title: EFTA riikide alalise komitee soovitus nr 1/2020/AK seoses Norra 5. novembri 2020. aasta teatega süsteemse riski puhvri kasutamise kohta vastavalt EMP ühiskomitee otsusega nr 79/2019 Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse inkorporeeritud direktiivi 2013/36/EL (mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet) artiklile 133 2021/C 65/06

text:
               25.2.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 65/7

      EFTA riikide alalise komitee soovitus nr 1/2020/AK seoses Norra 5. novembri 2020. aasta teatega süsteemse riski puhvri kasutamise kohta vastavalt EMP ühiskomitee otsusega nr 79/2019 Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse inkorporeeritud direktiivi 2013/36/EL (mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet) artiklile 133
      (2021/C 65/06)
      EFTA RIIKIDE ALALINE KOMITEE,
      arvestades järgmist:

                  1.

                  5. novembril 2020 teatas Norra rahandusministeerium (Finansdepartmentet), edaspidi „ministeerium“, mis on direktiivi 2013/36/EL (mis inkorporeeriti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse EMP ühiskomitee otsusega nr 79/2019) artiklis 133 osutatud süsteemse riski puhvri kohaldamise eest vastutav riiklik määratud asutus, EFTA riikide alalisele komiteele oma kavatsusest tõsta praegu kohaldatavat süsteemse riski puhvrit riigisiseste riskipositsioonide jaoks, edaspidi „teatis“.

                  2.

                  Praegu kohaldatakse Norra krediidiasutuste suhtes kõikide riskipositsioonide jaoks 3 % suurust süsteemse riski puhvrit, välja arvatud kaks süsteemselt olulist ettevõtjat, kelle suhtes kohaldatakse kõikide riskipositsioonide jaoks 5 % suurust süsteemse riski puhvrit. Teatatud meetmeks on 4,5 % suurune süsteemse riski puhver ja seda kohaldatakse kõikide Norras tegevusloa saanud krediidiasutuste, sealhulgas teistes liidu liikmesriikides asutatud emaettevõtjate viie tütarettevõtja riigisiseste riskipositsioonide suhtes. Puhver on mõeldud Norra süsteemsete riskide vähendamiseks ja riigisisese finantsstabiilsuse edendamiseks läbi finantssüsteemi vastupidavuse ning pankade jätkuva piisava kapitaliseerituse tagamise, arvestades Norra pikaajalise süsteemse riski kõrget taset. Ministeerium teatas eraldi ka oma kavatsusest kehtestada puhver kahele krediidiasutusele, mis on liigitatud muude süsteemselt oluliste ettevõtjate hulka vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 131. Ühe krediidiasutuse puhul on kehtestatav määr 2 % ja teise puhul 1 %.

                  3.

                  Teatatud süsteemse riski puhvrit kohaldatakse alates 31. detsembrist 2020 kõikide krediidiasutuste suhtes, välja arvatud krediidiasutused, mis ei kasuta täiustatud sisereitingute meetodit, kuna neil on üleminekuperiood, mille ajal säilitatakse praegu kehtiv 3 % suurune puhver kõikide riskipositsioonide jaoks kuni 31. detsembrini 2022. Ministeerium hindab meedet uuesti iga kahe aasta tagant.

                  4.

                  Kuna teatatud meede hõlmab ka teistes EMP riikides asutatud emaettevõtjate tütarettevõtjaid, kohaldatakse kapitalinõuete direktiivi IV paketi artikli 133 lõike 14 kolmandas lõigus kirjeldatud menetlust, mida on kohandatud EMP ühiskomitee otsusega nr 79/2019. Seetõttu teavitab ministeerium süsteemse riski puhvri kohaldamise eest vastutava määratud asutusena oma kavatsusest teisi EMP riikide asjaomaseid asutusi ning EFTA riikide alalist komiteed ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu. Alaline komitee ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu esitavad ühe kuu jooksul alates teate saamisest soovituse võetud meetmete kohta.

                  5.

                  Süsteemse riski puhvri eesmärk on maandada pikaajalisi struktuurseid süsteemseid riske Norra finantssüsteemis. Asjaomased riskid tulenevad peamiselt šokkide levimisest ja võimendumisest süsteemis endas, Norra pangandussektoris ja reaalmajanduses.

                  6.

                  Teatise põhjenduses märgib ministeerium, et Norra pikaajalised struktuursed süsteemsed riskid on võrdlemisi suured. Süsteemsete riskide kõrge tase on osaliselt tingitud sellest, et Norra krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on sarnane rahastamisstruktuur ning nad tuginevad olulisel määral hulgirahastamisele (48 % rahastamisest, sealhulgas välismaisest hulgirahastamisest), mis muudab nad turgude ebastabiilsuse ees haavatavaks. Lisaks on nad omavahel seotud, sealhulgas pandikirjade ristosaluse kaudu, ning neil on sarnased ja kontsentreeritud riskipositsioonid kinnisvaraturgude suhtes. Näiteks moodustavad (elamu- ja äri-) kinnisvaralaenud ligikaudu 60 % Norra krediidiasutuste kogulaenudest. Sellistes tingimustes võivad majandushäired võimenduda, sest mitmed krediidiasutused võivad olla tõsiselt mõjutatud samal ajal ja samal viisil. Riske võivad potentsiaalselt võimendada ka Norra pankade valitud sarnane ärimudel ja omavaheline seotus pandikirjade ristosaluse kaudu.

                  7.

                  Ministeerium on juhtinud tähelepanu asjaolule, et Norra kõrged (elamu- ja äri-) kinnisvarahinnad koos kodumajapidamiste suure võlakoormusega on Norra finantssüsteemi üks peamisi reaalmajandusest tulenevaid haavatavusi. Sellega seoses tuleb märkida, et ajalooliselt on Norra kodumajapidamiste võlakoormus olnud kasutatava tuluga võrreldes suhteliselt suur ning seeläbi suurendanud pangandussektori süsteemset riski. Riski, et Norra kodumajapidamised kasutavad suurt osa oma sissetulekust võla teenindamiseks, suurendab veelgi asjaolu, et enamikul Norra hüpoteeklaenudel on ujuv intressimäär, mis tähendab, et isegi väikesed häired võivad oluliselt kahjustada võla teenindamist. Ajalooliselt on ärikinnisvaraga seotud riskid varasemate kriiside ajal mitte üksnes põhjustanud kõige suuremat kahju Norra pangandussüsteemile, vaid ka soodustanud maksejõuetusprobleemide tekkimist pangandussektoris. Lisaks märgib alaline komitee, et 2019. aasta juunis hoiatas Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu Norra ametiasutusi, et Norra elamukinnisvarasektoris tuvastatud haavatavused kujutavad endast süsteemset riski finantsstabiilsusele ning et need haavatavused tuleb kõrvaldada (1).

                  8.

                  Ministeerium on juhtinud tähelepanu asjaolule, et Norra majandust, mis on ka krediidiasutuste tegevuskeskkond, iseloomustab suhteliselt ühtne ettevõtlussektor, mis suurel määral sõltub naftasektorist. Kuna naftasektor moodustab 17 % SKPst ja 40 % Norra koguekspordist, kujutaks naftahindade potentsiaalne langus või ülemaailmse nõudluse vähenemine märkimisväärset ohtu riigi majandusele tervikuna. Viimastel aastatel on asjaomast riski teataval määral maandanud naftasektori kasumi investeerimine väärtpaberitesse rahvusvahelistel finantsturgudel. Siiski võib COVID-19 pandeemia ja keskkonnasäästlikumale majandusele üleminek suurendada nii lühiajalist kui ka pikaajalist survet sellele süsteemselt olulisele sektorile. Selline surve võib põhjustada doominoefekti muudes sektorites, mille suhtes krediidiasutustel on riskipositsioonid. Sellega seoses märgib alaline komitee, et Norges Bank on oma 2020. aasta finantsstabiilsuse aruandes sedastanud: „Norra naftasektoris seonduvad pankade riskid eelkõige naftateenuste ettevõtjatega ning pangad on viimase viie aasta jooksul kandnud nimetatud tootmisharule laenude andmisel märkimisväärset kahju“ (2).

                  9.

                  Ministeeriumi hinnangul on Norra pangandussektori maht, olulisus ja kontsentratsioon Norra majanduse süsteemsete riskide võimendaja. Esiteks on pangandussektori maht SKPga võrreldes märkimisväärne, moodustades ligikaudu 225 % 2019. aasta SKPst. Teiseks on pangandussektor väga oluline majanduse rahastamisel, kattes üle 80 % mittefinantssektorile antud riigisiseste laenude kogumahust. Kolmandaks on pangandussektor kontsentreerunud viie suurema panga ümber, mille käes on 56 % riigisiseste laenude kogumahust.

                  10.

                  Hinnangu andmisel ministeeriumi põhjendustele tugineb alaline komitee Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) 2020. aasta hinnangule Norra finantssüsteemi stabiilsuse kohta (3). Sarnaselt ministeeriumi hinnanguga süsteemse riski kõrge tasemega seotud peamiste probleemide kohta sedastab ka IMFi aruanne, et Norra pankade suured riskipositsioonid nii elamu- kui ka ärikinnisvara suhtes ning hulgirahastamine on haavatavuse seisukohast olulised. IMF märgib täiendavalt, et pangandussektori omavaheline seotus võib šokke märkimisväärselt võimendada ning et majanduskasvu järsk aeglustumine võib põhjustada laenusaajate võlateenindusvõime halvenemist. Naftaturust sõltuvuse kohta märgib IMF, et äkilisel üleminekul vähese CO2 heitega majandusele võib olla suur mõju, arvestades Norra sõltuvust nafta tootmisest ja ekspordist.

                  11.

                  Võttes arvesse Norra pangandussektori struktuuri ja eelkirjeldatud riske, peab ministeerium vajalikuks, et krediidiasutused üldiselt oleksid võimelised katma nii finantssüsteemi kui ka reaalmajanduse tõsiste šokkide ja häirete tagajärjel tekkinud kahju. Ministeerium järeldab, et 4,5 % suurune süsteemse riski puhver Norra riskipositsioonide jaoks on kõige sobivam meede Norra oluliste mittetsükliliste süsteemsete riskide vähendamiseks.

                  12.

                  Ministeeriumi järeldust hinnates märgib alaline komitee, et Norra ametiasutuste läbi viidud stressitestid viitavad sellele, et väikese tõenäosusega, kuid mitte ebarealistlike stsenaariumite korral tekiks paljudel krediidiasutustel ja investeerimisühingutel üldiste kapitali- ja puhvrinõuetega võrreldes esimese taseme põhiomavahendite puudujääk. Norges Banki ja Finanstilsyneti (Norra finantsinspektsioon) poolt vastavalt 2019. aasta novembris ja 2020. aasta juunis läbi viidud viimased stressitestid põhinevad sügava rahvusvahelise majanduslanguse ja riskipreemiate järsu suurenemise stsenaariumitel, millel on tõsised tagajärjed Norra majandusele. Norra finantsinspektsiooni stressitest viitab sellele, et stressiperioodil langeks peaaegu kõigi 20 suurema pangakontserni esimese taseme põhiomavahendite suhtarv alla esimese taseme põhiomavahendite üldist nõuet, sealhulgas puhvrinõudeid ja II samba nõuet. Lisaks sellele ei vastaks üldistele kapitalinõuetele ülejäänud 84st Norra krediidiasutusest 48.

                  13.

                  Alaline komitee märgib täiendavalt, et ministeeriumi eelduste kohaselt ilmneks teatatud meetme mittekohaldamisel tulevaste stressitestide käigus veelgi suurem kapitali adekvaatsuse vähenemine, mis sunniks krediidiasutusi ja investeerimisühinguid kasutama laenuandmise jätkamiseks suuremat osa oma kombineeritud puhvrist. See nõrgendaks pangandussüsteemi vastupanuvõimet tuvastatud pikaajalistele süsteemsetele riskidele. Kui riigisisestele riskipositsioonidele kehtestataks 4,5 % suurune süsteemse riski puhver, säilitaks see eelnimetatud riskide jaoks piisava kapitaliseerituse, toomata kaasa suurematele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kehtestatud nõuete olulist suurenemist võrreldes 2020. aastale eelnenud tasemega. Sellega seoses märgib ministeerium veel, et mitmed aspektid, mida stressitesti tulemused ei hõlma, võivad soodustada krediidiasutuste võimaliku kahjumi alahindamist. Näiteks eeldatakse, et stressiperioodil on krediidiasutustel endiselt juurdepääs hulgirahastamisele. Ministeerium märgib täiendavalt, et stressitestides on akumuleeritud kahjum väiksem kui krediidiasutuste tegelik kahjum Norra 1988–1992. aasta panganduskriisi ajal. Samuti väidab ministeerium, et riigisiseste riskipositsioonide 4,5 % suurusest süsteemse riski puhvrist tulenevad üldnõuded jäävad sotsiaalselt optimaalsete nõuete hinnangulisse vahemikku (4).

                  14.

                  Olles hoolikalt kaalunud ministeeriumi esitatud tõendeid, sealhulgas Norra ametiasutuste läbiviidud stressitestide tulemusi, samuti tagasivaatelisi andmeid Norras varem toimunud tõsiste kriiside kohta, on alaline komitee seisukohal, et 4,5 % suurust süsteemse riski puhvrit riigisiseste riskipositsioonide jaoks võib Norra finantssüsteemi stabiilsust ohustavate süsteemsete riskide vähendamisel pidada asjakohaseks. Lisaks leiab alaline komitee, et praegustes tingimustes on vaja 4,5 % suuruse süsteemse riski puhvri abil saavutatavat omavahendite taset, et säilitada pangandussüsteemide vastupanuvõime tuvastatud süsteemsetele riskidele. Sellega seoses märgib alaline komitee, et Rahvusvahelise Valuutafondi juhatus järeldas 2020. aasta augustis Norra finantssüsteemi stabiilsuse hinnangus, et „ametiasutused peaksid vältima kapitalinõuete leevendamist“ (5).

                  15.

                  Meetme tõhususe ja proportsionaalsuse hindamisel võtab alaline komitee teadmiseks ministeeriumi seisukoha, mille kohaselt aitab 4,5 % suurune süsteemse riski puhvri nõue Norra riskipositsioonide puhul tõhusalt säilitada Norra krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõimet ja kahjumi katmise võimet süsteemsete riskide intensiivsusest tulenevalt vajalikuks peetaval tasemel. Kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi IV paketi raamistik inkorporeeriti hiljuti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse ning Norra raamistiku ettevalmistamiseks kehtivale raamistikule vastavuse tagamiseks on ministeerium hinnanud süsteemse riski puhvri nõude ulatust ja kohandamist ning jõudnud järeldusele, et kõige tõhusam viis süsteemse riski maandamiseks on kehtestada 4,5 % suurune nõue üksnes riigisiseste riskipositsioonide jaoks. Lisaks meetme eesmärgi ja ülesehituse vahelise kooskõla parandamisele on see vastavuses kapitalinõuete määruse / kapitalinõuete direktiivi IV paketi raamistiku sätetega, mis hõlbustavad riigisiseste puhvrimäärade vastastikust kohaldamist.

                  16.

                  Ministeerium leiab, et suuremate Norra pankade puhul, mis moodustavad riigi pangandussüsteemist enam kui poole, on 4,5 % suurune süsteemse riski puhvri määr riigisiseste riskipositsioonide jaoks peaaegu võrdväärne varasema 3 % suuruse puhvrimääraga, mida kohaldatakse reaalsete omavahendite nõuete osas kõikide riskipositsioonide suhtes. Ministeeriumi hinnangul on see proportsionaalne nii Norra finantssüsteemi struktuursetest riskidest tuleneva võimaliku kahjumiga kui ka varasemates puhvriotsustes osutatud riskide intensiivsuse ja riskitaluvusega. Märkimist väärib ka asjaolu, et praegu kõikide riskipositsioonide suhtes kohaldatavat 3 % suurust puhvrimäära kohandati siis, kui kohaldati Basel I alampiiri ja puudus VKE toetuskoefitsient. Ministeeriumi hinnangul oleks Basel I alampiiri puudumisel ja VKE toetuskoefitsiendi kohaldamisel varasem süsteemse riski puhvri määr süsteemse riski taset arvestades tõenäoliselt kõrgem. Nagu ministeerium on varasematest kriisidest ammutatud kogemuste ja stressitestide tulemuste põhjal järeldanud, on üldine kapitali- ja puhvrinõue olnud proportsionaalne finantssüsteemi üldiste riskidega. Seega peaks üldine nõue jääma 2020. aastale eelnenud taseme lähedale, kuna süsteemsete riskide intensiivsus on sarnane 2013. aastaga, mis õigustaks 4,5 % suuruse süsteemse riski puhvri määra kehtestamist.

                  17.

                  Ministeeriumi hinnangul ei ole COVID-19 pandeemia toonud kaasa olulisi muutusi Norra finantssüsteemi struktuuris: Norra krediidiasutused täitsid sel ajal kapitali- ja puhvrinõudeid jätkuvalt soliidse varuga ning suutsid kodumajapidamistele ja ettevõtjatele laenamist jätkata. COVID-19 pandeemia võimaliku mõju lühiajaliseks leevendamiseks langetas ministeerium vastutsüklilise kapitalipuhvri 2020. aasta märtsis 2,5 %-lt 1 %-le.

                  18.

                  Eeltoodut arvesse võttes on alaline komitee seisukohal, et asjaomane meede on nii tõhus kui ka proportsionaalne ning aitab maandada Norra pangandussektoris tuvastatud pikaajalisi struktuurseid riske. Alaline komitee märgib, et seda järeldust kinnitavad kõige veenvamalt Norra ametiasutuste stressitesti tulemused, mille kohaselt on asjaomased meetmed Norra finantsstabiilsuse edendamiseks tõhusad ning aitavad hoida Norra krediidiasutuste omavahendeid praeguse kahjumi katmise võime säilitamiseks vajalikul tasemel. Meetme proportsionaalsuse kohta tehtud järelduse toetuseks märgib alaline komitee, et järeldusest tuleb välja, et tegelikult Norra krediidiasutuste kapitalinõudeid oluliselt ei suurendata. Mitme teises Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis asutatud emaettevõtja tütarettevõtja jaoks suurenevad kapitalinõuded peaaegu 1,5 protsendipunkti võrra, kuid alaline komitee märgib, et ministeeriumi andmetel ületavad asjaomaste krediidiasutuste omavahendid Norra riskipositsioonide suhtes kohaldatavast 4,5 % suurusest süsteemse riski puhvri määrast tulenevaid nõudeid. Ministeerium tunnistab, et mõnel Norra krediidiasutusel võib olla vaja omavahendite suhtarvu mõnevõrra suurendada, et säilitada lisaks I ja II samba üldnõuetele ka juhtimispuhver. 31. detsembrini 2022 vältav üleminekuperiood pankadele, mis ei kasuta täiustatud sisereitingute meetodit, peaks tagama, et süsteemse riski puhvri nõude muutmine ei too kaasa kapitalinõuete põhjendamatut suurenemist krediidiasutustel, mida Basel I alampiiri kaotamine oluliselt ei mõjuta ja mille II samba nõudeid võib olla vaja uuesti kohandada, kui nende suhtes kohaldatakse pärast üleminekuperioodi suuremat süsteemse riski puhvrit. See lähenemisviis peaks leevendama moonutusi, mida teatatud meede võib põhjustada, ning tagama, et mis tahes kahjulik mõju kodumaistele pankadele ja nende laenuandmisvõimele on piiratud.

                  19.

                  Alaline komitee on kaalunud ka põhjuseid, miks ministeerium lükkas kõrvale muud direktiivis 2013/36/EL või määruses (EL) nr 575/2013 (välja arvatud nimetatud määruse artiklid 458 ja 459) ette nähtud meetmed, mis üksikuna või kombineerituna võiksid sobida tuvastatud makrotasandi usaldatavusnõuetega seotud riski või süsteemse riski maandamiseks, arvestades asjaomaste meetmete suhtelist tõhusust.

                  20.

                  Määruse (EL) nr 575/2013 artikkel 124 võimaldab pädevatel asutustel kehtestada standardmeetodit kasutavate krediidiasutuste kinnisvaraga seotud riskipositsioonide riskikaaludele kõrgemad väärtused, tuginedes finantsstabiilsuse kaalutlustele, andmetele kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud riskipositsioonidest tulenenud kahju esinemise kohta ja kinnisvaraturu prognoositavatele suundumustele. Ministeeriumi hinnangul on 35 % suurune riskikaal Norra elamukinnisvaraga seotud riskipositsioonidele standardmeetodit kasutavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks piisav. Ärikinnisvaraga seotud riskipositsioonide puhul on nimetatud artikli lõike 2 kohaselt juba kehtestatud kõrgemad riskikaalud, mis jäävad olenevalt vastaspoole reitingust 100 % ja 150 % vahele.

                  21.

                  Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 164 kohaselt võivad pädevad asutused vajaduse korral finantsstabiilsuse kaalutlustest ja kinnisvaraturu prognoositavatest suundumustest lähtudes kehtestada oma territooriumil asuva kinnisvaraga tagatud nõuete jaoks kõrgemad riskipositsioonidega kaalutud keskmiste makseviivitusest tingitud kahjumäärade miinimumväärtused. Norras on elamukinnisvaraga tagatud jaenõuete puhul alates 2014. aastast kohaldatud kõrgemat, 20 % suurust makseviivitusest tingitud kahjumäära miinimumväärtust, et vähendada sisemiste krediidiriski mudelitega seotud ebakindlust.

                  22.

                  Alaline komitee märgib, et määruse (EL) nr 575/2013 artikleid 124 ja 164 on mõningal määral juba kasutatud teatavate riskide käsitlemiseks. Samuti märgib alaline komitee, et teatatud meetme eesmärk on vähendada pikaajalisi süsteemseid riske, mis on laiaulatuslikumad kui kinnisvaraturuspetsiifilised suundumused, mida saab käsitleda määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 124 ja 164 alusel. Sellisteks süsteemseteks riskideks on krediidiasutuste sarnased rahastamisstruktuurid, nende omavaheline seotus ning sarnased ja kontsentreeritud riskipositsioonid kinnisvaraturgude ja Norra majanduse suhtes, kus ettevõtlussektor ei ole kuigi mitmekesine ja kodumajapidamiste võlatase on kõrge.

                  23.

                  Kui pädev asutus otsustab, et sarnaste riskiprofiilidega krediidiasutustel ilmnevad või võivad ilmneda sarnased riskid või nad kujutavad endast sarnast riski finantssüsteemile, võib pädev asutus direktiivi 2013/36/EL artikli 103 alusel praegu kohaldada nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes järelevalvealast läbivaatamise ja hindamise protsessi sarnasel või identsel moel. Direktiivi 2013/36/EL artiklis 104 on sätestatud pädeva asutuse järelevalvevolitused direktiivi artikli 103 kohaldamisel, sealhulgas täiendavad omavahendite nõuded. Ministeeriumi hinnangul peaks direktiivi 2013/36/EL artikli 104 kohaseid krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhiseid II samba nõudeid kohandama krediidiasutuse või investeerimisühingu olukorrale ning asjaomased nõuded võivad olla suunatud struktuursete süsteemsete riskide teatavatele elementidele, kuid üksnes sellises ulatuses, kus riskid ei ole pangandussüsteemile üldomased. Oma seisukoha toetuseks leiab ministeerium, et direktiivi 2019/878 kohaselt peaks II samba nõuete krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine olemus takistama nende kasutamist süsteemsete riskide vähendamise vahendina. Alaline komitee märgib, et tõepoolest on II samba meetmete peamine eesmärk käsitleda krediidiasutuse- ja investeerimisühingupõhiseid riske ning need on ka süsteemse riski puhvrist vähem läbipaistvad.

                  24.

                  Direktiivi 2013/36/EL artikkel 131 võimaldab määratud asutustel määratleda muud süsteemselt olulised ettevõtjad ning kehtestada või taaskehtestada asjaomaste krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks muu süsteemselt olulise ettevõtja puhvri. Ministeerium on eraldi teatanud kavatsusest kehtestada muu süsteemselt olulise ettevõtja puhvrid kahele süsteemselt olulisele ettevõtjale. Ministeerium leiab, et asjaomased puhvrid on teineteist täiendavad, kuna muu süsteemselt olulise ettevõtja puhvrid käsitlevad ühte osa süsteemselt oluliste ettevõtjate kontsentratsiooniriskist, samal ajal kui süsteemse riski puhver käsitleb muid pikaajalisi mittetsüklilisi süsteemseid riske. Ministeeriumi hinnangul on mitmed muud krediidiasutused piisavalt suured, et potentsiaalselt võimendada süsteemseid riske Norra pangandussektoris, kuid liiga väikesed, et ministeerium saaks neid individuaalselt määratleda riigisiseselt süsteemselt oluliste ettevõtjatena. Alaline komitee leiab, et direktiivi 2013/36/EL artikli 131 eesmärk ei ole käsitleda kõiki pikaajalisi mittetsüklilisi süsteemseid või makrotasandi usaldatavusnõuetega seotud riske. Muu süsteemselt olulise ettevõtja puhver ei oleks asjakohane vahend pangandussektorit tervikuna mõjutavate pikaajaliste mittetsükliliste süsteemsete või makrotasandi usaldatavusnõuetega seotud riskide käsitlemiseks.

                  25.

                  Direktiivi 2013/36/EL artiklis 136 osutatud vastutsüklilist puhvrit kohaldatakse kõikide jurisdiktsioonis asuvate finantssektoriväliste erasektori riskipositsioonide suhtes. Ministeerium väidab, et vastutsükliline puhver on mõeldud teistlaadi – finantssüsteemi tsüklilisusest tuleneva – süsteemse riski käsitlemiseks. Alaline komitee nõustub selle hinnanguga.

                  26.

                  Pärast ministeeriumi esitatud väidete läbivaatamist nõustub alaline komitee ministeeriumiga, et direktiivis 2013/36/EL või määruses (EL) nr 575/2013 (välja arvatud nimetatud määruse artiklid 458 ja 459) sätestatud meetmed üksikuna või kombineerituna oleksid suhteliselt vähem tõhusad tuvastatud riski piisavaks ja asjakohaseks käsitlemiseks.

                  27.

                  Võimaliku mõju osas siseturule märgib alaline komitee, et miski ei viita sellele, et teatatud meetmel oleks ebaproportsionaalne mõju teistes EMP riikides asutatud krediidiasutuste viiele tütarettevõtjale. Võimalike lekete vähendamiseks filiaalide kaudu Norras tegutsevatesse välismaistesse krediidiasutustesse ja investeerimisühingutesse kavatseb ministeerium täiendavalt taotleda süsteemse riski puhvri vastastikust kohaldamist kõikide EMP krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kellel on Norra suhtes riskipositsioonid. Arvestades teiste Põhjamaade pankade suhteliselt tugevat esindatust Norra laenuturul, leiab alaline komitee, et see oleks regulatiivse arbitraaži ja filiaalide kaudu toimuvate lekete vältimiseks oluline. Piiriülese finantsstabiilsuse edendamiseks ning Põhja- ja Baltimaades tegutsevate finantseerimisasutuste oluliste filiaalide nõuetekohase usaldatavusnõuete täitmise järelevalve tagamiseks on sõlmitud konkreetsed vastastikuse mõistmise memorandumid (6). Alaline komitee märgib, et vastastikuse kohaldamise taotlust ja kõrgemaid kapitalinõudeid, mida see välismaistele krediidiasutustele kaasa tooks, hindab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu pärast seda, kui ministeerium taotleb Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogult liikmetele meetme vastastikuse kohaldamise soovitamist.

                  28.

                  Arvestades tihedat omavahelist seotust teiste Põhjamaade finantssüsteemidega eeldab alaline komitee, et teatatud meede soodustab finantsstabiilsust sellisel määral, et regulatiivset arbitraaži ja lekkeid on võimalik vältida läbi teatatud meetme vastastikuse kohaldamise välismaiste krediidiasutuste olulistele riskipositsioonidele Norra turu suhtes, sealhulgas mis tahes oluliste välisfiliaalide tegevusele.

                  29.

                  Võttes arvesse kõiki eelnimetatud tegureid vastavalt kapitalinõuete direktiivi IV paketi artikli 133 nõuetele, on EFTA riikide alaline komitee, olles teatise koos Norraga läbi vaadanud ja konsulteerinud protsessi asjaosalistega, jõudnud järeldusele, et 4,5 % suurune süsteemse riski puhver riigisiseste riskipositsioonide jaoks ei avalda ebaproportsionaalset kahjulikku mõju Norra või EMP finantssüsteemile kui tervikule ega selle osadele. Samuti ei takista see siseturu nõuetekohast toimimist,

            on vastu võtnud käesoleva soovituse:

                  1)

                  Süsteemse riski puhver, millest Norra rahandusministeerium (Finansdepartmentet) teatas 5. novembril vastavalt direktiivi 2013/36/EL (mida on kohandatud ühiskomitee otsusega nr 79/2019) artikli 133 lõikele 11, on põhjendatud, sobiv, proportsionaalne ja tõhus meede selliste süsteemsete riskide käsitlemiseks, mille jaoks see on ette nähtud. EFTA riikide alaline komitee märgib lisaks, et:

                              a.

                              tuvastatud süsteemsete riskide või makrotasandi usaldatavusnõuetega seotud riskide ulatus ohustab Norra finantssüsteemi stabiilsust sellisel määral, et 4,5 % suuruse süsteemse riski puhvri määra kehtestamine riigisiseste riskipositsioonide jaoks on õigustatud;

                              b.

                              teatatud meede on tõenäoliselt tõhus ja sobiv riski maandamiseks proportsionaalsel viisil;

                              c.

                              direktiivis 2013/36/EL või määruses (EL) nr 575/2013 sätestatud muud makrotasandi usaldatavusmeetmed üksi või kombineerituna oleksid suhteliselt vähem tõhusad tuvastatud riski piisavaks ja asjakohaseks käsitlemiseks;

                              d.

                              teatatud meede, sealhulgas selle kohaldamine tütarettevõtjate suhtes, mille emaettevõtjad on asutatud teistes EMP riikides, ei avalda ebaproportsionaalset kahjulikku mõju Norra või EMP finantssüsteemile tervikuna ega takista siseturu nõuetekohast toimimist.

                  2)

                  EFTA riikide alaline komitee ei anna soovitusi teatatud meetme muutmiseks, arvestades selle mõju teistes EMP riikides asutatud krediidiasutuste tütarettevõtjatele.

         Brüssel, 4. detsember 2020

               Alalise komitee nimel

               eesistuja

            Sabine MONAUNI

               peasekretär

            Henri GÉTAZ

         (1)  Vthttps://www.esrb.europa.eu/pub/pdf/warnings/esrb.warning190923_no_warning~d3e4f2c135.en.pdf?4cf3e3031aa71bffaa0bd97a66b311ac.

         (2)  Norges Bank (2020), „Financial Stability Report“, lk 52.

         (3)  Rahvusvaheline Valuutafond (2020), „Financial System Stability Assessment for Norway“, IMFi riigiaruanne nr 20/259, august.

         (4)  Baseli pangajärelevalve komitee (2019), „The costs and benefits of bank capital – a review of the literature“, töödokument 37, juuni.

         (5)  Rahvusvaheline Valuutafond (2020), „Financial System Stability Assessment for Norway“, IMFi riigiaruanne nr 20/259, august, lk 2.

         (6)  Vthttps://www.regjeringen.no/contentassets/ff0c28c162ca43f39b585d7c9f94dab5/nbsg-mou_2018.pdf.


title: Komisjoni soovitus (EL) 2021/472, 17. märts 2021, ühise lähenemisviisi kohta reovees leiduva SARS-CoV-2 ja selle variantide süstemaatilise seire kehtestamiseks ELis

text:
               19.3.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 98/3

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2021/472,
      17. märts 2021,
      ühise lähenemisviisi kohta reovees leiduva SARS-CoV-2 ja selle variantide süstemaatilise seire kehtestamiseks ELis
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu (1) artikli 168 lõike 7 kohaselt on tervishoiupoliitika kindlaksmääramine ning tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamine ja kättesaadavaks tegemine liikmesriikide pädevuses. Seepärast on liikmesriikide vastutusalas otsustada, milliseid strateegiad nad kasutavad SARS-CoV-2 esinemise jälgimiseks oma elanike hulgas, võttes arvesse epidemioloogilist ja sotsiaalset olukorda.

                  (2)

                  Nagu teatati 11. novembril 2020, (2) kavatseb komisjon teha ettepaneku luua ELi tervisealasteks hädaolukordadeks valmisoleku ja neile reageerimise asutus (HERA), mis tugevdab liidu valmisolekut ja reageerimisvõimet seoses uute ja tekkivate piiriüleste ohtudega inimeste tervisele. HERA ülesanne on võimaldada liidul ja selle liikmesriikidel rakendada tervisega seotud hädaolukorras kiiresti kõige kõrgetasemelisemaid meditsiinilisi ja muid meetmeid, hõlmates kogu väärtusahela alates väljatöötamisest kuni levitamise ja kasutamiseni.

                  (3)

                  Sel aastal käivitab komisjon mitu ettevalmistavat meedet, mis panevad aluse HERA-le ja on aluseks liidu pikaajalisele valmisolekule rahvatervisega seotud hädaolukordadeks. 17. veebruaril 2021 võttis komisjon vastu Euroopa biokaitseks valmisoleku kava „HERA Incubator“, milles esitati ettepanek võtta viivitamata meetmeid, et Euroopa oleks valmis toime tulema SARS-CoV-2 variantidega seotud suurenenud ohuga (3).

                  (4)

                  Uued viirusevariandid arenevad ja levivad Euroopas ja kogu maailmas. Mõne variandi suurem edasikanduvus ja kalduvus põhjustada haiguse raskemat kulgu ohustavad viiruse vastu võitlemist. Seepärast on oluline kasutada kõiki olemasolevaid vahendeid nende variantide võimalikult kiireks avastamiseks, et reageerida asjakohaselt ja õigel ajal.

                  (5)

                  Üks tegevusvaldkondadest, millele HERA Incubator peab keskenduma, on praeguste ja tulevaste SARS-CoV-2 variantide kiire avastamine. Liikmesriikide kogemused selles valdkonnas on näidanud, et SARS-CoV-2 ja selle variantide seire reovees võib olla kulutõhus, kiire ja usaldusväärne allikas, mis annab teavet SARS-CoV-2 leviku kohta elanikkonnas ning see võib olla suurema genoomi- ja epidemioloogilise seire väärtuslik osa.

                  (6)

                  Reoveeseiret tuleks käsitada COVID-19 seire- ja testimisstrateegiaid täiendava sõltumatu lähenemisviisina. Nagu on rõhutatud komisjoni 28. oktoobri 2020. aasta soovituses testimisstrateegiate, sealhulgas antigeeni kiirtestide kasutamise kohta, (4) on valmisoleku ja COVID-19-le reageerimise olulised aspektid usaldusväärsed testimisstrateegiad ja piisav testimissuutlikkus. Nagu on rõhutatud ka komisjoni 2. detsembri 2020. aasta teatises „COVID-19st hoidumine talvekuudel“ (5) ja 19. jaanuari 2021. aasta teatises „Ühiste jõududega COVID-19 vastu“, (6) on testimine endiselt COVID-19 pandeemia seire, ohjamise ja leevendamise oluline element. Kuna testimisstrateegiad on COVID-19 tõrjestrateegiates kesksel kohal, tuleb riiklikke testimisstrateegiaid kiiresti ajakohastada, et võtta nendes arvesse uusi variante. SARS-CoV-2 seire reovees võib anda olulist täiendavat ja sõltumatut teavet rahvatervisega seotud otsuste tegemiseks praeguse COVID-19 pandeemia ajal. Seega peaksid SARS-CoV-2 viiruse tuvastamise riiklikud testimisstrateegiad reoveeseiret süstemaatilisemalt kaasama.

                  (7)

                  Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) korraldas 30. novembril 2020 ekspertidega konsulteerimise rahvatervise vajaduste teemal seoses SARS-CoV-2 seirega reovees (7) ja selle käigus jõuti järeldusele, et SARS-CoV-2 seire reovees võib anda rahvaterviseasutustele olulist täiendavat ja sõltumatut teavet. See ei asenda siiski olemasolevaid COVID-19 testimiseks kasutavaid lähenemisviise ja strateegiaid. Reoveeseire on vahend, mis võimaldab jälgida suundumusi, aga see ei ole täiuslik vahend, mis võimaldaks teha järeldusi COVID-19 leviku kohta elanikkonna hulgas. Reoveeseire saab epideemia eri etappides täita erinevaid eesmärke.

                  (8)

                  Täpsemalt saab reoveeseiret kasutada ennetavaks või varajaseks hoiatamiseks, sest viiruse avastamist reovees tuleks pidada märgiks võimalikust pandeemia (taas)puhkemisest. Samuti võivad viiruse puudumisele reovees osutavad tulemused tähendada, et antud piirkonda võib pidada väiksema riskiga piirkonnaks. Tulemuste suundumuste analüüs aitab ka järgida viiruse edasikandumise piiramiseks kehtestatud meetmete tõhusust. Viiruse (SARS-CoV-2 variantide) kontsentratsiooni suundumuste jälgimist reovees saab seega võtta valmisoleku- ja reageerimismeetmete kavandamisel arvesse.

                  (9)

                  Seepärast on äärmiselt oluline, et liikmesriigid kehtestaksid tõhusad reoveeseiresüsteemid, millega tagatakse, et asjakohased andmed edastatakse viivitamata pädevatele terviseametitele. Kogemused näitavad, et uue reoveeseiresüsteemi loomine ei võta aega kauem kui kuus kuud, kuna reoveekäitlejatel on oma käitistes eri parameetrite jälgimise kogemus.

                  (10)

                  Ühised proovivõtu-, mõõtmis- ja analüüsimeetodid tuleks teha kättesaadavaks ja neid tuleks praktikas kasutada, et tagada kogutud andmete usaldusväärsus ja võrreldavus.

                  (11)

                  Väga oluline on toetada parimate tavade vahetamist liikmesriikide vahel, aga ka kolmandate riikidega, kellel ei pruugi olla juurdepääsu tavapäraste testimistavadega saadavatele andmetele. Selleks on oluline innustada liikmesriike osalema tulevases Euroopa teabevahetusplatvormis.

                  (12)

                  Vajaduse korral ning selleks, et kiirendada ja toetada käesolevas soovituses sätestatud meetmete rakendamist, tehakse kättesaadavaks ELi vahendid, et toetada reoveeseiret ja analüüsida variantide esinemist reovees süstemaatiliselt. See võimaldab liikmesriikidel kiirendada reoveeseire ja -analüüsi kasutuselevõttu, tagades samal ajal SARS-CoV-2 ja selle variantide reovees esinemise korrapärase analüüsi.

                  (13)

                  Kuigi reoveeseireks vajalike andmete kogumise taristu keskendub SARS-CoV-2 seirele praeguse rahvatervise pandeemia kontekstis, on soovitatava seiresüsteemi ja -korra kehtestamisel SARS-CoV-2 seirest kaugemale ulatuv lisaväärtus. See seiresüsteem annab varajase hoiatuse muude probleemsete patogeenide võimalike puhangute või muude probleemsete uute saasteainetega seotud ohtude kohta.

                  (14)

                  Pidades silmas nõukogu direktiivi 91/271/EMÜ (8) käimasolevat läbivaatamist, on oluline koguda liikmesriikidelt teavet nende kogemuste kohta reovees esinevate tervise seisukohast oluliste parameetrite jälgimisel. See võib aidata kindlaks teha tervisega seotud asjakohaseid parameetreid, mida tuleb reovees korrapäraselt jälgida.

                  (15)

                  Käesolev soovitus on osa COVID-19 vastastest meetmetest, mille komisjon on vastu võtnud vastavalt oma 17. märtsi 2021. aasta teatisele „Ühiselt Euroopa ohutu taasavamise poole“. Käesolevas soovituses esitatud meetmeid tuleb tõlgendada ELi laiema algatuse kontekstis ning need tuginevad liikmesriikides ja kogu maailmas järgitavatele parimatele tavadele. Need põhinevad ka komisjoni reoveeseire projekti (9) tulemustel ja tulemustel, mis saadi WHO korraldatud konsultatsiooni käigus, mis käsitles rahvatervise vajadusi seoses SARS-CoV-2 seirega reovees (10).

            ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE SOOVITUSE:

         Soovituse eesmärk

                  (1)

                  Soovituse eesmärk on aidata liikmesriikidel luua kogu liidus reoveeseiresüsteemid, mis toimivad täiendava andmekogumis- ja -juhtimisvahendina COVID-19 pandeemia ajal ja keskenduvad SARS-CoV-2 variantide tekkele ja levikule.

                  (2)

                  Käesolevas soovituses esitatakse suunised, millega innustatakse liikmesriike kasutama reoveeseiret süstemaatilisemalt ja lisama selle riiklikesse testimisstrateegiatesse.

                  (3)

                  Eelkõige esitatakse selles liikmesriikidele suunised selle kohta, kuidas kavandada ja hallata SARS-CoV-2 reoveeseiresüsteeme ning edastada kogutud andmed kiiresti pädevatele terviseametitele. Sellega edendatakse tõhusate reoveeseirestrateegiate miinimumnõudeid ning ühiste proovivõtu-, testimis- ja andmeanalüüsimeetodite kasutamist. Sellega toetatakse tulemuste ja parimate tavade jagamist Euroopa teabevahetusplatvormi kaudu.

         Reoveeseire

                  (4)

                  Liikmesriikidel soovitatakse tungivalt võtta võimalikult kiiresti ja hiljemalt 1. oktoobriks 2021 kasutusele riiklik reoveeseiresüsteem, mille eesmärk on koguda andmeid SARS-CoV-2 ja selle variantide kohta reovees.

                  (5)

                  Seiresüsteem peaks katma märkimisväärset osa liikmesriigi elanikkonnast. Seiresüsteem peaks vähemalt hõlmama üle 150 000 elanikuga linnadest pärit reovett, soovitatava proovivõtusagedusega vähemalt kaks korda nädalas. Vajaduse korral võib valida täiendavaid proovivõtukohti, et hõlmata piisav osa elanikkonnast või paremini mõista viiruse levikut, mis on seotud elanike võimaliku liikumisega läbi eri territooriumide (nt turismipiirkonnad suvehooajal).

                  (6)

                  Proovivõtmise miinimumsagedust ja geograafilist ulatust tuleks kohandada vastavalt epidemioloogilisele olukorrale:

                              (a)

                              kui pädevad rahvaterviseasutused leiavad, et kohaliku epidemioloogilise olukorra põhjal ei kujuta pandeemia endast ohtu kohalikule elanikkonnale, tuleks minimaalset proovivõtusagedust vähendada ühe korrani nädalas;

                              (b)

                              kui haigus esineb ainult territooriumi mõnes osas, tuleks minimaalset proovivõtusagedust vastavalt kohalikele oludele kas vähendada või suurendada.

                  (7)

                  Proovid tuleks võtta reoveepuhasti sisenditest või vajaduse korral ülesvoolu reoveekogumisvõrkudest. SARS-CoV-2 viiruse ja selle variantide esinemist tuleks korrapäraselt analüüsida, ideaaljuhul kaks korda kuus.

                  (8)

                  Kui on vaja täpsemat teavet, et paremini kaardistada viiruse ja selle variantide esinemist, sealhulgas haavatavates kogukondades, peaks täiendav õigeaegne proovivõtt ja analüüs toimuma reovee kogumisvõrgu sihipäraselt valitud kohtades, mis esindavad asjaomast elanikkonda. Proovivõtukohad ja -sagedus tuleks kindlaks määrata vastavalt kohalikele vajadustele (nt peamised reoveekogumisalad ja huvipakkuvad allsüsteemid, mis on ühendatud näiteks linnaosade, haiglate, koolide, ülikoolilinnakute, lennujaamade ja muude transpordisõlmede, vanadekodude ning vanglatega).

                  (9)

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et reoveeseire tulemused saadetakse viivitamata elektrooniliselt pädevatele rahvaterviseasutustele ja Euroopa teabevahetusplatvormile, kui platvorm hakkab toimima. Varajase hoiatamise eesmärgil tuleks iga proovi analüüsitulemused registreerida võimalikult kiiresti ja eelistatavalt hiljemalt 48 tunni jooksul pärast proovi võtmist.

                  (10)

                  Et tagada tulemuste asjakohane tõlgendamine ja kohandada seiresüsteemi rahvatervise vajadustele vastavalt, innustatakse liikmesriike looma tervise- ja reoveealaseid pädevaid asutusi hõlmavaid asjakohaseid struktuure, mille eesmärk on ühendada ja siduda asjakohased andmekogumid ning koordineerida tulemuste tõlgendamist ja nendest teavitamist.

                  (11)

                  Liikmesriigid peaksid pöörama suurt tähelepanu eetilistele kaalutlustele: reoveeseire on rahvatervise seire lahutamatu osa ja peaks seetõttu vastama samadele eetilistele põhimõtetele, mis on sätestatud WHO 2017. aasta suunistes rahvatervise järelevalve eetikaküsimuste kohta (11).

         Proovivõtu- ja analüüsimeetodid

                  (12)

                  Selleks et proovivõtu- ja analüüsimeetodid oleksid võrreldavad ja usaldusväärsed, peaksid liikmesriigid tagama, et:

                              (a)

                              proovid kogutakse 24 tunni jooksul, kasutades nende võtmiseks vooluhulka või aega arvestavat liitproovide võtmise vahendit, ja need võetakse võimaluse korral kuival ajal või korrigeeritakse ilmastikunähtuste mõju suhtes, normaliseerides need proovivõtu ajal 24-tunnise reovee voolu hulga ja kanalisatsiooniga ühendatud elanikkonna suuruse järgi, et arvutada viiruskoormus inimese kohta päevas;

                              (b)

                              analüüsid tehakse laborites, kus kasutatakse asjakohaseid RT-PCR-meetodeid kvaliteedijuhtimise standardtingimustes;

                              (c)

                              variantide tuvastamine toimub nõuetekohaselt dokumenteeritud geenijärjestuse määramise meetodite alusel;

                              (d)

                              laborid osalevad akrediteeritud teenuseosutajate korraldatud asjakohastes pädevuskatsetes ja kasutavad võimaluse korral (sertifitseeritud) etalonaineid;

                              (e)

                              järgitakse lisas esitatud konkreetseid kvaliteedistandardeid.

         Liidupoolse koordineerimise toetamine

                  (13)

                  Liikmesriike innustatakse osalema jõupingutustes, mida komisjon teeb tihedas koostöös Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse (ECDC) ja teiste ELi asutustega, et tagada parimate tavade ja tulemuste jagamine, mis võimaldab rahvaterviseprobleemidele asjakohaselt ja õigel ajal reageerida, ning samuti tagada selliste tulemuste asjakohane tõlgendamine või kasutamine. Selleks soovitatakse liikmesriikidel tungivalt osaleda komisjoni loodavas Euroopa teabevahetusplatvormis, mis keskendub järgmisele:

                              (a)

                              parimate tavade kogumine nii liikmesriikidest kui ka mujalt ja nende tavade jagamine;

                              (b)

                              reoveeseire tulemuste kogumine;

                              (c)

                              proovivõtu- ja analüüsimeetodite avaldamine ja korrapärane ajakohastamine;

                              (d)

                              loendi koostamine vabatahtlikest ekspertidest, kes tegelevad reoveeseirega ning kasutavad reoveeseiret haiguste ennetamisel ja tõrjel;

                              (e)

                              lähenemisviiside interkalibreerimist ja parimate tavade jagamist edendava koostöökeskkonna loomine.

                  (14)

                  Liikmesriike kutsutakse üles andma tagasisidet oma kogemuste kohta selles valdkonnas, et toetada komisjoni tööd reovees korrapäraselt jälgitavate asjakohaste tervisega seotud parameetrite kindlaksmääramisel. Sellega seoses tuleks kaaluda laiemat seiret, mis ulatub rahvatervisest kaugemale. Liikmesriike kutsutakse üles eelkõige teatama uute saasteainete, uute patogeenide, narkootikumide, ravimite, mikroplasti või antimikroobikumide reoveeseire tulemustest.

         Rahvusvaheline mõõde

                  (15)

                  Liikmesriikidel soovitatakse tungivalt:

                              (a)

                              jagada rahvusvahelisel tasandil parimaid tavasid, et veelgi ühtlustada SARS-CoV-2 reoveeseiret;

                              (b)

                              aidata kolmandatel riikidel, kellel on piiratud juurdepääs muudele teabeallikatele, kasutada reoveeseiret selleks, et jälgida viiruse esinemist oma elanikkonna hulgas;

                              (c)

                              edendada alalist koostööd tihedas koostöös WHOga, kuid ka teiste edasijõudnud partneritega, kes on loonud oma seiresüsteemid.

         Aruandlus – parimate tavade jagamine

                  (16)

                  Käesolevale soovitusele vastamise koordineerimiseks soovitatakse liikmesriikidel määrata 1. aprilliks 2021 kuni kaks kontaktpunkti, kes esindavad rahvatervise ja reovee valdkonna pädevaid asutusi.

                  (17)

                  Liikmesriike kutsutakse üles teatama komisjonile 15. maiks 2021 käesolevate soovituste alusel võetud meetmetest.

         Brüssel, 17. märts 2021

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Virginijus SINKEVIČIUS

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:12012E/TXT:et:PDF

         (2)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?uri=CELEX%3A52020DC0724&qid=1605690513438

         (3)  COM(2021) 78 final, HERA Incubator – COVID-19 variantidega seotud ohu ühine ennetamine, https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?qid=1615981482713&uri=CELEX%3A52021DC0078.

         (4)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?uri=CELEX:32020H1595

         (5)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/ALL/?uri=COM:2020:786:FIN

         (6)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?uri=COM:2021:35:FIN

         (7)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/339487/WHO-EURO-2021-1965-41716-57097-eng.pdf

         (8)  Nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiiv 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta (EÜT L 135, 30.5.1991, lk 40).

         (9)  https://ec.europa.eu/environment/water/water-urbanwaste/info/pdf/Waste%20Waters%20and%20Covid%2019%20MEMO.pdf

         (10)  https://www.euro.who.int/en/health-topics/environment-and-health/water-and-sanitation/publications/2021/expert-consultation-on-public-health-needs-related-to-surveillance-of-sars-cov-2-in-wastewater-summary-report-virtual-meeting,-30-november-2020

         (11)  WHO guidelines on ethical issues in public health surveillance, http://apps.who.int/iris/bitstream/10665/255721/1/9789241512657-eng.pdf?ua=1.

         LISA
         Konkreetsed kvaliteedistandardid
         (1)   PCRi /digitaalse PCRi (polümeraasi ahelreaktsioon) standardid

                     (a)

                     Reaalaja polümeraasi ahelreaktsiooni (RT-qPCR) lävitsükli väärtus peaks olema alla 40, et saaks kinnitada proovi positiivsust kas qPCR (kvantitatiivne polümeraasi ahelreaktsioon) analüüsi tegemiseks või järjendamiseks.

                     (b)

                     Kasutada võib RT-qPCRile alternatiivseid kvantitatiivseid analüüsimeetodeid (nagu digitaalne polümeraasi ahelreaktsioon – dPCR), tingimusel et nendega saavutatakse RT-qPCRiga samaväärsed tulemused ning nende suhtes kohaldatakse samaväärseid kvaliteedinõudeid nagu RT-qPCRi puhul.

                     (c)

                     Kõiki proove tuleks analüüsida vähemalt kahe paralleelproovina, et vältida valepositiivseid või valenegatiivseid tulemusi.

                     (d)

                     Reaalaja polümeraasi ahelreaktsiooni analüüsil tuleks kasutada kontrollproove, mis on piisavad, et hinnata vähemalt kontsentreerimis- ja ekstraheerimisetappide tõhusust ning reaktsiooni olulise inhibeerimise puudumist.

                     (e)

                     Iga katse peab hõlmama asjakohaseid standardaineproove (vähemalt kolmepunktine lahjenduste seeria kolme paralleelproovina; lahjenduste valmistamiseks on kasutatud sünteetilist SARS-CoV-2 RNAd) ning positiivseid ja negatiivseid kontrollproove, et määrata, kas PCR/qPCR-katse andis usaldusväärseid tulemusi.

                     (f)

                     Positiivsete proovide kvantifitseerimistsükli (Cq) läviväärtuseks tuleks määrata 5 tsüklit enne amplifitseerimise lõpetamist, et vältida hiliste fluorestsentssignaalide väärtõlgendamist.

                     (g)

                     Selleks, et võtta arvesse mis tahes võimalikku saastumist RNA ekstraheerimisel, tuleks kasutada negatiivset ekstraheerimise kontrollproovi.

               (2)   Järgmise põlvkonna järjendamise standardid

                     (a)

                     Saada tuleb vähemalt 1 miljon lugemit proovi kohta ja lugemi pikkus peaks olema üle 100 aluspaari (1).

                     (b)

                     Reovee analüüsimisel suure läbilaskevõimega järjendamise tehnoloogiaga tuleks mutatsioonide paremaks kirjeldamiseks teatada vähemalt kolmest geneetilisest markerist iga variandi kohta.

               (3)   Normaliseerimisstandardid

                     (a)

                     Viiruse geenikoopiate arv tuleks normaliseerida kanalisatsioonisüsteemi kasutavate inimeste arvu ning reovee vooluhulga järgi, et erinevate piirkondade kohta saadud mõõtmistulemusi saaks paremini võrrelda.

                     (b)

                     Selleks soovitatakse kasutada täiendavaid normaliseerimisproove, mis sisaldavad crAss-faagi (c) või pipra kergpälmesuse viirust (pepper mild mottle virus).

                     (c)

                     Kui ühegi punktis b osutatud viiruse kohta ei ole võimalik andmeid saada, võib kasutada alternatiivseid parameetreid, tingimusel et need võimaldavad samaväärseid korrektsioone selliste viiruskoormuse kõikumist põhjustavate meteoroloogiliste või muude mõjude suhtes, mis ei ole pandeemiaga seotud, näiteks sademed või muud meteoroloogilised mõjud.

            (1)  https://www.ecdc.europa.eu/sites/default/files/documents/Sequencing-of-SARS-CoV-2-first-update.pdf