Tähtis õiguslik teade

|

52005SC0144

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2004–2008  /* SEK/2005/0144 lõplik */

	Brüssel 2.2.2005SEK(2005) 144 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2004–2008(komisjoni esitatud)  SELETUSKIRINõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1] on sätestatud, et ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsusprogrammid 1. märtsiks 1999. Vastavalt selle määruse artiklile 5 peab nõukogu kontrollima iga stabiilsusprogrammi komisjoni ja asutamislepingu artikli 114 alusel moodustatud komitee (majandus- ja rahanduskomitee) koostatud hinnangute alusel. Olles programmi kontrollinud, peab nõukogu esitama arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Selle määruse kohaselt peavad liikmesriigid esitama igal aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi, mida võib nõukogu samuti kontrollida sama menetluse kohaselt.Kuna valitsemissektori puudujääk ületas 2002. aastal 3% SKTst, otsustas nõukogu 3. juunil 2003. aastal, et Prantsusmaal on ülemäärane eelarvepuudujääk, ja soovitas ülemäärase puudujäägi likvideerida hiljemalt 2004. aastaks. Komisjon järeldas 14. detsembril 2004. aastal vastu võetud teatises nõukogule „olukorra kohta Saksamaal ja Prantsusmaal seoses Euroopa Kohtu otsusest tuleneva ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohase kohustusega“,[2] et ülemäärase puudujäägi parandamiseks oleks asjaomane tähtaeg 2005. aasta. 2005. aasta eelarves üksikasjalikult esitatud meetmete ja komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognooside alusel sedastas komisjon teatises, et Prantsusmaa ametiasutuste võetud meetmed tundusid üldjoontes olevat kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamisega 2005. aastaks ja et sellises olukorras ei olnud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohaselt vaja võtta täiendavaid meetmeid. Komisjon märkis siiski, et kui ettenähtud parandusmeetmete rakendamine ebaõnnestuks hilisemas staadiumis, tuleks komisjonil soovitada, et nõukogu tihendaks järelevalvet eelarve üle ja võtaks vajalikke meetmeid vastavalt asutamislepingu ning stabiilsuse ja kasvu pakti sätetele.Prantsusmaa esitas esimese stabiilsusprogrammi aastateks 1999–2002 18. jaanuaril 1999 ja nõukogu andis sellele hinnangu 15. märtsil 1999. Ajakohastatud programmid esitati igal järgneval aastal, viimane 7. detsembril 2004. Komisjoni talitused andsid ajakohastatud programmile tehnilise hinnangu, arvestades komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognooside tulemusi ning võttes arvesse tegevusjuhendit stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta,[3] potentsiaalse tootmismahu ja tsükliliselt kohandatud tasakaalu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat, 2003.–2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste soovitusi ning põhimõtteid, mis on sätestatud komisjoni 27. novembri 2002. aasta teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile eelarvepoliitika kooskõlastamise tõhustamise kohta.[4] Hinnang on järgmine:-  Prantsusmaa esitas 2004. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi komisjonile 7. detsembril 2004. Programm hõlmab aastaid 2004–2008 ja vastab täielikult andmenõuetele, mis on esitatud tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta. Selles puuduvad siiski prognoosid tööhõive kogukasvu kohta vastavalt kohustuslikele rahvamajanduse arvepidamise määratlustele, esitatud on vaid prognoosid tööhõive kasvu kohta erasektoris. Samuti ei ole selles esitatud teatavaid vabatahtlikke andmeid, mis oleks programmi hindamisel kasulikuks osutunud.-  Aastateks 2004–2008 prognoositakse programmis SKT reaalkasvuks 2,5% aastas. Komisjoni talituste arvutuste kohaselt, mille puhul kohaldati programmis sisalduva teabe suhtes ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat, on SKT reaalkasv veidi kõrgem potentsiaalsest kasvust. Tootmismahu tühik jääb 2008. aastani siiski negatiivseks. Aastateks 2004–2006 on komisjoni talituste prognoosid on pisut vähem soodsad programmi prognoosidest, SKT reaalkasvuks ennustatakse 2004. aastal 2,4% ning 2005. ja 2006. aastal 2,2%. Üldiselt võib makromajanduslikke prognoose nende mõnevõrra liigsele optimistlikkusele vaatamata mõistlikeks pidada.-  Programmi eesmärgiks on vähendada valitsemissektori puudujääki alla 3% SKTst aastal 2005 ja tagada selle pidev vähenemine järgnevatel aastatel. Puudujäägi vähendamist 3,6%lt SKTst 2004. aastal 2,9%le SKTst 2005. aastal oleks võimalik saavutada eelkõige ühekordse tuluartikliga 0,4% ulatuses SKTst.[5] Järgnevatel aastatel eeldatakse puudujäägi langemist 0,6–0,7 protsendipunkti võrra SKTst kuni 0,9%ni SKTst 2008. aastal. Eelmise ajakohastatud programmiga võrreldes kinnitab praegune ajakohastatud programm üldjoontes kavandatud kohandamist pisut soodsama makromajandusliku stsenaariumi tingimustes. Esmane tasakaal paraneks 2004. aasta 0,7% puudujäägist SKT suhtes 2,2% ülejäägini SKTst 2008. aastal. Komisjoni ajakohastatud programmide prognooside ja ühiselt kokkulepitud hindamismetoodika kohaste arvutuste põhjal paraneks tsükliliselt kohandatud tasakaal samuti 0,6–0,7 protsendipunkti aastas alates 2005. aastast ja jõuaks -0,7% tasemele SKTst 2008. aastal. Keskpika perioodi eelarvestrateegia aluseks on sarnaselt eelmistele ajakohastatud programmidele mitmeaastaste eesmärkide püstitamine valitsemissektori kulude reaalkasvuks, mis eeldab kulude vähendamist SKT suhtes. Tulude suhe SKTsse jääb eeldatavalt enam-vähem samale tasemele.-  Niipalju kui on võimalik olemasoleva teabe alusel hinnata, peaksid Prantsusmaa ametivõimude võetud meetmed olema piisavad eelarvepuudujäägi viimiseks 2005. aastaks alla 3% SKTst. Eelarveseisund on siiski haavatav ja iga ebasoodne makromajanduslik või eelarvealane muutus võib ohustada ülemäärase eelarvepuudujäägi kavandatud parandamist 2005. aastal. 2005. aastale järgnevateks aastateks kavandatud eelarve kohandamine on märkimisväärne ja see on eelarveseisundi tõsidust silmas pidades möödapääsmatu. Prognoosid on siiski seotud riskidega ja kohati pole nende kohta antud piisavalt teavet. Eelkõige tundub 2006. aastaks kavandatud puudujäägi vähendamine praeguste tegevuskavade alusel võimatu. Programmis on ette nähtud eelarvepuudujäägi vähenemine 2,9%lt SKTst 2005. aastal 2,2%le SKTst 2006. aastal, kuigi on juba teatatud maksukärpest suuruses 0,2% SKTst ja ühekordsed tulud lõpevad. Programmis ei esitata piisavalt teavet nende suundumuste kompenseerimiseks kavandatud meetmete kohta. Eeldusel et majanduspoliitika ei muutu, ennustatakse komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognoosis valitsemissektori puudujäägi suurenemist 2006. aastal 3,0%lt 3,3%le SKTst. See tähendab, et programmis esitatud eesmärgi saavutamiseks tuleks praeguste kasvuprognooside kohaselt võtta meetmeid, mis viiksid puudujäägi vähendamiseni ligikaudu 1 protsendipunkti võrra SKTst 2006. aastal. Lisaks eeldavad aastateks 2006–2008 kavandatud valitsemissektori kulud, täpsemalt nende 1,2% reaalkasv aastas, hiljutiste suundumustega võrreldes märkimisväärset vähendamist, mida on praeguse poliitikaga tõenäoliselt raske saavutada. 2003. ja 2004. aastal läbiviidud struktuurireformid, eelkõige pensioni- ja tervishoiureformid, kujutavad endast kindlaid samme õiges suunas, kuid ei tundu olevat piisavad kulude ettenähtud vähenemise tagamiseks. Samuti on probleeme kavandatud kulude usaldusväärsusega, sest eelmistes ajakohastatud programmides esitatud eesmärke ei suudetud märkimisväärses ulatuses täita. Seda riskianalüüsi arvestades ei anna kavandatud kohandamised põhjalikkusest hoolimata kuni aastani 2007 piisavat varu, et tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral ei ületataks 3% puudujäägiläve. Samuti ei ole see piisav, et tagada stabiilsuse ja kasvu pakti keskpika perioodi eesmärgi, tasakaalulähedase eelarveseisundi, saavutamine programmiperioodi jooksul.-  Eeldatakse, et pärast 8 protsendipunkti tõusu aastatel 2001–2004 kuni 64,8%ni SKTst jääb võla suhe kõrgemale 60%st SKTst kogu programmiperioodi jooksul (62% 2008. aastal). Järkjärguline vähenemine algaks alles 2006. aastal SKT nominaalkasvu ja esmaste ülejääkide tekkimise tulemusel. Ettenähtud võla vähendamise kava mõjutavad samad ohud mis puudujäägimääragi.-  Ajakohastatud programmis antakse ülevaade Prantsusmaa ametiasutuste hiljuti kehtestatud struktuurireformid. Eelkõige kirjeldatakse programmis üksikasjalikult 2004. aasta suvel rakendatud tervisekindlustussüsteemi reformi, mille eesmärgiks oli viia tervisekindlustussüsteem eelarvelisse tasakaalu 2007. aastal (0,8% puudujäägist SKTst 2004. aastal), säilitades samas tervishoiuteenuste kvaliteedi. Süsteemi üldjuhtimise parandamisele suunatud reformiga loodi sõltumatu valvekomitee, mille ülesandeks on koostada ametlikest eesmärkidest kõrvalekaldumise ohu tuvastamise korral soovitused. Tervishoiureform toimus 2003. aastal heaks kiidetud põhjaliku pensionisüsteemireformi järel, mis tõstis märkimisväärselt rahalisi soodustusi töötamise jätkamiseks kuni ametliku vanaduspensioni saamise eani ja pärast seda. Programmis rõhutatakse, et riigisektori uus eelarveraamistik (Loi Organique relative aux Lois de Finances) peaks võimaldama edasisi edusamme riiklike kulude kvaliteedi ja tõhususe tõstmiseks, lihtsustades samas eelarve-eesmärkide saavutamist. Kuigi need reformid ei ole tõenäoliselt piisavad ajakohastatud programmis sätestatud kavandatud kuludest kinnipidamiseks ega riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks, järgivad need siiski õiget kurssi.-  Riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ümbritsevad mõningad riskid vananeva elanikkonnaga seotud suurte eelarvekulude prognooside tõttu. Seda vaatamata põhjalike struktuurireformide rakendamisele pensioni- ja tervishoiusüsteemis vastavalt 2003. ja 2004. aastal. Edasiste reformide puudumisel vajatakse järgnevatel aastatel täiendavat stabiliseerimist.-  Ajakohastatud programmis esitatud majanduspoliitika vastab üldjoontes riigi majanduspoliitika üldsuunistele riigi rahanduse valdkonnas. Prantsusmaa on rakendanud põhjalikke struktuurireforme, eelkõige pensioni- ja tervishoiusüsteemis, mille tulemusel peaks riik suutma paremini toime tulla vananeva elanikkonnaga seotud probleemidega. Tsükliliselt kohandatud puudujäägi vähendamine on 2004. aastal soovitatust märkimisväärselt väiksem ja Prantsusmaa ei ole võtnud majanduskasvu paranemise tingimustes meetmeid tsükliliselt kohandatud puudujäägi vähendamise kiirendamiseks. 2004. aasta ajakohastatud programmis ettenähtud märkimisväärne kohandamine keskpikal perioodil ei ole siiski piisav tasakaalulähedase eelarveseisundi saavutamiseks ajakohastatud programmi perioodi jooksul ja sellega on seotud ebakindlus.-  Eespool toodud hinnangut silmas pidades tuleks Prantsusmaal i) teha vajalik ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamiseks 2005. aastal; ii) tagada eelarve stabiliseerimise jätkumine peale 2005. aastat eesmärgiga saavutada tasakaalulähedane eelarveseisund 2008. aastal; ning iii) jätkata struktuurireforme ja piirata kulusid programmis ettenähtud mitmeaastastest kavandatud kuludest kinnipidamiseks.* * *Käesoleva hinnangu põhjal on komisjon võtnud vastu lisatud soovituse, et nõukogu võtaks vastu arvamuse Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta, ja edastab selle nõukogule.Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2004–2008EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[6] eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:1.  [17. veebruaril 2005] kontrollis nõukogu Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi, mis hõlmab aastaid 2004–2008. Programm vastab andmenõuetele, mis on esitatud muudetud tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta. Selles puuduvad siiski prognoosid tööhõive kogukasvu kohta vastavalt kohustuslikele rahvamajanduse arvepidamise määratlustele, puuduvad ka mõningad vabatahtlikud muutujad. Seepärast palutakse Prantsusmaal viia andmed nõuetega vastavusse.2.  Programmi aluseks olevas makromajanduslikus stsenaariumis nähakse ette SKT reaalkasvu suurenemine 2,5% aastatel 2004–2008, mis on potentsiaalsest kasvust pisut kõrgem. Praegu olemasolevate andmete kohaselt kajastab see stsenaarium mõistlikku kasvuprognoosi, kuigi on mõnevõrra optimistlik. Programmi inflatsiooniprognoos tundub samuti olevat realistlik.3.  Nõukogu tegi 3. juunil 2003. aastal otsuse, et Prantsusmaal on ülemäärane eelarvepuudujääk, ning soovitas selle parandada hiljemalt 2004. aastaks. Komisjon järeldas 14. detsembril 2004. aastal vastu võetud teatises nõukogule „olukorra kohta Saksamaal ja Prantsusmaal seoses Euroopa Kohtu otsusest tulenevate ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohaste kohustustega“,[7] et aasta 2005 tuleks lugeda tähtajaks, mil ülemäärane puudujääk peab olema parandatud, kuna nõukogu 2003. aasta novembri järeldused kehtisid vaid nii kaua, kuni kohus need tühistas. Programmi eelarvestrateegia esmane eesmärk on viia puudujääk 2005. aastaks alla 3% SKTst. Programmi eesmärgiks on samuti valitsemissektori puudujäägi pidev vähenemine järgnevatel aastatel. Prognoositakse, et puudujääk langeb järjekindlalt 0,6–0,7 protsendipunkti võrra SKTst aastas alates 2005. aastast ja jõuab 0,9% tasemeni SKTst 2008. aastal. Eelmise ajakohastatud programmiga võrreldes kinnitab praegune ajakohastatud programm kavandatud kohandamist pisut soodsama makromajandusliku stsenaariumi tingimustes. Komisjoni ajakohastatud programmide prognooside ja ühiselt kokkulepitud hindamismetoodika kohaste arvutuste põhjal paraneks tsükliliselt kohandatud tasakaal samuti 0,6–0,7 protsendipunkti aastas alates 2005. aastast ja jõuaks -0,7% SKTst 2008. aastal. Keskpika perioodi eelarvestrateegia aluseks on sarnaselt eelmistele ajakohastatud programmidele mitmeaastaste eesmärkide püstitamine valitsemissektori kulude reaalkasvuks, mis eeldab kulude vähendamist SKT suhtes. Tulude suhe SKTsse jääb prognooside kohaselt üldjoontes samale tasemele ja see toob paralleelselt kaasa puudujäägi vähenemise.4.  Olemasoleva teabe põhjal peaksid Prantsusmaa ametiasutuste võetud meetmed olema piisavad eelarvepuudujäägi viimiseks 2005. aastaks alla 3% SKTst. Eelarveseisund on Prantsusmaal siiski jätkuvalt haavatav. Ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamine nõuab kõikide kavandatud meetmete tõhusat rakendamist ja ebasoodsate arengute korral lisameetmeid. Kuna puudujäägi kavandatud vähenemine 2005. aastal tuleneb eelkõige ühekordsest maksest 0,5% ulatuses SKTst, on selle aluseks olev 2005. aastaks kavandatud eelarve parandamine suhteliselt tagasihoidlik. 2005. aastale järgnevatel aastatel võib tulemus eelarve puhul olla programmis kavandatust halvem. Eelkõige on praegust poliitikat arvestades ohus 2006. aasta kavandatud puudujääk, pidades silmas kõnealuse aasta kohta teatavaks tehtud maksukärpeid ja põhiliste ühekordsete tulude kadumist. Lisaks on praeguse poliitika alusel raske saavutada aastateks 2006–2008 kavandatud kulusid, isegi kui hiljuti rakendatud struktuurireformid järgivad õiget kurssi. Samuti on probleeme kavandatud kulude usaldusväärsusega, sest eelmistes ajakohastatud programmides esitatud eesmärke ei suudetud märkimisväärses ulatuses täita.5.  Seda riskianalüüsi arvestades ei anna programmi eelarvealased põhimõtted kuni aastani 2007 piisavat varu, et tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral ei ületataks 3% puudujäägiläve; samuti ei ole see piisav, et tagada stabiilsuse ja kasvu paktiga ette nähtud keskpika perioodi tasakaalulähedase eelarveseisundi saavutamine programmiperioodi jooksul.6.  Eeldatav võla suhe on 2004. aastal jõudnud 64,8%ni SKT suhtes, mis ületab asutamislepingus sätestatud 60% kontrollväärtust. Programmis kavandatakse võla suhte vähenemist alates 2006. aastast ja selle jõudmist 62%ni SKTst 2008. aastal. Võla suhte muutumine on seotud samade riskidega kui kavandatud puudujääk.7.  Prantsusmaal tunduvad olevat mõningad riskid seoses riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega vananeva elanikkonnaga seotud suurte eelarvekulude prognooside tõttu. Seda vaatamata põhjalike struktuurireformide rakendamisele pensioni- ja tervishoiusüsteemis vastavalt 2003. ja 2004. aastal. Edasiste reformide puudumisel vajatakse riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks järgnevatel aastatel täiendavat stabiliseerimist.8.  2004. aasta ajakohastatud programmis kajastatud majanduspoliitika valdkonnad vastavad osaliselt majanduspoliitika üldsuuniste soovitustele, seda eriti eelarve osas. Prantsusmaa on rakendanud põhjalikke struktuurireforme, eelkõige pensioni- ja tervishoiusüsteemis, mille tulemusel peaks riik suutma paremini toime tulla vananeva elanikkonnaga seotud probleemidega. Tsükliliselt kohandatud puudujäägi vähendamine on 2004. aastal soovitatust märkimisväärselt väiksem ja Prantsusmaa ei ole võtnud majanduskasvu paranemise tingimustes meetmeid tsükliliselt kohandatud puudujäägi vähendamise kiirendamiseks. 2004. aasta ajakohastatud programmis ettenähtud märkimisväärne kohandamine keskpikal perioodil ei ole siiski piisav tasakaalulähedase eelarveseisundi saavutamiseks ajakohastatud programmi perioodi jooksul ja sellega on seotud ebakindlus.* * *Eespool toodud hinnangut silmas pidades on nõukogu seisukohal, et Prantsusmaa peaks:i) tegema vajaliku 2005. aasta kavandatud ülemäärase puudujäägi parandamise tagamiseks;ii) tagama eelarve stabiliseerimise jätkumise pärast 2005. aastat eesmärgiga saavutada tasakaalulähedane eelarveseisund 2008. aastal; ningning iii) jätkama struktuurireforme ja piirama kulusid programmis ettenähtud mitmeaastastest kavandatud kuludest kinnipidamiseks.Tabel: Tähtsamate makromajanduslike ja eelarveliste prognooside võrdlus2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reaalne SKT (muutus, %) | SP dets 2004 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | 2.5 |KOM okt 2004 | 2.4 | 2.2 | 2.2 | puudub | puudub |SP dets 2003 | 1.7 | 2.5 | 2.5 | 2.5 | puudub |THHI inflatsioon (%) | SP dets 2004 | 2.2 | 1.8 | 1.5 | 1.5 | 1.5 |KOM okt 2004 | 2.3 | 2.0 | 1.8 | puudub | puudub |SP dets 2003 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | SP dets 2004 | -3.6 | -2.9 | -2.2 | -1.6 | -0.9 |KOM okt 2004 | -3.7 | -3.0 | -3.3 | puudub | puudub |SP dets 2003 | -3.55 | -2.9 | -2.2 | -1.5 | puudub |Eelarve esmane tasakaal (% SKTst) | SP dets 2004 | -0.7 | 0.1 | 0.8 | 1.5 | 2.2 |KOM okt 2004 | -0.7 | -0.1 | -0.4 | puudub | puudub |SP dets 2003 | -0.6 | 0.1 | 0.9 | 1.6 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | SP Dec 2004¹ KOM okt 2004 SP Dec 2003¹ | -3.4 -3.5 -3.2 | -2.7 -2.8 -2.6 | -2.0 -3.1 -1.9 | -1.4 puudub -1.3 | -0.7 puudub puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | SP dets 2004 | 64.8 | 65.0 | 64.6 | 63.6 | 62.0 |KOM okt 2004 | 64.9 | 65.5 | 66.3 | puudub | puudub |SP dets 2003 | 62.8 | 63.2 | 62.8 | 61.8 | puudub |1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. Allikad: Stabiilsusprogramm; komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognoos; komisjoni arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997. Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Dokument KOM(2004) 813, 14.12.2004.[3] Majandus- ja rahandusministrite nõukogu 10.7.2001 jõustatud majandus- ja rahanduskomitee läbivaadatud arvamus stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta.[4] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[5] Alates 2005. aasta eelarve eelnõu esitamisest septembris 2004, on seda ühekordset makset tõstetud 0,5%ni SKTst. Kuigi muudatus lisati komisjoni talituste sügisprognoosi, põhinevad programmi prognoosid siiski esialgsel hinnangul 0,4% SKTst.[6] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] Dokument KOM(2004) 813, 14.12.2004.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitatakse Itaalia 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               21.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 215/4

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitatakse Itaalia 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 215/02
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega.
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Itaalia esitas 6. mail 2011 oma 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2011. aasta riikliku reformikava. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati stabiilsusprogrammi ja reformikava üheaegselt.

               (7)

               Itaalia majandust on kimbutanud struktuurinõrkus ammu enne praegust ülemaailmset majandus- ja finantskriisi. Ajavahemikus 2001–2007 oli SKP keskmine reaalkasv ligikaudu 1 % aastas, mis on poole vähem kui euroalas keskmiselt. Selle peamiseks põhjuseks on tootlikkuse kasvu aeglus. Kuna need tendentsid on valdavad kogu riigis, ei ole suured regionaalsed majanduslikud erinevused sugugi vähenenud. Ehkki riigi majandust ei iseloomusta erasektori suur sisemine tasakaalustamatus, mõjutas ülemaailmne majanduskriis seda tugevalt. Ekspordi ja seejärel investeeringute kokkukukkumise tagajärjel vähenes reaalne SKP ajavahemikus 2008. aasta teisest kvartalist ja 2009. aasta teise kvartalini väga järsult ligikaudu 7 %. Pärast järjepidevat vähenemist eelmisel kümnendil kasvas valitsemissektori võlakoorem 2010. aasta lõpuks 119 %-ni, peegeldades ühtlasi SKP enda järsku vähenemist. Tööhõive kahanes tänu valitsuse kavale, millega rahastati töötundide piiramist, palju vähem, nii et töötuse määr tõusis ajavahemikus 2008–2009 mõõdukalt. Tänu ekspordile hakkas majandus 2009. aasta teisel poolel aeglaselt uuesti elavnema. 2010. aastal jäi tööturg endiselt hapraks, töötuse määr stabiliseerus aasta lõpuks 8,5 % juurde. Kuna Itaalia valitsemissektori võlasuhe on väga kõrge, on Itaalia eelarvepoliitika olnud kriisi käigus põhjendatult ettevaatlik ning välditud on mahukaid eelarvestiimuleid; tänu sellele on ajavahemikus 2009–2010 olnud valitsemissektori eelarve puudujääk euroala keskmisest väiksem.

               (8)

               Võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase ajakohastatud stabiilsusprogrammi hinnangu, on nõukogu arvamusel, et programmi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Programmis kavatsetakse vähendada valitsemissektori eelarve puudujääki allapoole kontrollväärtust 3 % SKP-st 2012. aastaks, tuginedes kulude täiendavale kärpimisele ja paranenud maksulaekumisest tulenevatele täiendavatele tuludele. Pärast ülemäärase puudujäägi kõrvaldamist tuleb programmi järgi saavutada programmiperioodi lõpuks (2014) keskpika perioodi eesmärk, milleks on eelarvepositsiooni struktuurne tasakaal, mida toetab lubadus veelgi piirata esmaseid kulutusi. Programmi järgi saavutab valitsemissektori võlasuhe tipu 2011. aastal ja hakkab seejärel rööpselt esmase ülejäägi tekkega üha kiiremas tempos kahanema. Ajavahemikuks 2010–2012 kavandatud keskmine eelarvepingutus ületab ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames esitatud nõukogu soovituses ette pandud taset 0,5 % SKPst, ning pärast 2012. aastat kavatsetakse eelarvepuudujääki vähendada märgatavalt kiiremini, kui stabiilsuse ja kasvu paktis ette nähtud. Nimetatud puudujäägi- ja võlaeesmärgi saavutamiseks tuleb eelarvet täita rangelt, samas on siiski vaja programmi usutavuse suurendamiseks anda aastatel 2013 ja 2014 kavandatavate konsolideerimismeetmete kohta rohkem teavet.

               (9)

               Kuna valitsemissektori võlakoorem on väga suur, ulatudes 2011. aastal ligikaudu 120 %-ni SKPst, on eelarve pikaajaline ja usaldusväärne konsolideerimine ning kasvu soodustavate struktuurimeetmete võtmine Itaalia jaoks ülitähtis. Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid keskmise suurusega. Stabiilsusprogrammis 2012. aastaks sätestatud valitsemissektori eelarve puudujäägieesmärkide saavutamine ehk ülemäärase puudujäägi kõrvaldamine on võimalik üksnes siis, kui võetud meetmed täielikult ellu viiakse. Kui näiteks maksulaekumise parandamine ei anna oodatud tulu või kapitali kulutusi ei õnnestu kavandatud mahus piirata, tuleb võtta lisameetmeid. Ajavahemikuks 2013–2014 nähakse uues kolmeaastases eelarveraamistikus ette, et 2011. aasta oktoobris võetakse konkreetseid meetmeid konsolideerimisprotsessi kindlustamiseks. Ehkki eelarveraamistikku on viimastel aastatel märkimisväärselt tugevdatud, on kavas tugevdada eelarvedistsipliini veelgi ja suurendada keskpika perioodi eelarvestrateegia usaldusväärsust, kehtestades jõustatavad kulumäärad ning parandades kõigil valitsemissektori tasanditel eelarve täitmise jälgimist.

               (10)

               Ehkki kriisile eelnenud aastatel loodi Itaalias uusi töökohti küllaltki palju, on tööturul mitu struktuurinõrkust. Töötajad, kellel on tähtajatu tööleping, on paremini kaitstud kui need, kellel ebatüüpiline leping. Esimeste puhul on töölt vabastamine allutatud rangetele eeskirjadele ja tülikatele protseduuridele. Viimaste puhul tuleks pöörata tähelepanu tegutsemisele füüsilisest isikust ettevõtjana, mille taga võib peituda töösuhe alluva positsioonil. Hoolimata kriisi ajal võetud uutest ühekordsetest meetmetest, et laiendada sissetulekutoetust ja töötuskaitset, on praegune töötushüvitiste süsteem endiselt killustatud. Töötuse määr alla 25aastaste hulgas tõusis 2010. aastal 27,8 %-ni, samas oli regiooniti olukord erinev: noorte töötus Lõuna-Itaalia maakondades on poole suurem kui põhjas. Tuleks enam soodustada praktikat ja kutsekoolitust. Itaalias ei ole kutse- ja koolitusstandardite sertifitseerimise ja tunnustamise ühtset üleriiklikku süsteemi, ehkki see oleks väga kasulik ja vajalik, sest praegune regiooniti erinev olukord ei soodusta tööjõu liikuvust ning ei võimalda inimestel tööd leida kogu Itaalias. Tööhõivetalituste tegevust saaks oluliselt tõhustada, eriti suure tööpuudusega piirkondades. Lõpuks tuleb mainida, et deklareerimata töö on Itaalias endiselt tõsine nähtus.

               (11)

               Kuna alates 1990ndate lõpust on Itaalia konkurentsivõime pidevalt kahanenud, on oluline siduda palgakasv tootlikkuse kasvuga. Selles suhtes on tähtis roll ettevõtte tasandil toimuvatel palgaläbirääkimistel, sest nende abil on võimalik vähendada piirkondlikke erinevusi tööturul. Läbirääkimisraamistiku 2009. aasta reformiga kehtestati muu hulgas paindlikkusklauslid (st võimalus teha erandeid riiklikul tasandil kokku lepitud sektoripalkadest), kuid neid ei ole seni eriti laialdaselt kasutatud.

               (12)

               Naiste tööhõivemäär jääb meeste tööhõivele keskmiselt üle 20 % alla, kuid regiooniti on siin olulisi erinevusi. 2009. aastal töötas Lõuna-Itaalias 20–64aastastest naistest vaid iga kolmas, sest seal on tööhõive väiksem ja töötus suurem. Tööjõu üsna kõrge maksustamine vähendab inimeste valmidust oma tööjõudu pakkuda, eelkõige leibkonna teise sissetuleku saaja puhul, ning ühtlasi vähendab see ka tööjõu nõudlust ettevõtetes. Naiste tööhõive edendamiseks lähtutakse riiklikus reformikavas 2010. aastal vastu võetud plaanist, millega püütakse koordineerida valitsussektori eri tasandite jõupingutusi, et parandada töö- ja pereelu kokkusobitamist. Valitsus kehtestas hiljuti maksustiimulid ettevõtetele, kes värbavad suure tööpuudusega piirkondades ebasoodsas olukorras olevaid töötajaid, sealhulgas selliste sektorite ja ametikohtade puhul, kus sooline ebavõrdsus on eriti terav. Samuti pannakse reformikavas ette reformida maksusüsteemi, nihkudes järk-järgult tööjõu maksustamiselt tarbimise maksustamisele, et sel viisil tööhõivet suurendada.

               (13)

               Hoolimata hiljutistest meetmetest, millega püüti parandada ettevõtluskeskkonda ning tugevdada avaliku halduse tulemuskesksust ja aruandekohustusi, on Itaalias ja eelkõige selle lõunapoolsemates piirkondades ettevõtlusega tegelemise kulud ELi standarditega võrreldes suured. On veel küllaldaselt ruumi kauba ja teenuste turgudel regulatiivsete ja haldustõkete kõrvaldamiseks, eelkõige kutseteenuste vallas. 2009. aastal kehtestati kord, et igal aastal tuleb vastu võtta asjaomane konkurentsiseadus, kuid seni ei ole veel ühtegi sellist vastu võetud. Itaalia ettevõtluskeskkonda halvendab ka lepingute jõustamise menetluste aeglus. Pangandusväliseid kanaleid kasutatakse ettevõtete ning eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete (VKEd) rahastamiseks endiselt küllaltki harva. Ka osakute müüki ja riskikapitali kasutatakse endiselt vähe, ehkki need aitavad ettevõtetel kasvada, jõuda uutele ülemaailmse haardega turgudele või parandada ettevõtte juhtimiskultuuri.

               (14)

               Teadus- ja arendustegevuse kulud on viimase kümne aasta jooksul suurenenud vaid väga tagasihoidlikult. Seetõttu on ka teadus- ja arendustegevuse kuluosa väike, moodustades 1,27 % SKPst, mis jääb ELi keskmisele (1,90 %) kõvasti alla. Selle vahe tingivad eelkõige tööstuslike teadusuuringute madal tase, sest ettevõtlusega seotud teadusuuringute osakaal SKPst on 0,64 %, kuna EL 27 puhul on keskmine 1,23 %. Ka riskikapitali osakaal on endiselt väike. Riiklikus reformikavas on esitatud terve rida meetmeid , sealhulgas ajutised maksuvabastused ettevõtetele, kes investeerivad ülikoolide ja avaliku sektori asutuste teadusprojektidesse. Teadus- ja arendustegevuse rahastamise eesmärk 1,53 % SKPst tuleneb ajavahemiku 2006-2008 keskmisest aastakasvu prognoosist ja võtab arvesse riigi finantsstabiilsusega seotud piiranguid. See eesmärk vaadatakse 2014. aastal läbi.

               (15)

               Itaalia on ELi ühtekuuluvuspoliitika eelarvest suuruselt kolmas abisaaja ning ajavahemikus 2007–2013 saab Itaalia ligikaudu 8 % kogu ELi ühekuuluvuspoliitika eelarvest. Programmiperioodi keskel on ELi vahendite kasutamise määr kõigest 16,8 % ning lõunapoolsetes ühtekuuluvuspiirkondades on see veel palju väiksem.

               (16)

               Itaalia on võtnud laiendatud euroala pakti alusel mitmeid kohustusi. Riiklikus reformikavas kirjeldatakse mõningaid viimasel ajal vastu võetud meetmeteid ja visandatakse tulevasi reforme, mille eesmärgiks on parandada kooskõlas laiendatud euroala pakti põhimõtetega riigi rahanduse jätkusuutlikkust ja finantsstabiilsust, suurendada konkurentsivõimet ja edendada tööhõivet. Uue olulise kohustusena on valitsus teinud pakti raames teatavaks kavatsuse muuta eelarvedistsipliini parandamiseks põhiseadust. Neid asjaolusid on soovitustes hinnatud ja arvesse võetud.

               (17)

               Komisjon on hinnanud stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava, sealhulgas laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi. Komisjon on võtnud arvesse mitte üksnes nende asjakohasust Itaalia eelarve- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse, vaid ka nende ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldjuhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse siseriiklikesse otsustesse. Selle põhjal on komisjon seisukohal, et Itaalia konsolideerimiskava aastateks 2011–2014 on realistlik aastani 2012, kuna ajavahemikuks 2013–2014 tuleks näha ette konkreetsed meetmed, mille abil tagada valitsemissektori väga kõrge võlakoorma järjepidev vähendamine. Riiklikus reformikavas on Euroopa 2020. aasta strateegia eri valdkondades nähtud ette terve rida algatusi, kuid selleks, et leida rohtu pikaajalistele struktuurinõrkustele, mis on praeguse kriisi käigus veelgi süvenenud, on vaja võtta lisameetmeid. Et suurendada Itaalia majanduskasvu ja töökohtade loomise potentsiaali ning võimaldada lõunapoolsemate piirkondade järelejõudmist, tuleb 2011.–2012. aastal võtta täiendavaid meetmeid, mille abil parandada tööturu toimimist, avada teenuste ja kaupade turud suuremale konkurentsile, parandada ettevõtluskeskkonda, tõhustada teadus- ja arenduspoliitikat ning parandada ja kiirendada ELi ühtekuuluvusfondide kasutamist.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut ning samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitust, on nõukogu läbi vaadanud Itaalia 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi ja tema arvamus (3) kajastub eelkõige punktis 1 esitatud soovituses. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Itaalia riiklikku reformikava,

         SOOVITAB Itaalial võtta ajavahemikul 2011–2012 järgmisi meetmeid:

               1.

               rakendada 2011. ja 2012. aastaks kavandatud konsolideerimismeetmeid, et tagada kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu soovitustega ülemäärase puudujäägi kõrvaldamine ning viies seega kõrge valitsemissektori võlasuhte langustendentsi. Tuginedes hiljuti vastuvõetud õigusaktidele kasutada täielikult ära oodatust paremad majandus- või eelarvearengud, et kiirendada puudujäägi ja võla vähendamist ning olla valmis vältima kõrvalekaldeid eelarve täitmisel. Võtta 2011. aasta oktoobris konkreetseid toetavaid meetmeid 2013. ja 2014. aasta eesmärkide ja 2014. aastaks kavandatud keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks, nagu on ette nähtud uues mitmeaastases eelarveraamistikus. Tugevdada veelgi eelarveraamistikku, kehtestades jõustatavad kulumäärad ja parandades kõigil valitsemissektori tasanditel eelarve täitmise jälgimist;

               2.

               tugevdada meetmeid tööturu killustumisega võitlemiseks, vaadates läbi töökohtade kaitse õigusraamistiku teatavaid aspekte (sh töölt vabastamise eeskirjad ja protseduurid) ja praegust ebaühtlast töötushüvitiste süsteemi, võttes seejuures arvesse eelarvepiiranguid. Suurendada jõupingutusi võitlemaks deklareerimata tööga. Peale selle tuleks edendada naiste osalust tööturul, parandades üle kogu riigi lapsehoiuvõimalusi ning kehtestades leibkonna teise sissetuleku teenija töölemineku innustamiseks eelarveneutraalseid rahalisi soodustusi;

               3.

               võtta kollektiivlepingute läbirääkimise raamistiku 2009. aastal kokkulepitud reformile tuginedes ning sotsiaalpartneritega siseriiklike tavade kohaselt konsulteerides täiendavaid meetmeid, mille abil tagada palgakasvu tihedam sidumine tootlikkuse kasvuga ning samuti kohalike olude ja ettevõtte võimalustega, sh sätted, mis võimaldavad pidada sarnaseid läbirääkimisi ettevõtte tasandil;

               4.

               laiendada teenusesektori suuremale konkurentsile avamise protsessi, sh kutseteenuste vallas. Võtta 2011. aastal vastu iga-aastane konkurentsiseadus, arvestades monopolide vastu võitlemise ameti soovitusi. Lühendada jõustamismenetlusi lepinguõiguses. Täiendavalt tugevdada meetmeid, et parandada VKEde juurdepääsu kapitaliturgudele, kõrvaldades regulatiivsed tõkked ja vähendades kulusid;

               5.

               parandada teadusuuringutesse ja innovatsiooni tehtavaid erasektori investeeringute raamistikku, laiendades olemasolevaid finantsstiimuleid, parandades riskikapitali kasutamise tingimusi ja toetades uuenduslike hankeskeeme;

               6.

               võtta meetmeid, et kiirendada kulutõhusal viisil ühtekuuluvuspoliitika eelarvest kaasrahastatavate ja majanduskasvu soodustavate kulutuste tegemist, et vähendada praegust ebavõrdsust regioonide vahel, parandades haldussuutlikkust ja poliitilist juhtimist. Järgida riiklikus strateegilises raamistikus varade hulga ja kulutuste kvaliteedi suhtes võetud kohustusi.

      Brüssel, 12 juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3.


title: Nõukogu soovitus, 16. veebruar 2010 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2008. eelarveaastal

text:
               20.2.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 45/14

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   16. veebruar 2010,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2008. eelarveaastal
   (2010/101/EL)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV-EMÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 (1) Lomés ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiuses allkirjastatud lepinguga (2),
   võttes arvesse sisekokkulepet (neljanda AKV-EMÜ konventsiooni kohase ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta) (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas seitsmes Euroopa Arengufond (seitsmes EAF), eriti selle artikli 32 lõiget 3,
   võttes arvesse neljanda AKV-EMÜ konventsiooni kohase arengu rahastamise koostöö suhtes kohaldatavat 29. juuli 1991. aasta finantsmäärust, (4) eriti selle artikleid 69 ja 77,
   olles läbi vaadanud seitsmenda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2008. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2008. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega (5)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 32 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu seitsmenda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2008. eelarveaastal on komisjon seitsmenda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses seitsmenda EAFi meetmete rakendamisega 2008. eelarveaastal.

      Brüssel, 16. veebruar 2010

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SALGADO

      (1)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 3.

      (2)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 3.

      (3)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 288.

      (4)  EÜT L 266, 21.9.1991, lk 1.

      (5)  ELT C 269, 10.11.2009, lk 257.


title: Komisjoni soovitus (EL) 2017/1140, 23. juuni 2017, isikuandmete kohta, mida võib vahetada varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi (EWRS) kaudu, mis on loodud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele nr 1082/2013/EL, et koordineerida kontaktide jälgimise meetmeid seoses tõsiste piiriüleste terviseohtudega (teatavaks tehtud numbri C(2017) 4197 all) (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               27.6.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 164/65

         KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2017/1140,
   23. juuni 2017,
   isikuandmete kohta, mida võib vahetada varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi (EWRS) kaudu, mis on loodud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele nr 1082/2013/EL, et koordineerida kontaktide jälgimise meetmeid seoses tõsiste piiriüleste terviseohtudega

         (teatavaks tehtud numbri C(2017) 4197 all)

   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 2119/98/EÜ (1) on komisjoni ja liikmesriikide pädevate tervishoiuasutuste vahelise püsiva teabevõrgustikuna loodud varajase hoiatamise ja reageerimise süsteem (edaspidi „EWRS“) teatavatesse kategooriatesse kuuluvate nakkushaiguste ennetamiseks ja tõrjeks. EWRSi tegevust reguleeriv kord on sätestatud komisjoni otsuses 2000/57/EÜ (2).

               (2)

               Otsus nr 2119/98/EÜ tunnistati kehtetuks ja asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1082/2013/EL (3). Uue otsusega kehtestati EWRS uuesti. Samuti laiendati sellega püsiva teabevõrgustiku kasutusala, et hõlmata muud liiki bioloogilisi ohte ja muid tõsiste piiriüleste terviseohtude kategooriaid, sealhulgas keemilist, keskkonnaalast või teadmata päritolu ohud. Lisaks on selles sätestatud eeskirjad, milles käsitletakse epidemioloogilist järelevalvet, seiret ja tõsistest piiriülestest terviseohtudest varajast hoiatamist ning kõnealuste ohtude tõrjumist.

               (3)

               Otsus nr 2000/57/EÜ tunnistati kehtetuks ja asendati komisjoni rakendusotsusega (EL) 2017/253 (4).

               (4)

               Otsuse nr 1082/2013/EL artikli 9 lõike 3 punkti i kohaselt peaks varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi kaudu edastatav hoiatusteade tõsiste piiriüleste terviseohtude kohta sisaldama nii nakatunud kui ka potentsiaalselt ohustatud isikute identifitseerimiseks vajalikke andmeid (edaspidi „kontaktide jälgimise andmed“). Kooskõlas kõnealuse otsuse artikli 16 lõike 9 punktiga b ja eesmärgiga tagada selliste hoiatusteadete tõhus ja ühetaoline kohaldamine, on asjakohane soovitada näidisloendit isikuandmetest, mida võib edastada pädevatele asutustele varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi kaudu.

               (5)

               Isikuandmete edastamine varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi kaudu peaks toimuma vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/46/EÜ (5) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 45/2001 (6) nõuetele. Kui direktiiviga 95/46/EÜ ja määrusega (EÜ) nr 45/2001 on reeglina välistatud isikuandmete erikategooriate (sealhulgas isiklike terviseandmete) töötlemine, on selline töötlemine siiski lubatud juhul, kui see on vajalik, et kaitsta andmesubjekti elulisi huve vastavalt direktiivi 95/46/EÜ artikli 8 lõike 2 punktile c ja määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 10 lõike 2 punktile c, samuti olulise avaliku huvi korral, kui tagatakse asjakohased kaitsemeetmed, nagu on kehtestatud liidu või liikmesriigi õiguses ning kooskõlas vastavalt kõnealuste õigusaktide artikli 8 lõikega 4 ja artikli 10 lõikega 4.

               (6)

               EWRSi kaudu võib vahetada üksnes neid isikuandmeid, mis on vajalikud eespool nimetatud põhjustel, nagu on kindlaks tehtud igal üksikjuhul eraldi, ning käesolev soovitus ei anna luba vahetada selles käsitletavate isikuandmete kõiki liike.

               (7)

               Euroopa andmekaitseinspektoriga on konsulteeritud vastavalt määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 28 lõikele 2 ning ta on esitanud oma arvamuse 24. augustil 2015. aastal (C 2015-0629),

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Näidisloend isikuandmetest, mida võib vahetada kontaktide jälgimise meetmete koordineerimiseks, on esitatud käesoleva soovituse lisas.

               2.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 23. juuni 2017

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Vytenis ANDRIUKAITIS

      (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 1998. aasta otsus nr 2119/98/EÜ, millega moodustatakse ühenduses epidemioloogilise seire ja nakkushaiguste tõrje võrgustik (EÜT L 268, 3.10.1998, lk 1).

      (2)  Komisjoni 22. detsembri 1999. aasta otsus 2000/57/EÜ varajase hoiatuse ja reageerimise süsteemi kohta nakkushaiguste profülaktikaks ja tõrjeks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele 2119/98/EÜ (EÜT L 21, 26.1.2000, lk 32).

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta otsus nr 1082/2013/EL tõsiste piiriüleste terviseohtude kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 2119/98/EÜ (ELT L 293, 5.11.2013, lk 1).

      (4)  Komisjoni 13. veebruari 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/253, milles sätestatakse hoiatusteadete saatmise kord osana varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemist, mis on loodud seoses tõsiste piiriüleste terviseohtudega ning teabevahetuseks, konsulteerimiseks ja kõnealustele ohtudele reageerimise koordineerimiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele nr 1082/2013/EL (ELT L 37, 14.2.2017, lk 23).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31).

      (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1).

      LISA

         Näidisloend isikuandmetest, mida võib vahetada, et koordineerida kontaktide jälgimise meetmeid

      1.   ISIKUANDMED:

                  —

                  ees- ja perekonnanimi;

                  —

                  kodakondsus, sünnikuupäev, sugu;

                  —

                  elukohariik;

                  —

                  isikut tõendava dokumendi tüüp, number ja väljaandnud asutus;

                  —

                  kehtiv kodune aadress (tänav, maja, linn, riik, sihtnumber);

                  —

                  telefoninumbrid (mobiil-, kodu-, töötelefon);

                  —

                  e-post (isiklik, tööalane).

            2.   REISIANDMED:

                  —

                  sõiduteave (nt lennu number, lennu kuupäev ja kestus, laeva nimi, auto registreerimismärk);

                  —

                  istekoha number (numbrid);

                  —

                  kajuti number (numbrid).

            3.   KONTAKTIDE ANDMED:

                  —

                  külastatud isikute nimed / majutuskohad;

                  —

                  kuupäevad ja majutuskohtade aadressid (tänav, maja, linn, riik, sihtnumber);

                  —

                  telefoninumbrid (mobiil-, kodu-, töötelefon);

                  —

                  e-post (isiklik, tööalane).

            4.   SAATVATE ISIKUTE ANDMED:

                  —

                  ees- ja perekonnanimi;

                  —

                  kodakondsus;

                  —

                  elukohariik;

                  —

                  isikut tõendava dokumendi tüüp, number ja väljaandnud asutus;

                  —

                  kehtiv kodune aadress (tänav, maja, linn, riik, sihtnumber);

                  —

                  telefoninumbrid (mobiil-, kodu-, töötelefon);

                  —

                  e-post (isiklik, tööalane).

            5.   HÄDAJUHTUMI KORRAL KONTAKTISIKU ANDMED:

                  —

                  kontaktisiku nimi;

                  —

                  aadress (tänav, maja, linn, riik, sihtnumber);

                  —

                  telefoninumbrid (mobiil-, kodu-, töötelefon);

                  —

                  e-post (isiklik, tööalane).