               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2019
            COM(2019) 520 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles käsitletakse Austria 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Austria 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles käsitletakse Austria 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Austria 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

               võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,

               võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,

               võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,

               võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust

               ning arvestades järgmist:

               (1)21. novembril 2018 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid heaks 21. märtsil 2019. 21. novembril 2018 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu ka häiremehhanismi aruande, milles Austriat ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 21. märtsil 2019. Nõukogu võttis soovituse euroala majanduspoliitika kohta („euroala soovitus“) vastu 9. aprillil 2019.

               (2)Kuna Austria rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Austria tagama allpool esitatud soovitustes 1–3 kajastuva euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise. Eelkõige aitab investeeringutega seotud majanduspoliitikas kindlaksmääratud valdkondadele keskendumine järgida teist euroala soovitust (investeeringute toetamise kohta) ning soovitus nihutada maksukoormus tööjõult mujale aitab järgida kolmandat euroala soovitust (tööturu toimimise kohta).

               (3)2019. aasta aruanne Austria
                  2
                kohta avaldati 27. veebruaril 2019. Selles hinnati Austria edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud soovituste järelmeetmete võtmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

               (4)24. aprillil 2019 esitas Austria oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (5)Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013
                  3
                artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega
                  4
               .

               (6)Austria suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Valitsus eeldab oma 2019. aasta stabiilsusprogrammis, et nominaalne eelarvepositsioon paraneb 2018. aasta ülejäägilt 0,1 % SKPst 2019. aastal 0,3%-le SKPst ning seejärel saavutatakse sammhaaval 2023. aastaks tasakaalustatud eelarvepositsioon. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist
                  5
                ilmneb, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst, ületatakse programmiperioodi kestel ka edaspidi. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse langema järk-järgult 73,8 %-lt SKPst 2018. aastal 59,8 %-le SKPst 2023. aastal. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on optimistlik. Keskpika perioodi eelarvekavaga seotud riskid näivad mõõdukad ja puudutavad peamiselt avaliku halduse kulude kokkuhoidu, mis on välja kuulutatud, et rahastada üksikisiku ja ettevõtte tulumaksu kavandatud reformi.

               (7)13. juulil 2018 soovitas nõukogu Austrial saavutada 2019. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärk, võttes arvesse erakorraliste sündmuste tõttu lubatud ajutist kõrvalekaldumist. Selleks ei tohi valitsemissektori esmaste netokulude
                  6
                nominaalne kasvumäär ületada 2,9 %, mis vastab struktuurse eelarvepositsiooni paranemisele 0,3 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks struktuurne eelarvepositsioon keskpika perioodi eelarve-eesmärki ületades paranema 2019. aasta 0,1 %-lt SKPst 2020. aastaks 0,0 %-le SKPst. Prognoositakse, et Austria täidab 2019. ja 2020. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu prognooside põhjal seisukohal, et Austria täidab 2019. ja 2020. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded.

               (8)Austria rahanduse jätkusuutlikkust ohustavad pikas perspektiivis keskmised riskid. Need riskid tulenevad tervishoiu, pikaajalise hoolduse ja pensionidega seotud avaliku sektori kulutuste prognoositud suurenemisest. Tervishoiuteenustega kaetus on Austrias küll üldiselt ulatuslik, kuid riiklikud tervishoiukulutused peaksid prognooside kohaselt suurenema 2070. aastaks 1,3 protsendipunkti kuni 8,3 %-le SKPst, mida on rohkem kui ELis keskmiselt (0,9 protsendipunkti). Prognooside kohaselt kahekordistuvad avaliku sektori kulutused pikaajalisele hooldusele 2070. aastaks 1,9 %-lt 3,8 %-le SKPst. 2017. aasta rahalise tasakaalustamise seaduses kulutuste ülemmäärade kehtestamisega ning haiglasektorile toetumise vähendamiseks elluviidud esmatasandi tervishoiu reformiga on asutud jätkusuutlikkuse probleemi leevendama. Hiljuti vastu võetud sotsiaalkindlustuskorralduse seadus võib viia juhtimis- ja halduskulude kokkuhoiuni, kuid esialgu kaasnevad sellega kulud. Kvaliteeti ja kulutõhusust aitaksid veelgi parandada tulemuslikumad riigihanked (nt ELi-ülesed hanked, hinnavälised lepingu sõlmimise kriteeriumid ja piirkonnaülesed koondhanked), samuti e-tervise lahenduste laialdasem kasutamine. Pikaajalise hoolduse valdkonnas peaksid hiljutised poliitikameetmed, nagu otsus kaotada eraisikute kohustus kasutada pikaajalise statsionaarse ravi rahastamiseks oma vara, kulusid pigem suurendama kui piirama.

               (9)Pensionikulud saavutaksid haripunkti 2036. aastal, olles 1,2 protsendipunkti SKPst üle 2016. aasta kontrollväärtuse. Varasemate reformidega on edukalt loodud stiimuleid hilisemaks pensionile jäämiseks (tegelik tööturult väljumise iga kasvas aastatel 2014–2017 meestel hinnanguliselt 1,5 aasta ja naistel 1 aasta võrra). Siiski tuleb endiselt tegeleda seadusjärgse ja tegeliku pensioniea lõhega ning soodustada pikemat tööelu. Lisaks aitaks ennetähtaegse pensionilejäämise ja seadusjärgse pensioniea vanuse alampiiri kohandamine parandada vananevas ühiskonnas pikaajalist jätkusuutlikkust. Seadusjärgse pensioniea ja eeldatava eluea pikenemise automaatse seostamisega võib tulevikus olla võimalik vähendada avaliku sektori pensionikulutusi. Selline vähenemine oleks aastatel 2016–2070 hinnanguliselt 2,4 protsendipunkti SKPst, mis teeks tasa kasvu, milleni muutmata poliitika viiks.

               (10)Austria fiskaalföderalismi tulemusel tekib olukord, et kulude ja maksukogumisega seotud ülesanded on liidumaade tasandil väga ebaühtlaselt jaotunud. Maksuautonoomiale tuginemise asemel suunatakse liidumaade eelarved keerukasse maksude jagamise ja valitsustevaheliste siirete süsteemi. See pärsib nii eelarvelist läbipaistvust kui ka poliitilist vastutust ning ei soodusta eriti avaliku sektori kulutuste tõhusust. Valitsustevaheliste fiskaalsuhete 2017. aasta seadusega võeti ette mitu muudatust, et lihtsustada eri valitsustasandite eelarvelisi suhteid. Muu hulgas lihtsustati ühiste maksude jagamist, määrati liidumaadele eraldi sissetulekuallikad ning lepiti kokku täiendavad reformid, et jaotada seadusandlikke ja täidesaatvaid kohustusi valitsustasandite vahel läbipaistvamalt. Viimati nimetatu puhul on Kompetenzbereinigungspaket esimene samm vastutusalade lahtiharutamiseks, sest sellega jaotatakse jagatud poliitikavaldkonnad kas (ainult) föderaalsele või liidumaade tasandile ning vähendatakse vastastikuseid nõusolekuõigusi. Siiski mõjutab seadus vaid piiratud arvu poliitikavaldkondi.

               (11)Austria maksustruktuuri iseloomustab suur tööjõu maksukoormus (palgafondimaksud ja sotsiaalmaksed). Maksukoormus peaks aja jooksul suurenema, eeldusel et maksuastmeid ei seota inflatsiooniindeksiga. 2017. aastal oli tööjõumaksude osakaal 55,3 % ja seega üks suurimaid ELis (keskmine: 49,7 %). Tööjõu maksukiilu on aidanud vähendada hiljutised reformid, näiteks madalapalgaliste töötajate ja tööandjate sotsiaalkindlusmaksete vähendamine, samuti uus peresoodustus töötavatele lapsevanematele. On veel muid kasutamata võimalusi maksukoosluse nihutamiseks allikatele, mis toetaksid kaasavamat ja jätkusuutlikumat majanduskasvu. Eelkõige leitakse, et korduvad omandimaksud pigem soodustavad majanduskasvu ja on progressiivsed, sest suurema sissetulekuga inimestel on tõenäoliselt rohkem kinnisvara. Siiski on Austria omandimaksudest saadav tulu mitmeti vananenud maksubaasi tõttu endiselt madal ja tugevasti alla ELi keskmise. Maksubaasi ümberhindamine aitaks luua suuremat tulu ja kõrvaldada õiglustunnet riivavad olukorrad, kui maa/kinnisvara väärtus ei ole seotud turuhindadega. Tulemuslikud ja hästi kavandatud omandimaksud võiksid muuta maksusüsteemi ka õiglasemaks, arvestades Austrias esinevat silmatorkavat varalist ebavõrdsust ning pärandi- ja kinkemaksude puudumist. Keskkonnamaksud aitavad ressursside kasutamise ning tervise ja kliimaga seotud saaste negatiivset välismõju tekitajale suunata. Selles kontekstis tuleks uuesti läbi vaadata sellisele tegevusele kehtestatud maksusoodustused.

               (12)Tööturu olukord on paranemas; siiski pidurdab tootlikkust ja pikaajalist majanduskasvu inimkapitali kasutamata potentsiaal, kusjuures on muutusi vaja eelkõige naiste, madala kvalifikatsiooniga töötajate, vanemaealistele töötajate ja rändetaustaga inimeste puhul. Kuigi naiste tööhõive määr on üldiselt kõrge (2018. aastal Austrias 71,7 % ja ELis 67,4 %), on täistööajaga töötavate naiste arv suhteliselt väike. Osalise tööajaga naiste tööhõive on tunduvalt üle ELi keskmise (2018. aastal Austrias 47,6 % ja ELis 30,8 %) ja see on peamiselt seotud lapsehoiu võimaluste ebapiisavuse ning tasustamata hooldusülesandeid täitvate naiste suure osakaaluga. Lastehoiuteenuste pakkumise ja perekondlikel põhjustel võetava puhkuse praegune korraldus ei aita piisavalt kaasa sellele, et tööturul oleksid meeste ja naiste võimalused võrdsed. Täiendavad investeeringud taskukohastesse täisajaga lapsehoiuteenustesse ja pikapäevarühmadesse aitaksid suuremal arvul naistel töötada täistööajaga, paremini kasutada naiste tööturupotentsiaali ning suurendada tootlikkust ja pikaajalist kaasavat majanduskasvu. Naiste osalise tööajaga töötamine on ka oluline tegur korrigeerimata soolises palgalõhes, mis on selgelt üle ELi keskmise (2017. aastal Austrias 19,9 % ja ELis 16,0 %). Selle lõhe muud olulised tegurid on naiste üleesindatus väiksema palgaga sektorites, hariduslike valikutega seotud segregatsioon, naiste alaesindatus juhtivatel ametikohtadel ja karjäärikatkestused. Üldiselt on märkimisväärne sooline pensionilõhe (2017. aastal Austrias 40,5 % vs. ELis 35,2 %) suuresti põhjustatud sellistest tööelu jooksul tekkinud soopõhistest sissetulekute ebavõrdsustest. Lisaks ei saa tööga minimaalselt hõivatud inimesed, kellest enamik on naised, töötushüvitisi. Kõrge töötuse määr madala kvalifikatsiooniga töötajate hulgas osutab sellele, et tööturu kogu potentsiaali ei ole ära kasutatud. Üle 44 % kõikidest töötutest on saanud ainult põhikoolihariduse (lõpetanud 7.–9. klassi, nn Pflichtschule). Rändetaustaga töötajate ja madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute tööpotentsiaali realiseerimiseks on hädavajalik aktiivne tööturupoliitika, et julgustada rohkem inimesi töötama või tööd otsima, sealhulgas elukestva õppe võimalusi kasutades. Vastavate poliitikameetmete väljatöötamisse on tavapäraselt andnud olulise panuse sotsiaalpartnerid, kuid nüüd on see kahtluse alla seatud.

               (13)Kvalifitseeritud tööjõu puudus osutab vajadusele investeerida rohkem üldharidusse ja -koolitusse. Ebasoodsas olukorras õpilaste õpiväljundid ei ole paranenud. Rändetaustaga ja rändetaustata õpilaste õpitulemuste vahel on endiselt suur lõhe. 2016. aasta riiklikud testid näitasid, et põhioskustega on probleeme, sest saksa keeles ei vasta või vastavad üksnes osaliselt haridustasemele ligikaudu veerand 8. klassi õpilastest. Nõrga sotsiaal-majandusliku ja/või rändetaustaga õpilaste tulemused riiklikes testides ei ole kuigivõrd paranenud. Hiljutised rahvusvahelised testid kinnitasid samuti, et madalama sotsiaal-majandusliku staatuse või rändetaustaga õpilaste lugemisoskuse mahajäämus on suurenenud. Rahvusvahelises õpilaste hindamise programmis edestavad Austrias sündinud õpilased esimese põlvkonna rändajaid tasemega, mis võrdub peaaegu kolme õpiaastaga. Hiljutised haridusreformid õõnestavad osaliselt varasemaid reforme ega ole kooskõlas ELi ja OECD parimate tavadega. Sellega seoses on aeglustunud pikapäevarühmade laiem kasutuselevõtt ning sagenenud on ka üldkoolis taseme järgi rühmadesse jaotamine. Sotsiaal-majanduslikust või rändetaustast tingitud ebavõrdsed haridustulemused näitavad, et probleemi lahendamiseks on vaja veel investeeringuid. Austria näitajad on kodanike digioskuste poolest küll üle ELi keskmise taseme, kuid need ei küündi parimate riikide tasemeni. Majanduses on üha enam puudus kvalifitseeritud IT-töötajatest, sest nõudluse suurenemist hoolimata ei lisandu piisavalt IT-eriala lõpetanuid.

               (14)Austria on riigina võtnud auahned eesmärgid ning investeerib ulatuslikult teadus- ja arendustegevusse. Siiski ei ole teadus- ja innovatsioonitegevuse tulemused ELi innovatsiooniliidritega
                  7
                samal tasemel. Suuremahulisem investeerimine teadus- ja arendustegevusse ei kajastu samal määral innovatsiooninäitajates ja tootlikkuse kasvus. Eelkõige on Austria jäänud maha kiiresti kasvavate innovaatiliste ettevõtete osa poolest tööhõives. Teadus- ja arendustegevusse investeerimine oleks tulemuslikum, kui see kajastuks täiel määral teadussaavutustes ja murrangulises innovatsioonis. Selleks tuleks võimaldada rohkem ja paremaid sidemeid teaduse ja ettevõtluse vahel ning julgustada eri piirkondade ja teiste riikide vahel koostööd aruka spetsialiseerumise prioriteetide valdkonnas. Lisaks võivad edasised investeeringud tootlikkust oluliselt suurendada ja parandada innovatsiooni, sealhulgas ökoinnovatsiooni, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate innovatsioonivõime ja täiendavate immateriaalsete varade puhul.

               (15)Kuigi Austria on digiüleminekus ELi keskmisest üldiselt kiiremini edenenud, ei ole ta saavutanud ELi innovatsiooniliidrite taset. Seda nii digitehnoloogia kasutamise kui ka arendamise poolest. Austria infotehnoloogiasektor on suhteliselt väike ning see ei ole kasvanud samavõrra kui innovatsiooniliidriks olevates riikides. Lisaks suurendab digiüleminekus ja innovatsioonisuutlikkuses piirkondadevahelist lõhet see, et maapiirkondades ei ole kiiret ühendust. Suuri puudujääke on ka koolide digitaristus, näiteks traadita kohtvõrkude leviala poolest. Austria üldise digiülemineku strateegia taasalgatamine annab võimaluse kohandada eesmärke ja näitajaid ning jälgida digiüleminekusse avaliku ja erasektori poolt tehtavate vajalike investeeringute edenemist.

               (16)Energiatõhususe ja taastuvate energiaallikate osakaalu suurendamine suurendaks Austria jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ning aitaks riigil saavutada 2030. aastaks seatud kliima- ja energiaeesmärgid. Olemasolevaid lahendusi ei kasutata järjepidevalt ning avaliku sektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse on keskkonna ja energia valdkonnas alla ELi keskmise. Energiatarbimist aitaks vähendada väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes energiatõhususe parandamine ning taastuvenergia kasutamine. Investeeringud hoonete renoveerimisse, taastuva elektrienergia tootmisse ja säästvasse liikuvusse võivad anda Austria majandusele olulise tõuke. Ringmajandusele üleminekuks on vaja üldstrateegiat ja ettevõtete poolt suuremaid investeeringuid.

               (17)Hoolimata soodsast majanduskliimast tulenenud hiljutisest väikesest kasvust ei ole Austria veel suutnud tootmistegurite kogutootlikkuse kasvu taastada ning ei ole seega selle majanduskasvu ja konkurentsivõime olulise tõukejõu arvestuses viimase aastakümne seisakut kindalt selja taha jätnud. Tootlikkuse kasvu toetavad hoovad on digipööre ettevõtluses, ettevõtete kasv ja teenustesektori konkurentsivõime. Austria suuremad ettevõtjad on digitehnoloogiat ja ärimudeleid küllaltki kiirelt omaks võtmas, kuid väiksemad ettevõtjad on selles maha jäänud. Väiksemate ettevõtjate, sealhulgas mikroettevõtjate digiüleminek on eriti oluline, sest sellised ettevõtjad moodustavad Austria majanduse selgroo. Programmi „KMU Digital“ ulatuslik kasutuselevõtt näitab väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate nõudlust ja huvi digiüleminekuga seotud nõustamise järele. Abi oleks selle programmi pikendamisest ja laiendamisest, samuti Austria üldise digiülemineku strateegia raames edaspidi ettevõtete digiüleminekut toetavatele poliitikameetmetele keskendumisest.

               (18)Austrias on ettevõtete, eriti väga innovaatiliste ettevõtete loomise ja laiendamise seisukohast endiselt struktuurseid probleeme. Austria jääb võrreldavatest ELi riikidest maha kiiresti kasvavate innovaatiliste ettevõtetega seotud tööhõive poolest. See näitab, et innovaatiliste ettevõtete laienemise tingimusi oleks vaja parandada, et saada üle senistest takistustest nagu seda on riskikapitali maastik, mis on vähem arenenud ega ole nii mitmekesine kui innovatsiooniliidriks olevates riikides. Kitsaskohaks on hilisem rahastamine näiteks kasvufirmadele suunatud riskikapitalina ja juurdepääsuna avalikele kapitaliturgudele. Hiljuti asutatud väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete segment Viini börsil on samm õiges suunas. Kiire kasvuga äriühingud on uute, sh digitaalsete tehnoloogiate ja ärimudelite leviku ning seega tootlikkuse kasvu jaoks määrava tähtsusega.

               (19)Austrias on äriteenuste osutamisel ja reguleeritud kutsealadel märkimisväärseid juurdepääsutõkkeid ja piiravaid norme. Nende seas on konkreetsed osalusega seotud nõuded, palju reserveeritud tegevusalasid ja valdkondadevahelised piirangud. Austria jaesektori suhteliselt nõrga arengu taga on muu hulgas ka regulatiivsed tõkked, eelkõige kaupluste igapäevase tegevuse suhtes. Austria ettevõtjate jaoks on endiselt väga murettekitav suur halduskoormus. Tähtsad abinõud ärikeskkonna parandamisel on järjepidevad jõupingutused koormuse vähendamiseks ja Austria kaubanduslitsentsi seaduse (Gewerbeordnung) kavandatav hindamine. Ka tihedam konkurents teenustesektoris aitaks ületada Austria ees seisvaid raskusi digitehnoloogia ja digitaalsete ärimudelite levitamisel.

               (20)ELi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata kõrvaldada mõningad soovitustes nimetatud puudused, eelkõige riigiaruande
                  8
                D lisas käsitletud valdkondades. See võimaldaks Austrial kõnealuseid vahendeid asjaomastes sektorites võimalikult hästi ära kasutada, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

               (21)Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Austria majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2019. aasta stabiilsusprogrammi ja 2019. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Austriale esitatud soovituste järelmeetmeid. Lisaks nende asjakohasusele Austria eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast võttis ta arvesse ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele. See kajastab vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panuse andmise kaudu.

               (22)Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja on arvamusel,
                  9
                et Austria täidab eelduste kohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded,

               SOOVITAB Austrial võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid.

               1.Tagada tervishoiu-, pikaajalise hoolduse ja pensionisüsteemide jätkusuutlikkus, sealhulgas eeldatava eluea pikenemist arvestades seadusjärgse pensioniea kohandamisega. Lihtsustada ja ratsionaliseerida valitsustasandite eelarvealaseid suhteid ja vastutusalasid ning ühtlustada rahastamise ja kulutuste kohustusi.

               2.Nihutada maksukoormus tööjõult allikatele, mis toetaksid kaasavamat ja jätkusuutlikumat majanduskasvu. Toetada naiste täistööajaga töötamist, sealhulgas parandades lastehooldusteenuseid, ja koostöös sotsiaalpartneritega edendada madala kvalifikatsiooniga töötajate osalemist tööturul. Tõsta ebasoodsas olukorras olevate rühmade, sealhulgas rändetaustaga inimeste seas põhioskuste taset.

               3.Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas teadus- ja arendustegevusele, innovatsioonile, digiüleminekule ja jätkusuutlikkusele, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi. Toetada tootlikkuse kasvu, soodustades ettevõtete kasvu ja üleminekut digitehnoloogiale ning vähendades regulatiivseid tõkkeid teenustesektoris.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1019 final.

                     (3)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

                     (6)

                        Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud 4 aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

                     (7)

                        2018. aasta Euroopa innovatsiooni tulemustabeli kohaselt on innovatsiooniliidrid: SE, DK, FI, NL, UK, LU, tugevad innovaatorid: DE, BE, IE, AT, FR, SI.

                     (8)

                        SWD(2019) 1019 final.

                     (9)

                        Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2019
            COM(2019) 511 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles käsitletakse Horvaatia 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2019. aasta lähenemisprogrammi kohta

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles käsitletakse Horvaatia 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2019. aasta lähenemisprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 9 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,
                  2
                eriti selle artikli 6 lõiget 1,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

               võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,

               võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,

               võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,

               võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Komisjon võttis 21. novembril 2018 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 21. märtsil 2019 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 21. novembril 2018 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu ka häiremehhanismi aruande, milles nimetati Horvaatiat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (2)2019. aasta aruanne Horvaatia kohta
                  3
                avaldati 27. veebruaril 2019. Selles hinnati Horvaatia edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud soovituste järelmeetmete võtmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 27. veebruaril 2019
                  4
               . Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Horvaatias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mis tuleneb avaliku ja erasektori võla ning välisvõla kõrgest tasemest aeglase potentsiaalse majanduskasvu tingimustes. Samas on tasakaalustamatus viimastel aastatel vähenenud, mida on toetanud tugev nominaalkasv ja konservatiivne eelarvepoliitika. Negatiivne netovälispositsioon on tänu jooksevkonto pidevale ülejäägile paranenud. Valitsemissektori võlg on pärast 2015. aasta haripunkti märkimisväärselt kahanenud. Erasektori võlg väheneb samuti, ehkki sedamööda, kuidas laenumaht kasvab ja investeeringud taastuvad, peaks selle tempo aeglustuma. Finantssektor on hästi kapitaliseeritud ja kasumlik, kuid endiselt on suur viivislaenude osakaal, mis küll näitab langustendentsi. Poliitikameetmeid on tõhustatud, kuid majanduse vastupanuvõime tugevdamiseks on struktuurimeetmete põhjalik rakendamine jätkuvalt väga oluline. Hoolimata mõningatest edusammudest ootavad endiselt lahendamist probleemid, mis on seotud majandus- ja valitsemissektori finantsstatistika täielikkuse, täpsuse ja õigeaegsusega.

               (3)Horvaatia esitas 18. aprillil 2019 oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud teataval määral arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013
                  5
                artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega
                  6
               .

               (5)Horvaatia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Lähtudes valitsemissektori 2018. aasta eelarveülejäägist 0,2 % SKPst, on 2019. aasta lähenemisprogrammis kavandatud 2019. aastaks nominaalse eelarvepositsiooni halvenemine –0,3 %ni SKPst ja seejärel selle järkjärguline paranemine kuni 0,8 %-lise ülejäägini 2022. aastal. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist
                  7
                nähtub, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 1 % SKPst alates 2020. aastast (2019. aastal oli eesmärk struktuurne eelarvepuudujääk 1,75 % SKPst), kavatsetakse kogu programmiperioodil ületada. 2019. aasta lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse võrreldes 2019. aasta 71,6 %ga vähenema 2020. aastaks 68,5 %ni ja 2022. aastaks 62 %ni. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav, aga kavandatud eelarve-eesmärgid tunduvad ettevaatlikud. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori eelarvepositsioon 2019. ja 2020. aastal vastavalt 0,1 % ja 0,5 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt on struktuurne eelarvepositsioon 2019. aastal –0,8 % ja 2020. aastal –0,5 % SKPst ning ületab seega keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Prognoositakse, et Horvaatia täidab 2019. ja 2020. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu prognooside põhjal seisukohal, et Horvaatia täidab 2019. ja 2020. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded.

               (6)Detsembris 2018 võttis Horvaatia parlament vastu vastutustundliku eelarvepoliitika seaduse. Selle eesmärk on tugevdada eelarvepoliitika komisjoni ülesehitust ja volitusi ning kehtestada numbrilised eelarve-eeskirjad, sealhulgas struktuurse eelarvetasakaalu reegel. Märtsis 2019 tugevdati riigikontrolli volitusi karistusmehhanismidega, mida kasutatakse siis, kui riigikontrolli soovitusi ei täideta, ning laiendati auditite ulatust. Eelarveraamistikku tugevdatakse muudetud eelarveseaduse vastuvõtmise kaudu veelgi. See peaks parandama eelarve planeerimist, eelarveandmete kogumist ja riiklike tagatiste andmise kriteeriume.

               (7)Horvaatia avaliku halduse territoriaalne killustatus mõjutab selle tõhusust ja süvendab piirkondlikke erinevusi. Paljudel väikestel kohalikel omavalitsustel puudub oma pädevusvaldkonda kuuluvate teenuste osutamiseks piisav finants- ja haldussuutlikkus. See tekitab suuri erinevusi avalike teenuste osutamisel majanduslikult ja halduslikult tugevate ja nõrkade kohalike omavalitsuste vahel kogu Horvaatias. Keskvalitsuse tasandil on ametiasutused astunud samme kohmaka riigiametite süsteemi lihtsustamiseks, kuid homogeensema süsteemi tagamiseks vajalikku õigusraamistikku ei ole veel vastu võetud. Keskvalitsuse kohalike üksuste ülesanded kavatsetakse üle anda kohalikele omavalitsustele.

               (8)Tervishoiusüsteemis on 2018. aastal kogunenud täiendav võlg, mis kujutab endast ohtu riigi rahandusele. Süsteemi rahastamine põhineb tööealise elanikkonna maksetel ja riigieelarve vahenditel, millest kogukulude katmiseks ei piisa. Tervishoiusüsteemi rahaline olukord peaks paranema tänu 2019. aastal suurendatud tervisekindlustuse kindlustusmaksetele ja detsembris 2018 tõstetud tubakaaktsiisile. Haiglate käimasolev funktsionaalne lõimimine ja meetmed parema esmatasandi tervishoiu tagamiseks võivad suurendada kulutuste tõhusust, kuid nende elluviimine on aeglane.

               (9)Avaliku halduse ja selle talituste palgakujundusraamistiku ebaühtlus tõkestab võrdset kohtlemist ja keskset kontrolli avaliku sektori palgakulude üle. Raamistiku ühtlustamiseks kavandatud õigusakti vastuvõtmine on mitu korda edasi lükatud. Seaduse eesmärk on saavutada suurem ühtlustamine kogu avalikus halduses, kehtestades ühtsed palgatabelid ja töö keerukuse koefitsiendid, mis põhinevad ühtsematel ametijuhenditel ja pädevusraamistikel. Horvaatial on sotsiaaldialoogi raamistik, kuid sotsiaalpartneritele valmistab muret see, et tõelist dialoogi takistavad kehtestatud töömeetodid ja -kord. Samuti nõrgendab sotsiaaldialoogi tõhusust ametiühingute killustatus.

               (10)2018. aastal jätkus töötuse määra kiire vähenemine. Ka noorte töötus vähenes märkimisväärselt, kuid on endiselt suur. Sellele vaatamata on Horvaatias aktiivsuse ja tööhõive määrad madalad, kusjuures mitteaktiivsuse kõige levinumad põhjused on ennetähtaegne pensionile jäämine ja hoolduskohustuste täitmine. Juurdepääs tööturule peab paranema, näiteks vajalike oskuste prognoosimise ja nende pakkumise kaudu. Paljud mitteaktiivsust põhjustavad tegurid on endiselt alles ning tundub, et praegused tööturule sisenemist hõlbustavad meetmed ei ole piisavad. Tööturuasutuste suutlikkus on piiratud ning tööhõivetalituste, sotsiaalasutuste ja muude asjaomaste sidusrühmade koostöö on nõrk. 2019. aastal jõustus oluline pensionisüsteemi reformi pakett. Reformi kolm peamist eesmärki on: i) tegeleda süsteemi ülesehituse probleemidega, mis on viinud teatavate pensionärirühmade ebaõiglase kohtlemiseni; ii) parandada pensionisüsteemi jätkusuutlikkust tööelu kestuse pikendamise kaudu ning iii) tugevdada teise pensionisamba institutsioonilist ülesehitust ja tulemuslikkust.

               (11)Haridustase Horvaatias sõltub paljuski sotsiaal-majanduslikest erinevustest. Horvaatia haridustase on allpool ELi keskmist, eriti alushariduse ja lapsehoiu, põhioskuste, kolmanda taseme hariduse omandamise, täiskasvanuhariduse ning selle poolest, kuivõrd vastavad kutseharidus ja -koolitus tööturu vajadustele. Horvaatia tegeleb katseprojekti raames õppekavade reformiga, kuid reformi täielik potentsiaal saavutatakse ainult siis, kui see viiakse täielikult ellu ja koolitatakse ka õpetajaid.

               (12)Vaatamata ikka veel suhteliselt suurele tööpuudusele on teatavates majandussektorites eelkõige oskuste nappuse tõttu puudu tööjõust. Digioskuste parandamine saaks suurendada tootlikkust ja vähendada teatavate oskuste nappust. Kutsehariduse ja -koolituse vähene vastavus tööturu vajadustele on koolilõpetajate madala tööhõive põhjuseks. Õpilaste osalemine töökohal toimuva väljaõppe programmides on vähene. Piirkondlike pädevuskeskuste loomine ja duaalõppe katseprogramm peaksid parandama kutsehariduse ja -koolituse kvaliteeti ning hõlbustama vajalike oskuste väljaselgitamist. Osalemine täiskasvanuhariduse programmides, mida pakutakse osana meetmetest, mis aitavad inimestel tööd või koolitust leida, on madal. See kehtib eelkõige haridust kõige rohkem vajavate isikute, näiteks madala kvalifikatsiooniga töötajate ja töötute puhul.

               (13)Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus oleva elanikkonna osakaal on vähenemas, kuid on jätkuvalt ELi keskmisest suurem. See oht puudutab peamiselt eakaid ja puuetega inimesi. Sotsiaalhüvitiste mõju vaesuse vähendamisel on ELi keskmisega võrreldes endiselt väike. Ametiasutused on võtnud meetmeid, et parandada kohalikul tasandil pakutavate sotsiaalhüvitiste registreerimist, ühtlustades nende klassifitseerimist. Nõnda peaks saama riigis pakutavatest hüvitistest parema ülevaate, mida saaks seejärel kasutada sotsiaalkaitsesüsteemi tõhususe parandamiseks, et jõuda nendeni, kes tuge kõige enam vajavad.

               (14)Transpordivõrk on ebaühtlane ja raudteetaristu arendamine on märgatavalt maha jäänud, mis pärsib teenuse kvaliteeti ja töötajate liikuvust. Väiksemates linnades puudub piisav ühistransporditaristu. Maanteetranspordist tulenev kasvuhoonegaaside heide on viimase viie aasta jooksul oluliselt suurenenud. Taastuvate energiaallikate osakaal transpordisektoris on tunduvalt väiksem kui 2020. aastaks seatud eesmärk 10 %. Vaja on täiendavaid jõupingutusi ja investeeringuid fossiilkütuseid kasutavate autode suure osakaalu tegelikuks vähendamiseks, ühendvedude edendamiseks ja kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks transpordisektoris üldisemalt.

               (15)Horvaatia suurt energiamahukust saaks vähendada investeeringutega energiatõhususse ja arukatesse energiasüsteemidesse. Erilist tähelepanu tuleks pöörata hoonete energiatarbimise vähendamisele ja kaugküttevõrkude energiatõhususe parandamisele. Tuule- ja päikeseenergia tootmisse tehtavatel investeeringutel, aga ka taastuvatel energiaallikatel kütte ja jahutuse valdkonnas on samuti suur potentsiaal. Nende edendamine võimaldaks suurendada energiasõltumatust ka Horvaatia saartel kooskõlas ELi saarte puhta energia algatusega. Lisaks on Horvaatia eriti tundlik kliimaohtude, eelkõige üleujutuste ja metsatulekahjude suhtes.

               (16)Investeeringud võimaldaksid edendada ka üleminekut ringmajandusele. Investeeringuid on vaja, et toetada jäätmete liigiti kogumist ja ringlussevõttu kui alternatiive prügilasse ladestamisele, arendada toorainete asendamist, suurendada nõudlust ringlussevõetud materjali järele ning edendada üldsuse teadlikkust säästvast tarbimisest ja käitumisest. Lisaks on vaja märkimisväärseid investeeringuid, et tagada reovee kogumine ja puhastamine asumites, mille inimekvivalent on üle 2 000. Veevõrkudesse tehtavad investeeringud aitaksid vähendada joogivee lekkeid ja täita seni saavutamata kvaliteedinõudeid.

               (17)Teadus- ja innovatsioonisuutlikkus ning tipptehnoloogiate kasutuselevõtt vajavad investeeringuid, et parandada innovatsioonitulemusi ja edendada tootlikkuse kasvu, mida praegu takistab killustatud ja ebatõhus teadus- ja innovatsioonipoliitika. Horvaatia aruka spetsialiseerumise strateegia (2016–2020) eesmärk on edendada innovatsiooni, kõrvaldada süsteemi killustatus ja tagada teadus- ja arendustegevuse vastavus põhilistele majandusprioriteetidele. Samas eeldatakse, et selle rakendamine kiireneb veelgi. Investeeringutega saaks toetada ülikoolide ja ettevõtete koostööd tehnosiirde ja teadustulemuste kommertskasutuse võimaldamiseks ning tõhustada juhtimist.

               (18)Riigile kuuluvate ettevõtete üldjuhtimise parandamiseks võetud meetmete elluviimine edeneb aeglaselt. Vastu võeti uued äriühingu üldjuhtimise põhimõtted ja nähti ette keskpika perioodi kavandamine ja tulemusaruandlus. Ent majandust pärsivad endiselt riigile kuuluvate ettevõtete suur osakaal paljudes sektorites, nende madal kasumlikkus ja nõrk tootlikkus. 2018. aastal vähendati erilist huvi pakkuvate ettevõtete arvu ning rohkem ettevõtteid vastavad nüüd ametlikult tingimustele, mis võimaldavad neid müüa, kuid selget erastamisstrateegiat veel ei ole. Tundub, et ametiasutused keskenduvad allesjäänud mahuka vähemusosaluse müügile ja mittetootlike varade aktiveerimisele. Korruptsioon on laialt levinud ja kasvab. Korruptsiooni ennetamiseks ja selle eest karistamiseks puuduvad tõhusad vahendid, eriti kohalikul tasandil. Kohalikes avaliku sektori ettevõtetes tuleb tõhustada ametisse nimetatud isikute kontrolli- ja karistusmehhanisme.

               (19)Liigsed haldus- ja õiguslikud nõuded ning maksutaolised lõivud koormavad eelkõige väiksemaid ettevõtteid. Halduskoormus on välja selgitatud, mis võimaldab ametiasutustel võtta põhjendatud meetmeid halduskoormuse vähendamiseks. Maksutaoliste lõivude vähendamine on pidurdunud. Konkurentsi pärsib üleliia reguleeritud kutsealade suur arv. Teatavates sektorites, eelkõige taksoteenuste sektoris, on tehtud edusamme, kuid paljude majanduslikult oluliste kutsealade puhul esineb liigseid piiranguid.

               (20)Tsiviil- ja kaubanduskohtutes kuhjunud kohtuasjade suur arv ja pikad kohtumenetlused vähendavad õiguskindlust, kriminaalõiguse ebaefektiivsus takistab aga võitlust majandus- ja finantsrikkumiste vastu. Kohtusüsteemi sõltumatuse tajumine on veelgi halvenenud. Riikliku kohtunõukogu seaduse muudatused võeti vastu 2018. aastal. Kui välja arvata kõrgem kaubanduskohus, on kuhjunud kohtuasjade hulga vähenemine peamiselt tingitud sissetulevate kohtuasjade hulga vähenemisest. Mõnes kohtus katsetatakse elektroonilist suhtlust, kuid üle riigi ei ole seda veel laiendatud.

               (21)ELi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata kõrvaldada mõningad soovitustes nimetatud puudused, eelkõige riigiaruande
                  8
                D lisas käsitletud valdkondades. See võimaldaks Horvaatial kõnealuseid vahendeid asjaomaste sektorite puhul võimalikult hästi ära kasutada, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi. Selle investeeringu edu tagamiseks on oluline suurendada riigi haldussuutlikkust kõnealuste vahendite haldamisel. Riigihangete institutsioonilist raamistikku tuleb tugevdada, et parandada nõuete täitmist ja võimaldada strateegiliste hangete abil saavutada poliitikaeesmärke ning tagada avalike vahendite tõhus kasutamine.

               (22)Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Horvaatia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2019. aasta lähenemisprogrammi ja 2019. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Horvaatiale esitatud soovituste järelmeetmeid. Lisaks nende asjakohasusele Horvaatia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast võttis ta arvesse ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele. See kajastab vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panuse andmise kaudu.

               (23)Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta lähenemisprogrammiga tutvunud ja on arvamusel,
                  9
                et Horvaatia täidab stabiilsuse ja kasvu pakti.

               (24)Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. riikliku reformikava ja 2019. lähenemisprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4. Soovituses 1 osutatud eelarvepoliitika meetmed aitavad muu hulgas tegeleda valitsemissektori suure võlaga seotud tasakaalustamatusega,

               SOOVITAB Horvaatial võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid.

               1.Tugevdada eelarveraamistikku ja tingimuslike kohustuste järelevalvet kesk- ja kohalikul tasandil. Vähendada avaliku halduse territoriaalset killustatust ja ühtlustada pädevuste funktsionaalset jaotust.

               2.Minna edasi haridusreformiga, et parandada hariduse ja koolituse kättesaadavust igal tasandil, aga ka nende kvaliteeti ja vastavust tööturu vajadustele. Konsolideerida sotsiaalhüvitisi ja suurendada nende vaesust vähendavat mõju. Tugevdada tööturumeetmeid ja -asutusi ning parandada nende tegevuse koordineerimist sotsiaalasutustega. Võtta sotsiaalpartneritega konsulteerides kasutusele ühtlustatud palgakujundusraamistik avaliku halduse ja selle talituste töötajate jaoks.

               3.Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas teadusuuringutele ja innovatsioonile, säästvale linna- ja raudteetranspordile, energiatõhususele, taastuvatele energiaallikatele ja keskkonnataristule, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi. Tugevdada haldussuutlikkust, et kavandada ja rakendada avalikke projekte ja meetmeid.

               4.Parandada riigile kuuluvate ettevõtete üldjuhtimist ning soodustada selliste ettevõtete ja tootmisega mitteseotud varade müüki. Tõhustada korruptsiooni ennetamist ja korruptsiooni eest karistamist, eelkõige kohalikul tasandil. Lühendada kohtumenetluste kestust ja soodustada elektroonilise suhtluse kasutamist kohtutes. Vähendada kõige koormavamaid maksutaolisi lõivusid ning toote- ja teenuseturgude ülemäärast reguleerimist.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1010 final.

                     (4)

                        COM (2019) 150 final.

                     (5)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

                     (8)

                        SWD(2019) 1010 final.

                     (9)

                        Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2019
            COM(2019) 526 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles käsitletakse Soome 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles käsitletakse Soome 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

               võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,

               võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,

               võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,

               võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust

               ning arvestades järgmist:

               (1)21. novembril 2018 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid heaks 21. märtsil 2019. 21. novembril 2018 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Soomet ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 21. märtsil 2019. Nõukogu võttis soovituse euroala majanduspoliitika kohta („euroala soovitus“) vastu 9. aprillil 2019.

               (2)Kuna Soome rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riikide majandused on üksteisega tihedalt seotud, peaks Soome tagama allpool esitatud soovitustes 3 ja 4 kajastuva euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise. Investeeringutega seotud majanduspoliitikas kindlaksmääratud valdkondadele keskendumine aitab järgida teist euroala soovitust, mis käsitleb investeeringute toetamist, ning meetmed kodumajapidamiste võlakoormuse piiramiseks aitavad järgida neljandat euroala soovitust, mis käsitleb erasektori võla vähendamist.

               (3)27. veebruaril 2019 avaldati 2019. aasta aruanne Soome kohta
                  2
               . Selles hinnati Soome edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel ning varasematel aastatel esitatud soovituste järelmeetmeid.

               (4)4. aprillil 2019 esitas Soome oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (5)Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013
                  3
                artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega
                  4
               .

               (6)Soome suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. 2019. aasta stabiilsusprogrammis, mille eelmine valitsus esitas vahetult enne aprillis toimunud üldvalimisi ja mis põhineb eeldusel, et poliitikat ei muudeta, eeldatakse, et valitsemissektori nominaalne eelarvepositsioon on 2019. aastal –0,3 % SKPst, mis on väiksem näitaja kui 2018. aasta 0,7 % SKPst. Valitsuse prognoosi kohaselt paraneb eelarvepositsioon 2020. aastal veelgi ja jõuab 0 %-ni, kuid seejärel halveneb taas, olles 2021. aastal –0,1 % ja 2022. aastal –0,3 %. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist
                  5
                nähtub, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst, kavatsetakse kogu programmiperioodil ületada, võttes arvesse 2019. aastal lubatud ajutisi kõrvalekaldeid, mis on seotud struktuurireformide elluviimisega. Valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis saavutas 2015. aastal kõrgeima taseme (63,4 %), langes 2018. aastal 58,9 %-le. 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt võla suhtarvu vähenemine jätkub ja 2021. aastal peaks see näitaja olema 57,4 % SKPst. 2022. aastal peaks see uuesti kasvama ja jõudma 57,7 %-ni SKPst. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium näib üldjoontes usutav. Peamised eelarveprognoosi ohustavad riskid tulenevad võimalikest oodatust suurematest vananemisega seotud kuludest ja kiiremast inflatsioonist.

               (7)13. juulil 2018 esitas nõukogu Soomele soovituse saavutada 2019. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärk, võttes arvesse lubatud ajutisi kõrvalekaldeid, mis on seotud struktuurireformide elluviimisega. Selleks ei tohi valitsemissektori esmaste netokulude
                  6
                nominaalne kasvumäär 2019. aastal ületada 2,9 %, mis vastab struktuurse eelarvepositsiooni lubatud halvenemisele 0,2 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks Soome olema 2019. aastal oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi juures, võttes arvesse lubatud kõrvalekallet, mis on seotud struktuurireformi klausliga.

               (8)Võttes arvesse, et Soome prognoositav SKP lõhe on 0,8 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2020. aastal ületada 1,9 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,5 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste maatriksist. Muutumatu poliitika korral on Soomes komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt 2020. aastal mõningase kõrvalekaldumise oht. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Soome ilmselt täidab 2019. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded ning peab olema valmis võtma uusi meetmeid stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmise tagamiseks 2020. aastal.

               (9)Rahvastiku vananemise ja tööjõu vähenemise tõttu peaksid kulutused pensionidele, tervishoiule ja eelkõige sotsiaalhoolekandele (pikaajaline hooldus) eelolevatel kümnenditel kasvama. 2018. aasta riigi rahanduse jätkusuutlikkuse aruande kohaselt eeldaks vananemisega seotud kulude prognoositud kasv eelarve konsolideerimist mahus 2 % SKPst, et stabiliseerida pikas perspektiivis valitsemissektori võla suhe SKPsse. 7. märtsil 2019 lükkas Soome parlament tagasi piirkondliku valitsuse ning tervishoiu- ja sotsiaalteenuste reformi, mis oli nähtud ette kõnealuste probleemide lahendamiseks, võrdse kättesaadavuse tagamiseks ja ooteaegade lühendamiseks. Inimeste endi hinnangul täitmata ravivajaduse määr on Soomes jätkuvalt ELi keskmisest kõrgem. Pikkade ootejärjekordade tõttu on eelkõige mittetöötavatel inimestel keeruline vajalikele meditsiiniteenustele juurde pääseda.

               (10)Soome tööturg on tööealise rahvastiku kahanemise ja vabade töökohtade arvu kasvu tingimustes pingestumas. Aktiivsuse ja tööhõive määrad on Soomes madalamad kui teistes Põhjamaades ning struktuurne töötus oli 2018. aastal 7 %. See kajastab osaliselt mitteaktiivsus- ja töötuslõkse, mis takistavad tööjõu paremat kasutamist. Üks peamine tegur, mis takistab inimeste naasmist tööturule, on keeruline sotsiaalkindlustussüsteem ja eri liiki toetuste kombineerimine. Toetuste saamise võimalus kaob kiiresti sissetuleku suurenedes, mis tekitab võimaluse, et tööleasumine ei pruugi olla rahaliselt piisavalt tasuv. Ebakindlus toetuste taseme ja ennistamiseks kuluva aja suhtes vähendab huvi lühiajalise või osalise tööajaga töötamise vastu. Kodanikupalga eksperiment, mille esialgsed tulemused avaldati 2019. aasta veebruaris, annab mõningat teavet sotsiaalkindlustussüsteemi läbivaatamiseks, et toetusi tulemuslikumalt sissetulekuga kombineerida.

               (11)Investeerimine eelkõige tööturust kõige kaugemate rühmade aktiivsesse kaasamisse on vajalik, et suurendada tööjõus osalemise määra praegu, mil aktiivsuse ja tööhõive määrad on kriisieelse taseme lähedal. Põhjalikud reformid, mille eesmärk on suurendada tööturul osalemist, võivad tekitada mõnedele rühmadele tööturul paremaid võimalusi. See käib rändetaustaga inimeste, sünnitamiseas naiste, madala kvalifikatsiooniga meeste, osalise töövõimega inimeste ja puudega inimeste kohta. Mõningate töötutele ja mitteaktiivsetele mõeldud teenustega tegelevad erinevad ametiasutused ja teenuseosutajad. Selleks et aidata viia kõnealused rühmad tööturule ja aidata neil sinna jääda, on vaja kohandatud ja integreeritud aktiveerimis- ja rehabilitatsiooniteenuseid ja -meetmeid. Soolist tööhõive- ja palgalõhet soodustavad naiste pikaajalise hoolduse kohustused. Valitsus algatas protsessi perepuhkuse reformimiseks, kuid ei viinud seda lõpule.

               (12)Ajal, mil toimuvad demograafilised ja tehnoloogilised muutused, on Soomes jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu soodustamiseks oluline tagada tööjõupakkumine. Investeerimine oskustesse, eelkõige sellistesse, mis on tööturu jaoks olulised, aitaks lahendada majanduse struktuurilistest muutustest tingitud probleeme. Tehnoloogilised muutused eeldavad tööjõule täiendus- ja ümberõppe võimaldamist paindlike õppimisvõimaluste kaudu, muu hulgas keskendudes täiskasvanuõppele, -haridusele ja -koolitusele. See peaks suurendama tööalast liikuvust, vähendama oskuste mittevastavust tööturu vajadustele ja aitama rahuldada tööturu tulevasi vajadusi.

               (13)On oht, et Soome ei täida 2020. aasta olmejäätmete ringlussevõtu eesmärki, milleks on 50 %. Olmejäätmeid põletatakse üha rohkem (2017. aastal 60 % võrreldes 55 %-ga 2016. aastal).

               (14)Avaliku sektori kulutused teadus- ja arendustegevusele on praegu stabiliseerumas, kuid erasektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse kahanesid Soomes ELi liikmesriikide hulgas pärast 2009. aastat kõige järsemalt. Kuigi makromajanduslik olukord on viimastel aastatel paranenud, ei ole erasektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse veel taastunud. Teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringute suurem maht on peamine tegur, mis võimaldab struktuurilisi muutusi, et edendada majanduse teadmistemahukaid sektoreid ja tugevdada pikaajalist kasvupotentsiaali. Lisaks on kõrgharidusasutuste ja ettevõtlussektori koostöö jätkuvalt üks peamisi kitsaskohti innovatsiooni stimuleerimisel ja uuenduste turule toomisel.

               (15)Riik on hõreda asustusega ja transpordi kitsaskohad võivad takistada kolimist töökoha leidmise eesmärgil. Strateegilised investeeringud transporditaristusse võivad parandada tööjõu liikuvust ja seega tööturu toimimist. Kuna transpordikuludel on Soomes muude ELi liikmesriikidega võrreldes suhteliselt suur mõju toodete lõpphinnale, võiksid taristutevahelised ühendused parandada juurdepääsu välisturgudele.

               (16)Strateegilised investeeringud energiamahukates tööstusharudes ja transpordisektoris CO2-heite vähendamiseks aitaksid saavutada pikaajalised majanduslikud ja kliimaeesmärgid. Soome on puhta energia alase innovatsiooni ja selles valdkonnas erasektori poolt teadus- ja arendustegevusse tehtavate kulutuste poolest juhtival kohal. Kui enne aastat 2021 tehtaks lisainvesteeringuid mõnda tema puhta energia programmi, nagu on lubatud, aitaks see Soomel saavutada CO2-neutraalsuse eesmärgid. Soome kaugeleulatuvate biokütuste osatähtsuse suurendamise eesmärkide kõrval on elektrifitseerimine kulutõhus võimalus transpordisektoris CO2-heite vähendamiseks, arvestades et elektritootmises on CO2-heite vähendamisel palju edasi liigutud.

               (17)Madalad intressimäärad ja majanduse paranenud väljavaade on laenuandmise üldist mahtu suurendanud, eelkõige elamuettevõtete (pakuvad erilist eluaseme omamise võimalust) kaudu. Samal ajal kasvab kiiresti tarbijakrediit ja üha suurem osa sellest saadakse välispankadelt, muudelt finantseerimisasutustelt kui krediidiasutused, väikelaenu pakkujatelt ja vastastikuse laenuandmise kaudu. Seepärast püsib kodumajapidamiste võlakoormus rekordiliselt kõrgel tasemel (2017. aastal 67 % SKPst). Võlgade intress on enamasti ujuv, mis kujutab endast riski, juhul kui intressimäärad peaksid keskpikas perspektiivis tõusma. Soome finantsjärelevalveasutus on võtnud mitu meedet, et kodumajapidamiste võlakoormuse suurenemist pidurdada. Lähitulevikus ei ole aktiivset võla vähendamist oodata, eriti seetõttu, et intressimäärad püsivad madalad ja tarbijate kindlustunne on jätkuvalt suhteliselt suur.

               (18)Soomel ei ole praegu põhjalikku krediidiregistrit (st sellist, mis koguks võlgnike kohta nii positiivset kui ka negatiivset teavet), mis hõlmaks riigi suurimaid panku. Selle puudumine võib takistada pankadel kodumajapidamiste kogu võlakoormusest selge ülevaate saamist. Möödunud aastal tehti seda laadi registri loomiseks mõningat ettevalmistavat tööd.

               (19)ELi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata kõrvaldada mõningad soovitustes nimetatud puudused, eelkõige riigiaruande
                  7
                D lisas käsitletud valdkondades. See võimaldaks Soomel kõnealuseid vahendeid asjaomaste sektorite puhul võimalikult hästi kasutada, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

               (20)Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Soome majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2019. aasta stabiilsusprogrammi ja 2019. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Soomele esitatud soovituste järelmeetmeid. Lisaks nende asjakohasusele Soome eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast võttis ta arvesse ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panuse andmise kaudu.

               (21)Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus
                  8
                kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

               (22)Nõukogu on kõnealusest hindamisest lähtudes 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4,

               SOOVITAB Soomel võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid:

               1.Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2020. aastal 1,9 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,5 % SKPst. Parandada sotsiaal- ja tervishoiuteenuste kulutõhusust ning võrdset kättesaadavust.

               2.Parandada tööpakkumise vastuvõtmise stiimuleid ning suurendada oskusi ja aktiivset kaasamist, eelkõige töötutele ja mitteaktiivsetele hästi integreeritud teenuste pakkumise kaudu.

               3.Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas teadusuuringutele ja innovatsioonile, üleminekule vähese CO2-heitega majandusele ja energiasüsteemi ümberkujundamisele ning säästvale transpordile, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

               4.Tugevdada kodumajapidamiste võlakoormuse jälgimist ja luua krediidiregistrisüsteem.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1025 final.

                     (3)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

                     (6)

                        Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud 4 aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktidekohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

                     (7)

                        SWD(2019) 1025 final.

                     (8)

                        Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2019
            COM(2019) 528 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles käsitletakse Ühendkuningriigi 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ühendkuningriigi 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammi kohta

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles käsitletakse Ühendkuningriigi 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ühendkuningriigi 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 9 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

               võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,

               võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,

               võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,

               võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Komisjon võttis 21. novembril 2018 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 21. märtsil 2019 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 21. novembril 2018 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Ühendkuningriiki ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (2)27. veebruaril 2019 avaldati 2019. aasta aruanne Ühendkuningriigi kohta
                  2
               . Selles hinnati Ühendkuningriigi edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud soovituste järelmeetmete võtmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

               (3)23. aprillil 2019 esitas Ühendkuningriik oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)29. märtsil 2017 teatas Ühendkuningriik Euroopa Ülemkogule oma kavatsusest lahkuda Euroopa Liidust. Kui Ühendkuningriik lahkub Euroopa Liidust, saab temast kolmas riik. Kuna Ühendkuningriigi liidust väljaastumise kuupäev ja tingimused ning Ühendkuningriigi tulevased suhted ELiga ei ole kindlad, ei spekuleerita käesolevas dokumendis eri stsenaariumide võimaliku majandusliku mõju üle. Kui näiteks Ühendkuningriik lahkub Euroopa Liidust väljaastumislepingu alusel, mis on kokku lepitud Ühendkuningriigi valitsusega ja mille Euroopa Ülemkogu (artikkel 50) kiitis heaks 25. novembril 2018, jätkatakse Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis liidu õiguse, sealhulgas Euroopa poolaasta kohaldamist kõnealuse lepinguga kehtestatud üleminekuperioodi jooksul.

               (5)Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013
                  3
                artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega
                  4
               .

               (6)Ühendkuningriigi suhtes kohaldatakse kuni 2019.–2020. aastani stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. Valitsus prognoosib oma 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk suureneb 1,2 %-lt SKPst 2018.–2019. aastal 1,4 %-le SKPst 2019.–2020. aastal ja väheneb 1,1 %-le SKPst 2020.–2021. aastal. Lähenemisprogramm ei sisalda keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Lähenemisprogrammi kohaselt väheneb valitsemissektori võla suhe SKPsse 85,5 %-lt 2018.–2019. aastal 83,3 %-le 2019.–2020. aastal ja 82,9 %-le 2020.–2021. aastal. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Kuigi kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks vajalikud meetmed on üldiselt hästi kindlaks määratud, ohustab kasvav surve valitsemissektori kulutuste
                  5
                suurendamiseks mitmes valdkonnas kavakohast puudujäägisuundumust.

               (7)13. juulil 2018 soovitas nõukogu Ühendkuningriigil tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019.–2020. aastal 1,6 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2019.–2020. aastal kaldutakse ennetusliku osa nõuetest märkimisväärselt kõrvale.

               (8)Võttes arvesse, et Ühendkuningriigi valitsemissektori võla suhe SKPsse on üle 60 % ja prognoositav SKP lõhe on 0,3 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2020.–2021. aastal ületada 1,9 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti eelarvekohanduste nõuete maatriksist. Kui poliitikat ei muudeta, on 2020.–2021. aastal oht kalduda nõudest märkimisväärselt kõrvale. Prognooside kohaselt järgib Ühendkuningriik 2019.–2020. aastal võlareegliga seotud üleminekukorda, sest aastane lubatud kõrvalekalle on 0,25 %, ja 2020.–2021. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Ühendkuningriik peab olema valmis võtma alates 2019.–2020. aastast stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks täiendavaid meetmeid.

               (9)Ühendkuningriik on pikka aega olnud G7 majandus, kus kapitaliinvesteeringute osakaal SKPs on madalaim. Investeeringud vähenesid eriti järsult ka finantskriisi ajal ning kriisijärgne erasektori investeeringute taastumine on peatunud. Ühendkuningriigi teadus- ja arendustegevuse investeeringute maht on viimase kümne aasta jooksul olnud ligikaudu 1,7 % SKPst, mis jääb alla ELi keskmise. Investeeringud teadus- ja arendustegevusse on koondunud vähestesse ettevõtetesse ja piirkondadesse. Need nii füüsilise kui ka inimkapitali suured puudujäägid on Ühendkuningriigi suhteliselt madala ja stagneerunud tööviljakuse algpõhjus.

               (10)Ühendkuningriigis on püsiv eluasemepuudus. Kriisijärgne eluasemeehituse elavnemine on kaotanud hoo. Täheldada on tootmisvõimsuse piirangute teket, samal ajal kui elamuehituse maht jääb allapoole taset, mida on vaja prognoositud nõudluse rahuldamiseks. Eluasemehinnad ja üürid on endiselt kõrged, eriti suure eluasemenõudlusega piirkondades, ja on märke ülehindamisest. Tunduvalt vähem noori täiskasvanuid omavad nüüd oma kodu. Valitsus rakendab mitmesuguseid meetmeid eluasemete pakkumise suurendamiseks. Samal ajal on maaturu range reguleerimise tõttu uute eluasemete jaoks kättesaadava maa suurus ja asukoht piiratud, eriti suurte linnade ümbruses.

               (11)Taristuvõrkude ajakohastamiseks ja laiendamiseks on vaja teha suuri investeeringuid, vähendades samal ajal projektikulusid ja kasvuhoonegaaside heidet. Maantee-, raudtee- ja õhutranspordivõrkude läbilaskevõime on üha suurema surve all. Ühendkuningriik peab märkimisväärselt suurendama energia (eriti keskkonnahoidlikuma energia) tootmisvõimsust ja varustussuutlikkust. Ühendkuningriigi taristu arendamine on olnud kulukas ja aeglane. Pärast aastakümneid avaliku sektori alainvesteeringuid on valitsus hakanud tegelema taristu puudujäägiga, kuid saab olema keeruline kaasata valitsuse prognoosides ette nähtud välisrahastamist kulutõhusal viisil.

               (12)Kuigi töötuse tase on madal, jäävad reaalpalgad allapoole kriisieelset haripunkti. Suurel osal madala kvalifikatsiooniga töötajatest on piiratud karjäärivõimalused, mis pärsib tootlikkust ja soodustab palgavaesust. Parandada saaks haridus- ja koolitussüsteemide tulemuslikkust põhi- ja tehniliste oskuste vallas. Valitsus rakendab nii klassiruumis kui ka töökohal toimuva väljaõppe reforme, kuid üldine registreerimine uude paralleelsesse süsteemi on olnud oodatust palju väiksem.

               (13)Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Ühendkuningriigi majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammi ja 2019. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Ühendkuningriigile esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse on võetud mitte üksnes nende asjakohasust Ühendkuningriigi eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele. See kajastab vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, andes liidu tasandi panuse riigi tulevastesse otsustesse.

               (14)Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1
                  6
               ,

               SOOVITAB Ühendkuningriigil võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid.

               1.Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2020.–2021. aastal 1,9 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst.

               2.Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas teadustegevusele, innovatsioonile, eluasemetele, koolitusele ja oskuste täiendamisele, säästvale transpordile ning vähese CO2-heitega ja energiatõhusale majandusele üleminekule, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1027 final.

                     (3)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud 4 aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktidekohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

                     (6)

                        Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2019
            COM(2019) 527 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles käsitletakse Rootsi 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi 2019. aasta lähenemisprogrammi kohta

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles käsitletakse Rootsi 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi 2019. aasta lähenemisprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 9 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,
                  2
                eriti selle artikli 6 lõiget 1,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

               võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,

               võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,

               võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,

               võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Komisjon võttis 21. novembril 2018 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 21. märtsil 2019 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 21. novembril 2018 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu ka häiremehhanismi aruande, milles nimetati Rootsit ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (2)2019. aasta aruanne Rootsi kohta
                  3
                avaldati 27. veebruaril 2019. Selles hinnati Rootsi edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhise soovituse täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud soovituste järelmeetmete võtmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 27. veebruaril 2019
                  4
               . Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Rootsis esineb makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige põhjustavad ülehinnatud eluasemehinnad koos kodumajapidamiste kasvava võlakoormusega ebakorrapärase korrektsiooni riski. Kodumajapidamiste suure võlakoormuse osakaal SKPs on jätkanud suurenemist. 2017. aasta teises pooles toimus eluasemete hinnakorrektuur ja pärast seda on hinnad järk-järgult stabiliseerunud. Siiski osutavad väärtuse määramise näitajad, et eluasemehinnad on võrreldes majanduse põhinäitajatega jätkuvalt kõrged. Kuigi pangandussektor näib adekvaatselt kapitaliseeritud, mõjutaks korrapäratu korrektsioon negatiivselt ka finantssektorit, kuna pankade riskipositsioon kodumajapidamiste eluasemelaenude suhtes on suur. Võttes arvesse finantssektori süsteemset vastastikust seotust, võib negatiivne mõju kanduda üle ka naaberriikidesse. Struktuursed kitsaskohad eluasemete pakkumisel püsivad ja ehitustööstuse toodang on vähenenud. Ehkki hüpoteeklaenude mahu suurenemise käsitlemiseks on viimastel aastatel võetud meetmeid makrotasandi usaldatavusnõuete vallas, tundub, et seni on neil olnud piiratud mõju. Endiselt on olulisi poliitikalünki, eelkõige seoses eluaseme omamise maksusoodustustega ning eluasemete pakkumise ja üürituru toimimisega.

               (3)Rootsi esitas 26. aprillil 2019 oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 29. aprillil 2019 oma 2019. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013
                  5
                artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega
                  6
               .

               (5)Rootsi suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. 2019. aasta lähenemisprogrammis on valitsus ette näinud, et 2019. aastal saavutatakse eelarve ülejääk 0,6 % SKPst, mis peaks kogu programmiperioodi vältel veelgi suurenema. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist
                  7
                nähtub, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 1 % SKPst, kavatsetakse kogu programmiperioodil ületada. 2019. aasta lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse vähenema 2019. aastal 34,5 %-le ja 2022. aastaks 28,2 %-le. Peamisteks jõududeks valitsemissektori võla ja SKP suhtarvu alanemises on riigi rahanduse usaldusväärsus ja stabiilne majanduskasv. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi põhjal peaks struktuurne eelarvepositsioon olema 2019. aastal ülejäägis 0,5 % SKPst ja 2020. aastal 0,6 % SKPst ning seega keskpika perioodi eelarve-eesmärki ületama. Üldiselt on nõukogu prognooside põhjal seisukohal, et Rootsi täidab 2019. ja 2020. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded.

               (6)Kodumajapidamiste võlakoormus on jätkanud kasvu juba niigi kõrgelt tasemelt. Kodumajapidamiste võlakoormus kasvas 2018. aastal 5,5 %, jõudes ligikaudu 88 %ni SKPst ja 186 %ni netotulust, mis on üks kõrgemaid tasemeid ELis. Selle põhjuseks on peamiselt hüpoteeklaenude võtmise suurenemine, mis on seotud kõrgete eluasemehindadega ja struktuuriliste moonutustega, mis soodustavad hüpoteeklaenudega rahastatavaid kinnisvaraoste. Rootsi on viimastel aastatel rakendanud mitmed makrotasandi usaldatavusmeetmed, sealhulgas märtsis 2018 jõustunud tugevdatud tagasimaksmisnõue hüpoteeklaenude puhul, mille puhul võla suhe sissetulekusse on kõrge, ja otsus suurendada pankade vastutsüklilist kapitalipuhvrit alates septembrist 2019. Kuid seni võetud poliitikameetmetel näib olevat hüpoteeklaenude kasvule piiratud mõju. Lisaks ei ole võetud poliitikameetmeid koduomandit ja hüpoteeklaene soodustavate maksusoodustuste reformimiseks.

               (7)Kuigi eluasemehinnad 2017. aasta lõpus vähenesid ja on seejärel püsinud üldjuhul stabiilsena, eelnes sellele pikk hindade tugeva kallinemise periood ja hind ületab endiselt majanduslikele põhinäitajatele tuginevaid eeldusi. Seda on põhjustanud muu hulgas koduomandit ja hüpoteeklaene soodustavad maksusoodustused, soodsad laenutingimused, aga ka hüpoteeklaenude suhteliselt madalad laenuintressid. Vaatamata sellele, et viimase viie aasta jooksul on uusehitiste arv järsult kasvanud, ei suudeta jätkuvalt rahuldada nõudlust, eriti suurlinnade ümbruses olevate taskukohase hinnaga eluasemete puhul. Uute eluasemete pakkumine ei vastanud prognoositud lähiaja vajadustele, mis on ajavahemikul 2018–2020 hinnanguliselt umbes 90 000 uut eluaset aastas. Lisaks on eluasemenappus seotud eluasemeturu struktuurse ebatõhususega, näiteks piiratud konkurentsiga ehitussektoris välismaiste ja väikeste äriühingute turule sisenemise tõkete tõttu ning suurte arendajate kontrolliga maaressursside üle. Eluasemefondi ei kasutata tõhusalt. Üüriturul on turuhinnast madalamad üürid toonud kaasa ummikseisu, kus ühed on turul ja teised sinna ei pääse. Omakoduturul vähendavad kõrged kapitali kasvutulu maksud koduomanike liikuvust. Eluasemenappus raskendab inimestel töökohti vahetada ja võib põhjustada põlvkondadevahelist ebavõrdsust. Rootsi ametiasutused jätkavad 22-punktilise tegevuskava järkjärgulist rakendamist, et suurendada eluasemeehitust ja parandada eluasemesektori tõhusust. Seni ei ole võetud konkreetseid poliitikameetmeid, et liberaliseerida rangeid üürituru eeskirju ja vaadata läbi omanike kasutuses olevate elamute kapitalimaks, kuigi jaanuaris 2019 teatas uus valitsus, et kavatseb nendes valdkondades viia läbi reforme, mis eeldab ettevalmistavaid uuringuid.

               (8)Tööjõu puudus on tekkimas sellistes sektorites nagu ehitus, haridus ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogiad. Spetsialistide tagamine on hädavajalik, et toetada teadus- ja arendustegevusse tehtavaid investeeringuid ja digiüleminekut. Investeerimine haridusse ja oskustesse, sealhulgas digioskustesse aitab nende probleemidega toime tulla. Siiani on haridustulemused mõnevõrra paranenud, kuid erinevate sotsiaalsete rühmade vahel on tulemuste osas suur lõhe, mis süveneb veelgi. Demograafiline areng toob kaasa õpilaste arvu suurenemise, mis veelgi suurendab õpetajate puudust. Kolmandatest riikidest pärit rändajate ja nende järeltulijate olukord ning hiljuti vastu võetud programmide mõju väärib tugevamat järelevalvet, kuna välismaal sündinud õpilaste kooli integreerimine ning madala kvalifikatsiooniga ja väljastpoolt ELi pärit rändajate (eriti naiste) jätkusuutlik kaasamine tööturule on jätkuvalt probleem.

               (9)Transporditaristu investeeringute säilitamine aitab parandada tööjõu liikuvust ja piirkondlikku ühtekuuluvust ning edendada eluasemeturgu ja pikaajalist tootlikkuse kasvu Rootsis. Valitsus on teatanud riikliku taristukava 2018–2029 raames transporditaristusse tehtavatest märkimisväärsetest investeeringutest, et ajakohastada eri transpordiliike (eelkõige raudtee- ja maanteetransporti). Kava sisaldab suuri investeeringuid raudteesüsteemi arendamiseks, soodustades kaubavedude suunamist maanteedelt raudteele ja aidates seega vähendada ka heitkoguseid. Rootsi peab oma innovatsiooniliidri positsiooni säilitamiseks tagama teadus- ja arendustegevuse investeeringute kõrge taseme, soodsad raamtingimused ja laiema innovatsioonibaasi. Traditsiooniliselt on Rootsi innovatsioonimudel tuginenud piiratud arvule suurtele ja üleilmselt tegutsevatele tehnoloogiaettevõtetele. Oluline on luua keskkond, mis soodustaks ka VKEde ja idufirmade innovatsioonipotentsiaali. Rootsi innovatsioonisuutlikkust saaks akadeemiliste ringkondade ja VKEde tihedama koostöö kaudu veelgi parandada.

               (10)Seoses riigi ühe suurima finantsasutusega puhkenud rahapesuskandaaliga on Rootsi prioriteediks saanud rahapesu tõkestamine. Rootsi ja Eesti finantsjärelevalveasutused on alustanud ühist uurimist koos Läti ja Leedu ametkondadega. Kuigi 2017. aastal jõustunud rahapesuvastase õigusaktiga tugevdati Rootsi rahapesuvastast raamistikku, tuleb jätkata jõupingutusi kõigi allesjäänud puuduste väljaselgitamiseks ja nende kõrvaldamiseks. Jätkuvalt esineb probleeme ning finantsjärelevalve peab kõnealuses valdkonnas vastu võtma täiendavad meetmed ja suunised järelevalve tugevdamise viisi kohta. Kui need meetmed vastu võetakse, tuleks pöörata tähelepanu nende tulemuslikule rakendamisele.

               (11)ELi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata kõrvaldada mõningad soovitustes nimetatud puudused, eelkõige riigiaruande
                  8
                D lisas käsitletud valdkondades. See võimaldaks Rootsil kõnealuseid vahendeid asjaomaste sektorite puhul võimalikult hästi ära kasutada, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

               (12)Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Rootsi majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2019. aasta lähenemisprogrammi ja 2019. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Rootsile esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Rootsi eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panuse andmise kaudu.

               (13)Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja on arvamusel, et Rootsi täidab eelduste kohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.

               (14)Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. riikliku reformikava ja 2019. lähenemisprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovituses 1,

               SOOVITAB Rootsil võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid.

               1.Vähendada kodumajapidamiste kõrge võlakoormusega seotud riske, vähendades järk-järgult hüpoteeklaenude intressimaksete maksustavast tulust mahaarvamist või suurendades korduvaid omandimakse. Stimuleerida investeerimist eluasemeehitusse piirkondades, kus eluasemenappus on kõige suurem, eelkõige struktuursete tõkete kõrvaldamise kaudu ehitussektoris. Parandada eluasemeturu tõhusust, sealhulgas muutes üürihinnad paindlikumaks ja vaadates läbi kapitali kasvutulu maksu ülesehituse.

               2.Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas haridusele ja oskustele, säästvasse transporti tehtavate investeeringute säilitamisele, et ajakohastada eri transpordiliike, eriti raudteetransporti, aga ka teadusuuringutele ja innovatsioonile, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

               3.Tagada rahapesuvastase raamistiku tulemuslik järelevalve ja jõustamine.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1026 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

                     (8)

                        SWD(2019) 1026 final.