse komisjoni
põhjaliku analüüsi ja kõnealuse hindamise tulemusi, on nõukogu läbi vaadanud
Soome 2012. aasta riikliku reformikava ja tema stabiilsusprogrammi. Nõukogu
soovitused, mis on tehtud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel,
kajastuvad eeskätt 5. soovituses,
SOOVITAB Soomel võtta ajavahemikus 2012–2013
järgmisi meetmeid:
1.           Säilitada aastal 2012 ja
sellele järgnevatel aastatel stabiilne eelarvepositsioon, korrigeerides kõik
kõrvalekaldumised keskpika perioodi eelarve-eesmärgist, mis tagab riigi
rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse. Aastal 2013 ja sellele järgnevatel
aastatel tugevdada ja rangelt rakendada selleks eelarvestrateegiat, mida
toetaksid piisavalt konkreetsed meetmed, sealhulgas täites kulueesmärgi.
Jätkata jätkusuutlikkuses esineva elanikkonna vananemisega seotud lõhe suuruse
iga-aastast hindamist ning kohandada riigi tulusid ja kulusid vastavalt
pikaajalistele eesmärkidele ja vajadustele. Integreerida kohalike omavalitsuste
sektor paremini mitmeaastaste kulude ülemmäärade süsteemi.
2.           Võtta täiendavaid meetmeid
tootlikkuse suurendamiseks ja kulude kokkuhoiu saavutamiseks avalike teenuste
pakkumisel, sealhulgas struktuurimuudatused ja kulutõhusust suurendavad territoriaalsed
haldusreformid, et lahendada ka elanikkonna vananemisest tekkivaid probleeme.
3.           Rakendada olemasolevaid
meetmeid noorte ja pikaajaliste töötute tööturupositsiooni parandamiseks,
keskendudes eriti oskuste arendamisele. Võtta täiendavaid meetmeid eakamate
töötajate tööhõivemäära suurendamiseks, sealhulgas vähendades ennetähtaegselt
pensionile jäämise võimalusi. Võtta meetmeid seadusjärgse pensioniea
tõstmiseks, et see oleks kooskõlas kõrgema eeldatava elueaga.
4.           Jätkata konkurentsi
suurendamist toote- ja teenusteturgudel, eelkõige jaemüügisektoris, tagades uue
konkurentsiseaduse ja elutervet konkurentsi edendava uue programmi tõhusa
rakendamise. Jätkata teenuste munitsipaalhangete suuremat avamist
konkureerivale pakkumisele ja tagada konkurentsi erapooletus era- ja avaliku
sektori ettevõtjate vahel. Võtta täiendavaid meetmeid, et tagada
konkurentsiõiguse rikkumise eest määratavate trahvide hoiatav mõju.
5.           Selleks et tugevdada
tootlikkuse kasvu ja välist konkurentsivõimet, tuleb jätkata jõupingutusi
ettevõtlusstruktuuri mitmekesistamiseks, eelkõige kiirendades
innovatsioonibaasi laiendamiseks kavandatud meetmete kasutuselevõttu, jätkates
samal ajal palga ja tootlikkuse suundumuste vastavusseviimist.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               KOM(2012) 312 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047
[5]               Nõukogu 26. aprilli 2012. aasta
otsus 2012/238/EL
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 154 final.
[8]               Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal pärast
ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste
poolt ümber programmis esitatud teabe põhjal ja ühiselt kokkulepitud metoodikat
kasutades.
[9]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 3. aprill 2009 , Euroopa Liidu Nõukogule, Hollandi keskpanga välisaudiitorite kohta (EKP/2009/8)

text:
               22.4.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 93/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   3. aprill 2009,
   Euroopa Liidu Nõukogule, Hollandi keskpanga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2009/8)
   2009/C 93/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               12. juulil 2005. aastal nimetati registreeritud audiitor Josephus Andreas Nijhuis, PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. („PWC”) juhatuse esimees, kes tegutseb iseenda nimel, De Nederlandsche Bank [Hollandi keskpanga] välisaudiitoriks tähtajatult alates 2005. majandusaastast.

               (3)

               Josephus Andreas Nijhuis lahkus PWCst alates 1. oktoobrist 2008. Seetõttu on Hollandi keskpangal vaja nimetada ametisse uued audiitorid.

               (4)

               Hollandi keskpank soovib valida PWC oma välisaudiitoriks majandusaastateks 2008 kuni 2011.

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Soovitatakse PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. määramist Hollandi keskpanga välisaudiitoriks majandusaastateks 2008 kuni 2011.

      Frankfurt Maini ääres, 3. aprill 2009

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitletakse Belgia 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               15.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 209/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitletakse Belgia 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 209/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Belgia esitas 15. aprillil 2011 oma 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2011. aasta riikliku reformikava. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati stabiilsusprogrammi ja reformikava üheaegselt.

               (7)

               Enne 2008. aastat oli Belgias kümne aasta vältel tugev majanduskasv, nii et SKP suurenes aastas keskmiselt 2,3 %. 2009. aastal sai riik tunda majanduskriisi kogu selle teravuses, nii et SKP langes 2,8 %. Tööhõivet mõjutas majanduslangus suhteliselt vähe. Tööaja ajutine piiramine ning töötunni tootlikkuse vähenemine andsid vajaliku mänguruumi. Pärast 0,4 % langust 2009. aastal suurenes tööhõive 2010. aastal taas. Samas kasvas töötus, mis enne kriisi oli 7 %, 2010. aastal 8,3 %-ni. Tänu ülemaailmse kaubanduse kasvule oli 2010. aastal majanduse elavnemine oodatust kiirem ning SKP kasvas 2,2 %. Automaatsete stabilisaatorite ja kriisile reageerimiseks võetud suvakohaste meetmete tagajärjel suurenes valitsemissektori puudujääk 1,3 %-lt SKPst 2008. aastal 5,9 %-le SKPst 2009. aastal.

               (8)

               Võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase ajakohastatud stabiilsusprogrammi hinnangu, on nõukogu arvamusel, et stabiilsusprogrammis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Ehkki 2011. aasta puhul tuginetakse selles veidi tagasihoidlikumatele kasvuootustele, on see laias laastus kooskõlas komisjoni talituste 2011. aasta kevadprognoosiga. Kuna 2010. aastal osutus puudujääk oodatust väiksemaks (4,1 % SKPst), on stabiilsusprogrammis kavandatud eelarvestrateegia eesmärk vähendada puudujääki 2011. aastal juba 3,6 %-ni SKPst ja jõuda 2012. aastal allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst. 2012. aasta on ka tähtaeg, mille nõukogu on ülemäärase puudujäägi kõrvaldamiseks seadnud. Kuna majandusprognoos on olnud pigem ettevaatlik, tundub kavandatud puudujäägi vähenemine 2011. aastaks ette nähtud määral täiesti võimalik. Siiski tundub, et eelarvepingutus jääb väiksemaks kui nõukogu soovitatud aastane keskmine määr 0,75 % SKPst, eriti 2011. ja 2012. aastal, kui struktuurset puudujääki vähendatakse kõigest vastavalt 0,4 % ja 0,3 % SKPst. Lisaks ei toeta 2012. aasta ja sellele järgnevate aastate puudujäägieesmärgi saavutamist spetsiifilised kohandamismeetmed. Lõpuks tuleb mainida, et keskpika perioodi eesmärki, milleks on struktuurne ülejääk suurusega 0,5 % SKPst, ei loodeta stabiilsusprogrammi perioodi 2011–2014 jooksul saavutada.

               (9)

               Kuna 2010. aasta eelarvetulemus oli oodatust parem, oleks asjakohane vähendada 2011. aastal puudujääki senisest suuremas mahus ning kiirendada liikumist kontrollväärtuse 3 % SKPst suunas. Lisaks tuleb tõdeda, et ilma täiendavate konsolideerimismeetmeteta ei ole võimalik ülemäärast puudujääki 2012. aasta lõpuks kõrvaldada ega jätkata liikumist keskpika perioodi eesmärgi suunas. Kuna Belgia maksukoorem ja eelkõige tööjõumaksud on juba väga kõrged, peaksid konsolideerimismeetmed keskenduma peamiselt kulupoolele.

               (10)

               Majandus- ja finantskriis muutis senist pikaajalist suundumust, mille puhul valitsemissektori võlg vähenes. Võla suhe SKPsse, mis oli vähenenud alates 1993. aastast (kui see oli ulatunud 134 %-ni SKPst; misjärel see vähenes ja saavutas 2007. aastal taseme 84 % SKPst), on alates 2008. aastast taas tõusma hakanud, jõudes 2010. aasta lõpus tasemele 96,8 % SKPst. Eelkõige teeb avaliku sektori kõrge võlakoorem muret seetõttu, et elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele on Belgias suurem kui ELis keskmiselt, seda peamiselt pensionikulude olulise suurenemise tõttu, mis riigi rahandust täiendavalt koormab. Valitsus on esitanud stabiilsusprogrammis elanikkonna vananemisega seotud kulude eeldatava olulise suurenemise piiramiseks kolmeosalise strateegia: valitsemissektori võlataseme vähendamine, tööhõive ja tööturul osalemise suurendamine ning tugeva ja solidaarsusel põhineva sotsiaalkindlustussüsteemi tagamine. Riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust peaks aitama parandada piisava esmase ülejäägi tagamine keskpikal perioodil ning Belgia sotsiaalkindlustussüsteemi ja eelkõige pensionisüsteemi täiendav reformimine. Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid suured.

               (11)

               Belgiale on väljakutseks tagada stabiilne ja hästitoimiv finantssektor, mis oleks suuteline pakkuma reaalmajandusele piisavat finantsvahendusteenust. Viimase kahe aasta jooksul on Belgia finantssektor finantskriisis tugevasti kannatada saanud, mistõttu on vähenenud pankade vara, on antud suurt riigiabi ja muudetud pangandusjärelevalve süsteemi. Pangandussektori finantsolukord on jätkuvalt vilets. Lisaks on Belgia pangandussektor väga kontsentreeritud ja majanduse kui tervikuga võrreldes küllaltki suur.

               (12)

               1996. aastal vastu võetud tööhõive edendamise ja konkurentsivõime ennetava kaitse seaduses on sätestatud, et tööjõukulude kontrolli all hoidmiseks peaksid palgad Belgias kasvama samas rütmis kolme naaberriigiga (Prantsusmaa, Saksamaa, Madalmaad). Sellest hoolimata ei õnnestunud selle seadusega hoida ära seda, et ajavahemikul 2005–2010 kasvasid palgad Belgias kiiremini kui kolmes naaberriigis, samas kui tootlikkuse kasv on olnud aeglasem. Selle tagajärjel on tööjõuühiku kulu kasvanud Belgias kiiremini kui naaberriikides ja euroalal keskmiselt. Olukorra muudab raskemaks see, et Belgia on spetsialiseerunud vähem tehnoloogilistele toodetele, mistõttu tuleb tal ägedalt konkureerida madalama palgatasemega riikidega. Isegi kui praegune palgakorraldus aitab palgaläbirääkimisi ohjes hoida, saaks seda parandada, kui võtta arvesse tootlikkuse kasvust tulenevaid erinevusi ja luua võimalus kokkuleppeid tagantjärele korrigeerida juhul, kui seatud eesmärgid jäävad saavutamata.

               (13)

               Tööturgu iseloomustab mõningane jäikus, mis vähendab inimeste motivatsiooni tööle minna: töötushüvitisi makstakse piiramatu tähtajaga; rakendatakse kõrgeid maksupiirmäärasid ja maksukoormus on kõrge (eelkõige väiksepalgalistel töötajatel); seega ühest küljest kaotab töölemineja sotsiaaltoetuse ja teisest küljest peab hakkama maksma kõrget maksu. Peale selle võimaldavad erinevad ennetähtaegselt pensionile jäämise skeemid lahkuda eakamatel töötajatel tööturult enne ametlikku pensioniga, milleks on 65 aastat. Aktiivse tööturupoliitika edasine reformimine ja selle laiendamine ka üle 50-aastastele töötajatele aitaks tõsta üldist tööhõivemäära ja parandada stiimuleid tööleminekuks. Lisaks lubaks see, kui töötushüvitise taset ja kestust aja jooksul vähendada, anda ka noorematele töötajatele suuremaid stiimuleid tööturule sisenemiseks. Muutes varajase pensionile mineku tingimused rangemaks, oleks võimalik julgustada vanemaid töötajaid aktiivseks jääma ning neid, kes on mõnda aega tööturult eemal viibinud, sinna tagasi tulema. Lõpuks tuleb märkida, et ELi kodakondsuseta isikute tööhõive määr (40,9 %) on palju madalam kui ELi keskmine.

               (14)

               Tööjõu üldine maksukoorem on Belgias üks ELi kõrgemaid. Selle kahandamine aitaks muuta töötamist atraktiivsemaks. Siiski tuleb arvestada, et eesseisva eelarvepingutuse tasakaalustamiseks tuleb tõsta vähem diskrimineerivaid makse, nagu tarbimis- või keskkonnamaksud. Energiahinnas sisalduvad kaudsed maksud on Belgias palju madalamad kui naaberriikides. See tähendab, et keskkonnamaksude suhe tööjõumaksudesse on Belgias ELi kõige madalam. Seega esinevad Belgias kõrvuti kõrge töötusemäär ja suhteliselt suur energiatarbimine, mistõttu on nii tööhõive- kui ka energiatõhususe-eesmärkide saavutamine raske.

               (15)

               Paljude kaupade ja teenuste hind on üldiselt kõrgem kui teistes liikmesriikides, mis annab tunnistust sellest, et konkurentsisurve – eriti jaekaubanduses ja võrguteenuste puhul – ning järelevalveraamistik on nõrgad. Jaekaubanduses on märkimisväärsed turulesisenemise takistused ja tegevuspiirangud. Eelkõige on konkurentsi reguleerivate eeskirjadega endiselt piiratud kaupluste lahtiolekuaeg, tehtud soodustusi turulolijatele uute turulesisenejate vastu ning takistatud uute ärimudelite ja tehnoloogia kasutamine. Võrguteenuste valdkonnas teeb muret olemasolevate teenusepakkujate tugevam konkurentsipositsioon ja suuremad takistused turulesisenejatele kui teistes liikmesriikides, mistõttu võivad endised monopolid neis sektorites saada suuremat kasumit ja küsida kõrgemat hinda kui normaalne konkurentsiseisund võimaldaks.

               (16)

               Belgia ametivõimud on võtnud laiendatud euroala pakti alusel olulisi kohustusi. Need puudutavad nelja paktis käsitletud valdkonda. Nendes keskendutakse meetmetele, millega vähendada puudujääki, hoida energiahind kontrolli all, ergutada konkurentsi, talitseda reaalpalga tõusu, rakendada finantssektori järelevalveraamistikku ja kehtestada meetmed, millega tõsta tegelikku pensionile jäämise iga. Siiski puudub teave selle kohta, milliseid meetmeid kavatsetakse võtta, et saavutada seatud eesmärgid eelarve vaatevinklist. Samuti puudub teave selle kohta, kuidas kavatsetakse reaalpalga ja energiahinna tõusu ohjata. Varajase pensionile jäämise suhtes jääb ebaselgeks, kas ja millal on kavas praegust nn põlvkondade pakti läbi vaadata ning milliseid konkreetseid meetmeid selle tulemusel võtta. Kõnealusi kohustusi on soovituses hinnatud ja arvesse võetud.

               (17)

               Komisjon on hinnanud stabiilsusprogrammi, riiklikku reformikava, sealhulgas laiendatud euroala pakti. Komisjon on võtnud arvesse mitte üksnes nende asjakohasust Belgia fiskaal- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse, vaid ka nende ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldjuhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse siseriiklikesse otsustesse. Sellele tuginedes on komisjon seisukohal, et 2011. aastal oleks võimalik eelarvepuudujääki veelgi rohkem vähendada ning 2012. aastaks ja järgnevateks aastateks tuleks esitada täiendavad konsolideerimismeetmed. Riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse parandamiseks on vaja reformida pensionisüsteemi. Samuti tuleb tugevdada konkurentsi, aidata inimestel tööd leida ning liikuda tööjõu maksustamiselt tarbimise ja energia maksustamisele. Lisaks tuleks luua uusi investeerimis- ja kasvuvõimalusi teenuste- ja võrguteenustesektoris.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut ning samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitust, on nõukogu läbi vaadanud Belgia 2011. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi ja tema arvamus (3) kajastub eelkõige punktides 1 ja 2 esitatud soovitustes,

         SOOVITAB Belgial võtta aastatel 2011–2012 järgmisi meetmeid:

               1.

               kasutada ära käimasolevat majanduse elavnemist ja kiirendada ülemäärase puudujäägi kõrvaldamist. Selleks on vaja võtta 2012. aasta eelarve ajaks konkreetseid meetmeid – peamiselt kulupoolel –, nii et keskmine aastane eelarvepingutus oleks kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud soovitustega, viies seega kõrge valitsemissektori võlasuhte langustendentsi. See peaks aitama viia hiljemalt 2012. aastaks valitsemissektori puudujäägi alla kontrollväärtust 3 % SKPst. Tagada liikumine keskpika perioodi eesmärgi poole, vähendades puudujääki igal aastal vähemalt 0,5 % SKP-st;

               2.

               parandada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Vastavalt kolmeosalise ELi strateegia raamistikule tuleks keskenduda elanikkonna vananemisega seotud kulude kasvu piiramisele, eelkõige vältides varajast lahkumist tööturult, et oluliselt tõsta tegelikku pensionile jäämise iga. Võiks kaaluda selliseid meetmeid nagu seadusjärgse pensioniea sidumine keskmise eeldatava elueaga;

               3.

               võidelda finantssektori struktuurinõrkustega, viies eelkõige lõpule ümberkorraldusprotsessi pankades, millel puudub piisav rahastus ja elujõuline ärimudel;

               4.

               võtta meetmeid, et reformida tööturu osapooltega konsulteerides ja riiklikest tavadest lähtudes palgaläbirääkimiste süsteemi ja palkade indekseerimist, tagamaks et palgakasv vastaks paremini tööjõu tootlikkusele ja konkurentsivõimele;

               5.

               parandada tööturul osalemist, vähendades selleks eelarveneutraalsel viisil väiksemapalgaliste töötajate kõrget maksu- ja sotsiaalmaksukoormust ning rakendades süsteemi, mille puhul töötushüvitiste suurus töötuse kestes järk-järgult väheneb. Võtta meetmeid, et liikuda tööjõu maksustamiselt tarbimise maksustamisele ning muuta maksusüsteem tervikuna keskkonnasõbralikumaks. Parandada aktiivse tööturupoliitika tõhusust, nähes ette meetmeid eakamate töötajate ja haavatavamate rühmade kaitseks;

               6.

               kehtestada meetmed, mille abil edendada konkurentsi jaemüügisektoris, vähendades turulesisenemise tõkkeid ja tegevuspiiranguid; kehtestada meetmed, mille abil suurendada konkurentsi elektri- ja gaasiturul ja muuta valdkonda reguleerivate haldus- ja konkurentsiasutuste tegevus tõhusamaks.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EU liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3.


title: Komisjoni soovitus, 10. aprill 2008 , intellektuaalomandi haldamise kohta teadmussiirde käigus ning ülikoolide ja muude riiklike teadusorganisatsioonide tegevusjuhis (teatavaks tehtud numbri K(2008) 1329 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               5.6.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 146/19

      KOMISJONI SOOVITUS,
   10. aprill 2008,
   intellektuaalomandi haldamise kohta teadmussiirde käigus ning ülikoolide ja muude riiklike teadusorganisatsioonide tegevusjuhis
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 1329 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/416/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 165,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Lissaboni strateegia taaskäivitamisel 2005. aastal rõhutasid riigipead ja valitsusjuhid, et riiklike teadusorganisatsioonide, kaasa arvatud ülikoolid, ja tööstusettevõtjate vaheliste sidemete parandamine võib olla ülioluline ideede ringluse ja kasutamise hõlbustamiseks dünaamilises teadmistepõhises ühiskonnas ning konkurentsivõime ja heaolu edendamiseks.

               (2)

               Tuleb teha jõupingutusi, et paremini muundada teadmisi sotsiaal-majanduslikeks hüvedeks. Seepärast peaksid riiklikud teadusorganisatsioonid levitama ja tõhusamalt ära kasutama riigi rahastatud teadustöö tulemusi, et teisendada neid uuteks toodeteks ja teenusteks. Selle teostamise vahenditeks on eelkõige tööstusettevõtjate ja teadlaste koostöö – ühine või lepinguline uurimistöö, mida tehakse või rahastatakse koos erasektoriga –, litsentsimine ja teadusasutuse baasil tegutsevate ettevõtete (spin-offs) rajamine.

               (3)

               Riigi rahastatud teadustöö tulemuste tõhus kasutamine sõltub intellektuaalomandi (s.o teadmised kõige laiemas tähenduses, mis hõlmavad näiteks leiutisi, tarkvara, andmebaase ja mikroorganisme, olenemata sellest, kas need on kaitstud selliste õiguslike vahenditega nagu patendid) õigest haldamisest, ettevõtluskultuuri ja selleks vajalike oskuste väljaarendamisest riiklikes teadusorganisatsioonides ning ka riikliku ja erasektori paremast suhtlemisest ja koostööst.

               (4)

               Riiklike teadusorganisatsioonide tõhus kaasamine intellektuaalomandi haldamisse ja teadmussiirdesse on oluline sotsiaal-majanduslike hüvede loomiseks ning üliõpilaste ja teadlaste kaasamiseks uurimistöösse ning täiendavate vahendite saamiseks.

               (5)

               Liikmesriigid on viimastel aastatel teinud algatusi teadmussiirde hõlbustamiseks riigi tasandil, kuid olulised erinevused liikmesriikide regulatiivse raamistiku, meetmete ja tavade vahel ning ka riiklike teadusorganisatsioonide erinevad intellektuaalomandi halduse normid takistavad või ohustavad riikidevahelist teadmussiiret Euroopa tasandil ja Euroopa teadusruumi teokstegemist.

               (6)

               Pärast komisjoni 2007. aasta teatist, (1) milles esitati lähenemisviisid Euroopa teadmussiirde ühise raamistiku loomiseks, kutsus Euroopa Ülemkogu 2007. aasta juunis komisjoni seepärast üles töötama välja juhised intellektuaalomandi haldamiseks riiklikes teadusorganisatsioonides ja esitama need soovitusena liikmesriikidele.

               (7)

               Käesoleva soovituse eesmärk on anda liikmesriikidele ja nende piirkondadele poliitikasuunised riiklike suuniste ja raamistike väljatöötamiseks või ajakohastamiseks ning riiklikele teadusorganisatsioonidele tegevusjuhised intellektuaalomandi ja teadmussiirde parema haldamise ja juhtimise kohta.

               (8)

               Koostöö teadus- ja arendustegevuse valdkonnas ning ühenduse ja kolmandate riikide vahelise teadmussiirde meetmed peaksid tuginema selgetele ja ühesugustele soovitustele ja tavadele, mis tagavad kõigi osalevate partnerite huvidele vastava võrdse ja õiglase juurdepääsu rahvusvahelise teaduskoostööga loodud intellektuaaomandile. Lisatud tegevusjuhiseid tuleks kasutada alusmaterjalina selles kontekstis.

               (9)

               On esitatud arvukalt häid tavasid, mis peaksid aitama liikmesriikidel rakendada seda soovitust. Iga liikmesriik peab ise valima enda jaoks kõige tõhusamad menetlused ja tavad, mis kõige paremini tagavad soovituse põhimõtete järgimise, kuna ühes liikmesriigis hästi toimivad meetodid ei tarvitse olla sama tõhusad teises liikmesriigis. Arvesse tuleks võtta ka praegusi ühenduse ja OECD tasandi suuniseid.

               (10)

               Komisjon ja liikmesriigid peaksid jälgima käesoleva soovituse rakendamist ja mõju ning toetama teadmussiirde-alaste parimate kogemuste vahetamist,

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL JÄRGMIST:

               1.

               tagada, et kõik riiklikud teadusorganisatsioonid seaksid teadmussiirde oma strateegiliseks ülesandeks;

               2.

               kutsuda riiklikke teadusorganisatsioone üles, et nad I lisas esitatud tegevusjuhistele toetudes kehtestaksid ja avaldaksid oma intellektuaalomandi haldamise meetmed ja korra;

               3.

               toetada teadmussiirdega seotud suutlikkuse ja oskuste arendamist riiklikes teadusorganisatsioonides ning meetmeid eelkõige teaduse ja tehnoloogia valdkonna üliõpilaste harimiseks intellektuaalomandi, teadmussiirde ja ettevõtluse alal ning nende sellealaste oskuste arendamiseks;

               4.

               edendada riigi vahenditega loodud teadmiste laialdast levitamist, soodustades avatud juurdepääsu uurimistulemustele, samas võimaldades vajaduse korral asjaomase intellektuaalomandi kaitset;

               5.

               teha koostööd ja võtta meetmeid intellektuaalomandiõiguste vastavate omandirežiimide ühtlustamiseks, et hõlbustada piiriülest koostööd ja teadmussiiret teadus- ja arendustegevuses;

               6.

               kasutada käesolevas soovituses esitatud põhimõtteid alusena, millele toetudes luua või kohandada oma juhiseid ja eeskirju riiklike teadusorganisatsioonide intellektuaalomandi haldamiseks ja teadmussiirdeks, aga ka teaduskoostöölepingute sõlmimiseks kolmandate riikidega või muudeks teadmussiirde edendamise meetmeteks ning uue asjakohase poliitika või rahastamise abikavade väljatöötamisel, järgides samas riigiabi eeskirju;

               7.

               võtta meetmeid tegevusjuhiste võimalikult laialdaseks rakendamiseks kas otse või teadusuuringuid rahastavate riiklike või piirkondlike asutuste kehtestatud eeskirjade kaudu;

               8.

               tagada kõigi osalevate partnerite huvidele vastav liikmesriikidest ja kolmandatest riikidest pärit osaliste võrdne ja õiglane kohtlemine seoses rahvusvaheliste teadusprojektide intellektuaalomandiga ja sellele juurdepääsu küsimustega;

               9.

               määrata liikmesriigis kontaktpunkt, mille ülesanne peaks olema koordineerida teadmussiirde meetmeid riiklike teadusorganisatsioonide ja erasektori vahel, sealhulgas lahendada riikidevahelisi küsimusi koostöös teiste liikmesriikide samalaadsete kontaktpunktidega;

               10.

               uurida ja kasutada II lisas esitatud parimaid tavasid, võttes arvesse liikmesriigi asjaolusid;

               11.

               teavitada komisjoni 15. juuliks 2010 ja pärast seda iga kahe aasta järel käesoleva soovituse põhjal võetud meetmetest ja nende mõjust.

      Brüssel, 10. aprill 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Janez POTOČNIK

      (1)  KOM(2007) 182.

      I LISA
      Ülikoolide ja muude riiklike teadusorganisatsioonide tegevusjuhis intellektuaalomandi haldamiseks teadmussiirde käigus
      Käesolevas tegevusjuhises on esitatud kolm peamist põhimõtete rühma.
      Intellektuaalomandi sisepoliitika põhimõtted hõlmavad peamisi põhimõtteid, mida riiklikud teadusorganisatsioonid peaksid rakendama, et tõhusalt hallata oma või teistega ühisest teadus- ja arendustööst tulenevat intellektuaalomandit.
      Teadmussiirde poliitika põhimõtted täiendavad intellektuaalomandi sisepoliitika põhimõtteid, olles konkreetsemalt seotud sellise intellektuaalomandi aktiivse siirde ja kasutamisega, olenemata sellest, kas omand on kaitstud intellektuaalomandi õigustega või mitte.
      Ühiste ja lepinguliste teadusuuringute poliitika põhimõtteid rakendatakse kõikide teadusuuringute puhul, mida riiklik teadusorganisatsioon teeb või rahastab koos erasektoriga, eriti ühiste teadusuuringute puhul (kus kõik osalised täidavad teadus- ja arendustegevusega seotud ülesandeid) ja lepinguliste teadusuuringute puhul (kus eraettevõtja sõlmib riikliku teadusorganisatsiooniga teadus- ja arendustegevuse lepingu).
      Intellektuaalomandi sisepoliitika põhimõtted

                  1.

                  Arendada välja intellektuaalomandi sisepoliitika kui riikliku teadusorganisatsiooni pikaajalise strateegia ja ülesannete osa ning avaldada see nii oma töötajatele kui ka teistele, määrates üheainsa vastutava kontaktpunkti.

                  2.

                  Selle poliitikaga tuleks ette näha selged eeskirjad nii töötajaile kui ka üliõpilastele eelkõige järgmistes küsimustes: võimalikku majanduslikku huvi pakkuvate ideede avaldamine, uurimistulemuste omandiõigus, uurimisprotokollide säilitamine, huvide konfliktide käsitlemine ja koostöö kolmandate isikutega.

                  3.

                  Edendada intellektuaalomandi kindlakstegemist, kasutamist ja vajaduse korral kaitsmist, arvestades riikliku teadusasutuse strateegiat ja ülesandeid ning sotsiaal-majanduslike hüvede maksimeerimist. Selleks võib vastu võtta erinevad strateegiad, mis sõltuvalt teaduse/tehnika konkreetsest valdkonnast võivad erineda, näiteks „üldkasutatavuse” või „avatud innovatsiooni” lähenemisviisi.

                  4.

                  Näha ette sobivad stiimulid, millega tagatakse, et kõik asjaomased töötajad osalevad aktiivselt intellektuaalomandi sisepoliitika rakendamises. Sellised stiimulid ei peaks olema üksnes rahalised, vaid peaksid hõlmama ka edutamist, kusjuures hindamismenetlustes võetakse lisaks akadeemilistele kriteeriumidele arvesse ka intellektuaalomandit ja teadmussiiret.

                  5.

                  Kaaluda riiklike teadusorganisatsioonide ühtsete intellektuaalomandiportfellide loomist näiteks konkreetsetes tehnoloogiavaldkondades ja vajaduse korral patentide/intellektuaalomandi puulide loomist, millesse kuuluks ka teiste riiklike teadusorganisatsioonide intellektuaalomand. See võiks hõlbustada selle omandi kasutamist, luues kriitilise massi ja vähendades kolmandate isikute tehingukulusid.

                  6.

                  Suurendada intellektuaalomandi ja teadmussiirde alast teadlikkust ja põhilisi oskusi üliõpilaste ja teadlaste koolitamisega ning tagada, et intellektuaalomandi ja teadmussiirde haldamise eest vastutavatel töötajatel oleksid vajalikud oskused ja et nad saaksid vajalikku koolitust.

                  7.

                  Arendada välja ja avaldada teadus- ja arendustegevuse tulemuste avaldamise ja levitamise poliitika, mis edendaks selliste tulemuste laialdast levitamist (näiteks avalikkusele kättesaadavates väljaannetes), lubades aga võimalikke viivitusi, kui kavandatakse intellektuaalomandi kaitsmist, kuid neid viivitusi peaks olema võimalikult vähe.

            Teadmussiirdepoliitika põhimõtted

                  8.

                  Riiklikult rahastatud teadusuuringute tulemuste kasutamise edendamiseks ja sotsiaal-majandusliku kasu suurendamiseks kaaluda kõiki võimalikke kasutamismeetodeid (nagu litsentsimine ja teadusasutuste baasil tegutsevate ettevõtete (spin-off) loomine) ning kasutamispartnereid (teadusasutuse baasil tegutsevad või olemasolevad ettevõtted, muud riiklikud teadusorganisatsioonid, investorid või innovatsiooni tugiteenistused või -asutused) ja valida kõige sobivamad.

                  9.

                  Kuigi ettenägelik intellektuaalomandi ja teadmussiirde poliitika võib luua riiklikule teadusorganisatsioonile lisatulusid, ei tuleks seda siiski pidada peamiseks eesmärgiks.

                  10.

                  Tagada, et riiklikel teadusorganisatsioonidel oleks juurdepääs erialastele teadmussiirde teenustele, mis hõlmavad õigus-, finants-, ärialast nõustamist ning intellektuaalomandi kaitse ja selle tagamise alast nõustamist, või neil oleksid endal olemas kõnealused töötajad lisaks tehnikaharidusega töötajatele.

                  11.

                  Arendada välja ja avaldada litsentsimispoliitika, et ühtlustada riiklikus teadusorganisatsioonis kasutatavad menetlused ja tagada õiglus kõigis tehingutes. Eelkõige tuleks eriti väljaspool Euroopat asuvate kolmandate isikute aspektist hoolikalt hinnata riiklikele teadusorganisatsioonidele kuuluva intellektuaalomandi üleandmist ja ainulitsentside andmist. (1) Kasutamiseks välja antud litsentsidega peaks kaasnema asjakohane rahaline või muu hüvitis.

                  12.

                  Töötada välja ja avaldada teadusasutuse baasil tegutsevate ettevõtete loomise poliitika, mis lubaks riiklikel teadusorganisatsioonidel vajaduse korral osaleda teadusasutuse baasil tegutsevate ettevõtete loomises ning innustaks neid seda tegema ning mis täpsustaks riikliku teadusorganisatsiooni ja selle baasil tegutseva ettevõtte vahelisi suhteid pikemas perspektiivis.

                  13.

                  Kehtestada selged põhimõtted teadmussiirdest saadavate rahaliste tulude jagamise kohta riikliku uurimisorganisatsiooni, selle allüksuse ja leiutajate vahel.

                  14.

                  Jälgida intellektuaalomandi kaitse ja teadmussiirde alast tegevust ning sellega seotud saavutusi ning avaldada neid korrapäraselt. Riikliku teadusorganisatsiooni uurimistulemused, teadustöö kogemused ja intellektuaalomandi õigused tuleks seada erasektori jaoks nähtavamale kohale, et edendada nende kasutamist.

            Ühiste ja lepinguliste teadusuuringute poliitika põhimõtted (2)

                  15.

                  Ühiseid ja lepingulisi teadusuuringuid käsitlevad eeskirjad peaksid vastama kõigi osaliste ülesannetele. Neis tuleks arvesse võtta erarahastamise taset ja need peaksid vastama teadusuuringute eesmärkidele, eriti aitama saavutada teadustöö suurimat ärilist ja sotsiaal-majanduslikku mõju, need peaksid toetama riikliku teadusorganisatsiooni eesmärki kaasata teadusuuringute toetamiseks raha erasektorist ja säilitada intellektuaalomandi seisund, mis võimaldab teha edasist akadeemilist ja ühist teadustööd, samuti peaksid need vältima teadus- ja arendustegevuse tulemuste leviku pidurdamist.

                  16.

                  Intellektuaalomandi küsimused tuleks selgitada juhtkonna tasandil ja uurimisprojekti võimalikult varasel etapil, ideaaljuhul juba enne selle alustamist. Intellektuaalomandiga seotud küsimused hõlmavad projekti raames loodud intellektuaalomandi (edaspidi „uus teadmus”) õiguse andmist, osalistele enne projekti algust kuuluva intellektuaalomandi kindlaksmääramist (edaspidi „senine teadmus”) ja projekti teostamiseks või kasutamiseks vajalikule uuele ja senisele teadmusele juurdepääsu õiguste (3) kindlaksmääramist ning tulude jagamist.

                  17.

                  Ühisuurimisprojekti korral peaks uue teadmuse omandiõigus jääma selle loonud osalisele, kuid eelnevalt sõlmitud lepinguga võib seda anda eri osalistele, et vajalikul viisil kajastada nende huvisid, ülesandeid ja projekti teostamiseks antud rahalisi või muid panuseid. Lepingulise uurimistöö korral kuulub riiklikus teadusasutuses loodud uue teadmuse omandiõigus erasektori osalisele. Uurimistöö projekt ei peaks mõjutama senise teadmuse omandiõigust.

                  18.

                  Juurdepääsuõigused (3) tuleks selgitada osaliste vahel uurimisprojekti võimalikult varasel etapil, ideaaljuhul juba enne selle alustamist. Kui see on vajalik uurimisprojekti teostamiseks või ühe osalise uue teadmuse kasutamiseks, peaksid juurdepääsuõigused teiste osaliste uuele ja senisele teadmusele olema kättesaadavad tingimustel, mis peaksid vajalikul viisil kajastama nende huvisid, ülesandeid ja projekti teostamiseks antud rahalisi või muid panuseid.

         (1)  Mitmesuguseid kasutusalasid võimaldavate teadus- ja arendustegevuse tulemuste puhul tuleks vältida ainulitsentside andmist ilma konkreetset valdkonda piiritlemata. Lisaks peaksid riiklikud teadusorganisatsioonid tagama vajalikud õigused teadustulemuste levitamise ja edasise uurimistegevuse hõlbustamiseks.

         (2)  Kui riiklik teadusorganisatsioon sõlmib koostöölepingu või võtab ette ühise uurimistöö ettevõtjast partneriga, eeldab komisjon iseenesest (see tähendab ilma teatamisnõudeta), et riikliku teadusorganisatsiooni kaudu ei anta ettevõtjale kaudset riigiabi, kui on täidetud tingimused, mis on esitatud ühenduse raamistikus teadus- ja arendustegevuseks ning innovatsiooniks antava riigiabi kohta (ELT C 323, 30.12.2006, eriti selle punktid 3.2.1 ja 3.2.2).

         (3)  Juurdepääsuõigused tähendavad osaliste poolt üksteisele antud õigusi, erinevalt kolmandatele isikutele antavatest litsentsidest. Juurdepääsuõigustega määratakse kindlaks, millised osalised võivad kasutada milliseid uue teadmuse/senise teadmuse osi uurimistööks ja/või rakendamiseks ning millistel tingimustel.

      II LISA
      Riigiasutuste kindlakstehtud tavad, mis hõlbustavad intellektuaalomandi haldamist ülikoolide ja muude riiklike teadusorganisatsioonide teadmussiirde käigus
      Teadmussiire kui riiklike teadusorganisatsioonide strateegiline ülesanne

                  1.

                  Liikmesriigis on teadmussiire ülikoolide ja tööstusettevõtjate vahel muudetud nii riigi kui ka piirkonna tasandil kõigi teadusuuringuid riiklikult rahastavate asutuste alaliseks poliitiliseks ja töökorralduslikuks prioriteediks.

                  2.

                  Kõnealune valdkond kuulub selgelt selle ministeeriumi vastutusalasse, kelle ülesanne on koordineerida teiste ministeeriumide teadmussiirdealgatusi.

                  3.

                  Iga ministeerium ja piirkondlik valitsusasutus, kes võtab teadmussiirdemeetmeid, määrab ametniku nende meetmete tulemuste jälgimiseks. Need ametnikud kohtuvad korrapäraselt, et vahetada teavet ja arutada teadmussiirde hõlbustamist.

            Intellektuaalomandi haldamise põhimõtted

                  4.

                  Edendatakse riikliku rahastamisega loodud intellektuaalomandi korralikku haldamist; seda tehakse vastavalt kindlaksmääratud põhimõtetele, võttes arvesse tööstusettevõtjate õigustatud huvisid (näiteks ajutised konfidentsiaalsuspiirangud).

                  5.

                  Teaduspoliitikas tõstetakse esile erasektori arvestamist, et aidata kindlaks määrata tehnoloogiavajadusi ja edendada erainvesteeringuid teadusuuringutesse ning hoogustada riiklikult rahastatud teadusuuringute tulemuste kasutamist.

            Teadmussiirdega seotud suutlikkus ja oskused

                  6.

                  Riiklikel teadusorganisatsioonidel ja nende töötajatel on piisavad vahendid ja stiimulid osalemiseks teadmussiirdega seotud tegevuses.

                  7.

                  Võetakse meetmeid koolitatud inimeste (nagu tehnosiirde ametnikud) kättesaadavuse tagamiseks ja nende riiklikes teadusorganisatsioonides tööle asumise hõlbustamiseks.

                  8.

                  Kättesaadavaks on tehtud näidislepingud ja otsustamist abistav vahend, mis aitab valida kõige sobivama lepingu, arvestades paljusid parameetreid.

                  9.

                  Enne uute teadmussiirde hoogustamise vahendite (nagu mobiilsus- või rahastamiskavad) kehtestamist konsulteeritakse asjaomaste sidusrühmadega, sealhulgas VKEde ja suurettevõtjatega ning ka riiklike teadusorganisatsioonidega.

                  10.

                  Edendatakse riiklike teadusorganisatsioonide vahendite ühendamist kohalikul ja piirkonna tasandil, kui üksikutel teadusorganisatsioonidel ei ole uurimisvahendite kriitilist massi, mis võimaldaks neil iseseisvalt luua teadmussiirde osakonda või võtta tööle intellektuaalomandi haldaja.

                  11.

                  Käivitatakse toetuskavasid teadusasutuse baasil teadusuuringutega tegelevate ettevõtete loomiseks; kavades nähakse ette ettevõtluskoolitus ja neid iseloomustavad riiklike teadusorganisatsioonide tugevad sidemed kohalike ettevõtlusinkubaatorite, rahastajate, ettevõtlust toetavate ametitega jne.

                  12.

                  Teadmussiirde toetamiseks ning ettevõtjate ja riiklike teadusorganisatsioonide vaheliste sidemete loomiseks, sealhulgas ekspertide palkamiseks, eraldatakse riigieelarve vahendeid.

            Ühtsus riikidevahelises koostöös

                  13.

                  Riikidevahelise teadmussiirde edendamiseks ja koostöö hõlbustamiseks teistes riikides asuvate osalistega on riiklikus teadusorganisatsioonis loodud intellektuaalomandi omanik määratletud selgete eeskirjadega ja kõnealune teave koos kõigi rahastamistingimustega, mis võivad teadmussiiret mõjutada, tehakse kergesti kättesaadavaks. Enamikus liikmesriikides peetakse riiklike teadusorganisatsioonide intellektuaalomandi kuuluvuse määramisel vaikimisi kehtivaks institutsioonilist omandiõigust, vastandina „professori eesõigusele”.

                  14.

                  Rahvusvahelise teaduskoostöö lepingute allakirjutamisel nähakse mõlema riigi rahastatavate projektide tingimustes ette kõigi osaliste jaoks ühesugused õigused, eriti seoses intellektuaalomandile juurdepääsuga ja kaasnevate kasutamispiirangutega.

            Teadmiste levitamine

                  15.

                  Teadusuuringute riikliku rahastamise asutused rakendavad avatud juurdepääsu riiklike vahenditega valminud eelneva eksperthindamisega teaduslikele publikatsioonidele.

                  16.

                  Kooskõlas OECD riiklikult rahastatavatele teadusuuringute andmetele juurdepääsu käsitlevate põhimõtete ja suunistega edendatakse avatud juurdepääsu teaduslikele andmetele, võttes arvesse ärilisest kasutamisest tingitud piiranguid.

                  17.

                  Seoses avaliku juurdepääsu poliitikaga arendatakse riiklike vahenditega teadusuuringute tulemuste arhiveerimise võimalusi (nagu Interneti-põhised arhiivid).

            Rakendamise järelevalve

                  18.

                  Luuakse vajalikud mehhanismid, et jälgida riiklike teadusorganisatsioonide teadmussiirde alast tegevust ja teha sellest kokkuvõtteid, kasutades selleks näiteks iga riikliku teadusorganisatsiooni aastaaruannete esitamist. Kõnealune teave koos parimate tavadega tehakse kättesaadavaks ka teistele liikmesriikidele.