title: Komisjoni soovitus, 29. juuni 2009 , ühtse turu toimimise tõhustamise meetmete kohta (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               7.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 176/17

      KOMISJONI SOOVITUS,
   29. juuni 2009,
   ühtse turu toimimise tõhustamise meetmete kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2009/524/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Hästi toimiv ühtne turg on oluline töökohtade loomiseks ning majanduskasvu ja majanduse stabiilsuse tagamiseks. Mida tõhusam ühtne turg on, seda rohkem edendatakse ärikeskkonda, ärgitades äriühinguid investeerima ja töökohti looma, ning seda rohkem suurendatakse tarbijate usaldust ja nõudlust. Seepärast on majanduslanguse tingimustes äärmiselt tähtis hästi toimiv ühtne turg, et soodustada Euroopa majanduse elavnemist.

               (2)

               Hästi toimiva ühtse turu puhul on oluline korralikult üle võtta, kohaldada, jõustada, kontrollida ja nõuetekohaselt ühtlustada ühtse turu toimimist mõjutavaid ühenduse eeskirju (edaspidi „ühtse turu eeskirjad”).

               (3)

               Komisjoni teatise „21. sajandi Euroopa ühtne turg” (edaspidi „ühtse turu läbivaatamine”) (1) ettevalmistamiseks peetud konsultatsioonide ja analüüsimise käigus selgitati välja mitmed vajakajäämised, mis annavad tunnistust sellest, et ühtne turg ei toimi veel nii tõhusalt nagu peaks. Tööd tuleb teha veel paljudes valdkondades ja sektorites. Sageli ei suuda elanikud ega ettevõtjad kasutada ühtse turu paljusid võimalusi, kuna eeskirju ei kohaldata ega jõustata nõuetekohaselt.

               (4)

               Seepärast soovitas komisjon ühtse turu läbivaatamise käigus konkreetset meetmepaketti selle tagamiseks, et elanikud ja ettevõtjad saaksid jätkuvalt kasu ühtse turuga kaasnevatest majanduseelistest. (2)

               (5)

               Liikmesriikides ja komisjoni poolt võetud meetmed peaksid üksteist täiendama. Kooskõlastatud ja koostööalane lähenemisviis, st komisjoni ja liikmesriikide partnerlus ning ühtse turu eeskirjade tõhusam ülevõtmine, kohaldamine ja jõustamine on ühtse turu nõuetekohase toimimise tagamise seisukohast olulise tähtsusega. Käesoleva soovituse kohane partnerlusel põhinev lähenemisviis on ulatuslikum koostööst, mis on juba loodud mitmes ühtse turu poliitikavaldkonnas. Selle kohaselt tuleb kõigis ühtse turuga seotud valdkondades luua liikmesriikides endis ja nende vahel tihedam koostöö ning seda säilitada. Samuti tähendab see, et liikmesriigid jagavad vastutust ühtse turu haldamise eest ja seega tegutsevad ennetavamalt.

               (6)

               Ühtse turu läbivaatamise käigus, eelkõige sellele järgnevatel aruteludel liikmesriikidega määrati kindlaks mõned valdkonnad, mis hästi toimiva ühtse turu saavutamiseks on äärmiselt tähtsad, täpsemalt: kooskõlastatuse tagamine ühtse turu küsimustes; liikmesriikides, nende vahel ja komisjoniga tehtava koostöö tõhustamine; ühtse turu eeskirjade ülevõtmise tõhustamine; turgude ja sektorite järelevalve, et selgitada välja võimalikud turuhäired; ühtse turu eeskirjade kohaldamise tõhustamine; ühtse turu eeskirjade jõustamise ja probleemide lahendamise tõhustamine; siseriiklike õigusaktide korrapärase hindamise tõhustamine; ning elanike ja ettevõtjate teavitamine nende õigustest seoses ühtse turuga.

               (7)

               Käesolevas soovituses käsitletakse üksikasjalikumalt lahendusi, mida teatavad liikmesriigid on juba rakendanud ja mis asjaomastes liikmesriikides on osutunud tegelikkuses toimivaks. Iga liikmesriik peab ise enda jaoks valima käesoleva soovituse rakendamise tagamiseks parima tava, kuna ühes liikmesriigis hästi toimivad meetodid ei pruugi olla sama tõhusad mõnes teises liikmesriigis.

               (8)

               Uuringud näitavad, et liikmesriikidel on vaja tõhustada riigisisest kooskõlastamist ühtse turu küsimustes, kuna praegu jaguneb pädevus eri riigiasutuste vahel. (3) Kuna ühtse turu eeskirjade kohaldamisega võivad kõikides liikmesriikides olla seotud paljud riigi, piirkonna ja kohaliku tasandi asutused, tuleks nendevahelist koostööd tõhustada. Seepärast peaksid liikmesriigid oma riigiasutustes tagama ühtse turu küsimuste kooskõlastamise süsteemi ja seda tugevdama, kusjuures kõnealune süsteem võib konkreetsete riikide haldusstruktuurist ja -tavadest tulenevalt erineda. Kõnealuse süsteemi eest vastutavad asutused peaksid üldiselt vastutama käesoleva soovituse rakendamise kavandamise, kontrollimise ja hindamise eest.

               (9)

               Tihe piiriülene koostöö ühtse turu küsimustes liikmesriikide pädevate asutuste vahel võimaldab luua vastastikuse usalduse ja on äärmiselt oluline ühtse turu eeskirjade nõuetekohaseks kohaldamiseks. Liikmesriigid peaksid võtma vajalikke meetmeid, et tagada komisjoni loodud piiriüleste võrkude või elektrooniliste teabesüsteemide (nt siseturu infosüsteem IMI, RAPEX, (4) RASFF (5) või tarbijakaitsealase koostöö võrgustik) toimimine ning kehtestada asjakohane kord, sealhulgas seoses vahendite eraldamisega.

               (10)

               Siseturgu käsitlevatest tulemustabelitest selgub, et endiselt on vaja kiirendada ühtse turu direktiivide ülevõtmist ja parandada selle kvaliteeti. Kuigi komisjoni 12. juuli 2004. aasta soovitust siseturgu mõjutavate direktiivide siseriiklikesse õigusaktidesse ülevõtmise kohta (6) (edaspidi „komisjoni 2004. aasta soovitus”) on laialdaselt kohaldatud ja kuigi tänu sellele on ülevõtmine märkimisväärselt paranenud, tuleb mõnda kõnealuse soovituse osa tõhusamalt kohaldada. Käesoleva soovitusega meenutatakse, et komisjoni 2004. aasta soovituses esitatud meetmed on endiselt vajalikud, ja täpsustatakse neid veelgi, kusjuures liikmesriikides ülevõtmisega tegelevad asutused peavad endiselt lähtuma kõnealusest komisjoni 2004. aasta soovitusest. Käesolevas soovituses toetutakse ka komisjoni teatistele „Tulemuslik Euroopa – ühenduse õiguse kohaldamine”. (7) ja „Lamfalussy menetluse läbivaatamine – Järelevalve ühtsuse tugevdamine”. (8)

               (11)

               Turujärelevalve on vajalik selleks, et teha kindlaks sektorid, kus turud tarbijate ja ettevõtjate jaoks ei toimi nõuetekohaselt, ning keskenduda ühtse turu poliitikale kõnealustes valdkondades. Seepärast peaks sellest saama ühtse turu poliitika kavandamise ja järelevalve lahutamatu osa (nt tarbijaturge käsitlevate tulemustabelite kaudu). Turujärelevalve ja andmekogumise alane koostöö komisjoni ja liikmesriikide asutuste vahel parandab liikmesriikides ja ühenduse tasandil kasutatavate andmete ja analüüside kvaliteeti ning aitab saavutada konsensuse ühtse turu küsimustes. Liikmesriike õhutatakse osalema komisjoni teostatavas turujärelevalves ja tegema samasugust, konkreetse riigi vajadustele kohandatud tööd riigi tasandil.

               (12)

               Mitmesugustes siseriiklikes uurimustes on rõhutatud koolituse tähtsust, et riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul haldustasandil abistada ametnikke, sealhulgas kohtunikke ühtse turu eeskirjade nõuetekohasel ülevõtmisel, kohaldamisel ja jõustamisel. Seoses sellega on oluline tagada, et kõnealuseid eeskirju ja mõju ühenduse välisele konkurentsivõimele üldiselt võetakse alati arvesse siseriiklike õigusaktide kavandamisel. Koolituse tähtsust kinnitati ka hiljutises Euroopa Parlamendi läbiviidud uurimuses ja resolutsioonis riigikohtunike kohta, Euroopa Parlamendi resolutsioonis konkurentsiõiguse kohta (9) ja hiljutises nõukogu resolutsioonis. (10) Ametnikke tuleks ka juhendada ühenduse õiguse alal üldiselt ja eelkõige seoses ühtse turu eeskirjadega.

               (13)

               Ühtse turu eeskirjade tõhus jõustamine ning elanike ja ettevõtjate probleemide lahendamiseks võetavad asjakohased meetmed on äärmiselt olulised, et aidata elanikel ja ettevõtjatel kasu saada asutamislepinguga tagatud vabadustest. Tuginedes koostööle, mis on juba saavutatud probleemide lahendamise alal, eelkõige SOLVITi (11) kaudu, peaksid liikmesriigid komisjoni toetusel suurendama probleemide lahendamise mehhanismide suutlikkust kas liikmesriikide kohtutes või kohtuväliste süsteemide abil, et tagada kaebuste tõhus lahendamine. Oluline on käsitleda mitmesuguseid eri probleeme põhjustavaid asjaolusid.

               (14)

               Siseriiklike õigusaktide korrapärane järelevalve ja hindamine on tähtsad seetõttu, et niiviisi on võimalik veenduda ühtse turu eeskirjade kohaldamise tegelikus tõhususes ja kindlaks määrata sätted, mis võiksid takistada elanikel ja ettevõtjatel saada täielikult kasu kõnesolevatest eeskirjadest. Seda kõike tuleks teha süstemaatilisemalt kõikides liikmesriikides.

               (15)

               Hiljutistest Eurobaromeetri ülevaadetest (12) ning komisjonis teabe ja probleemide lahendamisega tegelevatele talitustele saadetud taotlustest selgub, et elanikele ja ettevõtjatele on vaja anda rohkem teavet nende õiguste kohta ühtsel turul, et nad suudaksid oma õigusi tegelikkuses kasutada. Lisaks peaks elanikel ja ettevõtjatel olema võimalik saada abi kõnealuste õiguste kasutamise korral. Selleks peaksid liikmesriigid komisjoni toetusel ja vajaduse korral koostöös sidusrühmadega tagama, et antakse praktilist teavet ja nõuandeid küsimustes, mis on seotud elanike ja ettevõtjatega, kes soovivad elada, õppida, töötada, asutada äriühinguid, tarnida kaupa või osutada teenuseid mõnes muus liikmesriigis.

               (16)

               Käesoleva soovituse lisas sätestatakse meetmed, mida liikmesriigid saaksid võtta käesoleva soovituse rakendamiseks, ja esitatakse loetelu teatavate liikmesriikide tavadest, millel kõnealused meetmed põhinevad. Leitakse, et kuigi teatavate meetmetega võivad algselt kaasneda kulud, peaksid need võimaldama kokku hoida, näiteks liikmesriikide haldustavade ühtlustamisega, ja pikas perspektiivis peaks tänu nendele paranema ühtse turu toimimine, millest saavad kasu nii tarbijad kui ka ettevõtjad.

               (17)

               Käesoleva soovituse rakendamisel tehtud edusamme tuleks jälgida siseturu nõuandekomitees komisjoni ja liikmesriikide tihedas koostöös, sealhulgas aruteludel, võttes aluseks võrdlusandmed ja näitajad. Selleks et komisjonil oleks võimalik hinnata käesoleva soovituse mõju pärast seda, kui soovituse avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas on möödunud neli aastat, peaksid liikmesriigid esitama komisjonile aruande käesoleva soovituse rakendamiseks võetud meetmete kohta siis, kui selle avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas on möödunud kolm aastat,

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL:

               1.

               Tagada ühtse turu kooskõlastamise süsteem ja tugevdada seda, et tagada riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil ühtse turu küsimuste eest vastutavate asutuste sisese ja nende vahelise tegevuse tõhus kooskõlastamine ning toimida ühtse turu küsimustes valitsuse kontaktpunktina.

               2.

               Lihtsustada eri liikmesriikides ühtse turu küsimustega tegelevate haldusasutuste omavahelist ja komisjoniga tehtavat tegelikku koostööd, eraldades selleks piisavalt vahendeid.

               3.

               Võtta kõik vajalikud meetmed, et parandada ühtset turgu mõjutavate direktiivide ülevõtmist.

               4.

               Toetada komisjoni tööd turujärelevalve ja andmekogumise alal, aidates aktiivselt kaasa tegevusele ühenduse tasandil ja vajaduse korral kaaluda samasugust tegevust riigi tasandil.

               5.

               Tagada liikmesriikides asutustele ja ametnikele piisavad teadmised ühenduse õigusest üldiselt ja eelkõige ühtse turu eeskirjadest, et tõhusalt kohaldada kõnealuseid eeskirju ja vajaduse korral võtta neid arvesse uute siseriiklike õigusaktide koostamisel ja kavandamisel.

               6.

               Lihtsustada ja soodustada selliste probleemide kiiret ja tõhusat lahendamist, millega elanikud ja ettevõtjad puutuvad kokku ühtse turuga seotud õiguste kasutamisel üldiselt, võttes meetmeid ühtse turu eeskirjade paremaks jõustamiseks ja eelkõige tagades, et kohtunikel on piisavad teadmised ühenduse õigusest, sealhulgas ühtse turu eeskirjadest, ning piisavalt toetades probleemide lahendamise mehhanisme.

               7.

               Hinnata korrapäraselt siseriiklikke õigusakte, et tagada nende täielik vastavus ühtse turu eeskirjadele, ja samal ajal jälgida kehtivate ühtse turu eeskirjadega ette nähtud vabastuste ja erandite kasutamist.

               8.

               Tõhustada ühtse turu küsimusi käsitleva praktilise teabe andmist ettevõtjatele ja elanikele.

               9.

               Uurida lisas esitatud meetmeid ja tavasid ning liikmesriigi institutsioonilistest traditsioonidest lähtuvalt võtta vastu need tavad, tänu millele kindlasti või eeldatavasti paraneb ühtse turu toimimine ning mis kõige paremini sobivad käesoleva soovituse rakendamiseks.

               10.

               Teha koostööd komisjoni ja teiste liikmesriikidega käesoleva soovituse rakendamise järelevalve alal, teavitada korrapäraselt komisjoni käesoleva soovituse rakendamiseks võetud meetmetest ja esitada komisjonile lõpparuanne pärast kolme aasta möödumist käesoleva soovituse avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas.

      Brüssel, 29. juuni 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

            Charlie McCREEVY

      (1)  KOM(2007) 724 (lõplik), 20.11.2007.

      (2)  Aastatel 1992–2006 suurenes ühenduse SKP 2,15 % ja loodi 2,75 miljonit lisatöökohta ning ajavahemikul 1995–2005 suurenes ühendusesisene kaubandus 30 % (SEK(2007) 1521, 20.11.2007).

      (3)  Komisjoni talituste töödokument uuendatud ühtse turu poliitika vahendite kohta (SEK(2007) 1518, 20.11.2007).

      (4)  Toiduks mittekasutatavate ohtlike toodete kiirhoiatussüsteem.

      (5)  Toidu- ja söödaalane kiirhoiatussüsteem.

      (6)  ELT L 98, 16.4.2005, lk 47.

      (7)  KOM(2007) 502 (lõplik), 5.9.2007.

      (8)  KOM(2007) 727 (lõplik), 20.11.2007.

      (9)  Euroopa Parlamendi resolutsioon liikmesriikide kohtunike rolli kohta Euroopa kohtusüsteemis (INI/2007/2027, 9.7.2008); Euroopa Parlamendi resolutsioon, mis käsitleb komisjoni aruannet 2004. aasta konkurentsipoliitika kohta (INI/2005/2209, 20.3.2006).

      (10)  Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 28. oktoobri 2008. aasta resolutsioon 14757.

      (11)  Komisjoni teatis „Tõhus probleemide lahendamine siseturul (SOLVIT)” (KOM(2001) 702 (lõplik), 27.11.2001).

      (12)  http://ec.europa.eu/internal_market/strategy/index_en.htm#061204

      LISA

         Ühtse turu toimimise tõhustamise meetmed ja tavad

      1.   ÜHTSE TURU KÜSIMUSTE PAREMA KOOSKÕLASTAMISE TAGAMISE MEETMED
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  määrama uue või olemasoleva riigiasutuse vastutavaks ühtse turu küsimuste kooskõlastamise eest;

                  b)

                  tagama riigi ministeeriumide ja asutuste töö kooskõlastatuse ühtse turu küsimustes;

                  c)

                  tagama töö kooskõlastatuse ühelt poolt riigi ministeeriumide ja asutuste ning teiselt poolt piirkondlike ja kohaliku tasandi asutuste vahel ning piirkondlike ja kohaliku tasandi asutuste endi vahel;

                  d)

                  tagama, et asjakohased riigi ministeeriumid, asutused ja muud institutsioonid võtavad arvesse ühtse turu eeskirju;

                  e)

                  kaaluma otsust koondada vastutus ühtse turuga seotud mitme tegevusvaldkonna eest ühele ainsale asutusele, võttes arvesse riigiasutuste struktuuri;

                  f)

                  kavandama, jälgima ja hindama käesoleva soovituse rakendamist.

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Vastutus ühtse turu küsimuste kooskõlastamise eest

                              —

                              Mõne valitsusasutuse ülesanded juba on lähedased ühtse turu kooskõlastamisega tegeleva keskse asutuse ülesannetele. Nad teevad teiste asutustega tihedat koostööd ühtse turu küsimustes, tagavad siseriikliku õiguse vastavuse ühtse turu eeskirjadele ja vastutavad ühtse turuga seotud mitme tegevusvaldkonna eest;

                  Koostöö ministeeriumide vahel

                              —

                              Ühtse turu küsimustega tegelevad ministeeriumidevahelised töörühmad koosnevad asjakohaste asutuste esindajatest;

                  Vertikaalne kooskõlastamine

                              —

                              Erivõrgustikud, nt riigihanke ja turujärelevalve valdkonnas, mis ühendavad piirkondlikke ja kohaliku tasandi asutusi. Kõnealused võrgustikud kasutavad ühiseid andmebaase ja veebilehti.

                              —

                              Piirkondlike ja kohaliku tasandi asutuste esindajaid huvitavate teemade puhul kaasatakse nad ministeeriumidevaheliste töörühmade töösse.

                  Poliitiline mõju

                              —

                              Ühtse turu küsimusi käsitlevaid poliitilisi arutelusid peetakse korrapäraselt, nt liikmesriigi ministrite nõukogu allkomiteedes.

                              —

                              Liikmesriigi parlament tegeleb ühtse turu küsimuste analüüsimisega aktiivselt, nt valmistab ette aruandeid ja teostab järelepärimisi kõnealuste küsimuste kohta.

                  Õiguslik töö

                              —

                              Valitsusasutus tagab siseriiklike õigusaktide vastavuse ühtse turu eeskirjadele, muu hulgas sõeludes kõnealuste õigusaktide eelnõusid.

                  Ühtse turuga seotud tegevusvaldkondade koondamine

                              —

                              Mõned valitsusasutused vastutavad ühtse turuga seotud mitme tegevusvaldkonna eest, nt SOLVITi ja IMI eest, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/34/EÜ (1) ning nõukogu määruse (EÜ) nr 2679/98 (2) kohase teatamise eest ja kaupade paketiga hõlmatavate ühtsete kontaktpunktide loomise kooskõlastamise eest.

            2.   LIIKMESRIIKIDE OMAVAHELISE KOOSTÖÖ JA KOMISJONIGA TEHTAVA KOOSTÖÖ PARANDAMISE MEETMED
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  järjepidevalt korraldama asjakohaseid keele-, infotehnoloogia- ja muid koolitusi ning suurendama teadlikkust olemasolevatest võrgustikest ja asjakohastest andmekaitse-eeskirjadest, et muuta ühenduse võrgustikud (nt siseturu infosüsteem IMI, RAPEX, RASFF, tarbijakaitsealase koostöö võrgustik jne) liikmesriigi tasandil täielikult toimivaks;

                  b)

                  organiseerima ühtse turu küsimuste eest vastutavate ametnike vahetust riigiasutuste vahel näiteks olemasolevate võrgustike kaudu;

                  c)

                  tagama, et eri liikmesriikides ühtse turu küsimuste eest vastutavate asutuste koostöö on osa liikmesriigi halduskultuurist;

                  d)

                  võtma organisatsioonilisi meetmeid, et tagada liikmesriikide suutlikkus viivitamata vastata komisjoni taotlustele saada teavet ühtse turu eeskirjade kohaldamise kohta liikmesriigi tasandil, eelkõige seoses ELi katseprojektiga (3) ja rikkumismenetlustega.

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Koostöö liikmesriikide asutuste vahel

                              —

                              Põhja- ja Baltimaad teevad tihedat koostööd turujärelevalve ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ (teenuste kohta siseturul) (4) rakendamise alal ning muudes ühtse turu küsimustes.

                              —

                              Liikmesriikide asutused teevad koostööd riigihanke (nt riigihankevõrgustiku kaudu) ja turujärelevalve alal. Liikmesriikide turujärelevalveasutused teevad koostööd tarbekaupade (v.a toit) ohutuse alal PROSAFE võrgustiku kaudu ning turujärelevalve info- ja sidesüsteem (ICSMS) hõlbustab tehniliste toodete turu järelevalvet.

                  Ametnike vahetus

                              —

                              Liikmesriikide konkurentsiasutused on Euroopa konkurentsivõrgustiku kaudu kaasatud liikmesriikide ametnike vahetusse.

                              —

                              Mitmed liikmesriikide turujärelevalveasutused ja tarbijakaitseseaduste jõustamise eest vastutavad asutused osalevad ametnike vahetuses seoses tarbijaohutuse võrguga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/95/EÜ (5) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 2006/2004 (6) alusel.

                  Toetus rahaliste vahendite ja inimressurssidega

                              —

                              Siseturu infosüsteemi (IMI) loomiseks on määratud eri rühmad, kellele on antud piisavalt inimressursse ja rahalisi vahendeid IMI väljatöötamiseks oma liikmesriigis.

                  Koolitus

                              —

                              Pärast komisjoni koolituse läbimist koolitavad liikmesriikide asutuste esindajad oma riigi teisi IMI võrgustiku liikmeid. Praktikas on edusammud suurimad juhul, kui koolitamisülesanne sisaldub kõnealuste ametnike ametijuhendis.

            3.   ÜHTSE TURU EESKIRJADE ÜLEVÕTMISE TÕHUSTAMISE MEETMED
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  tegema tõhusaid ettevalmistusi ühtse turu direktiivide ülevõtmiseks, kohaldamiseks ja jõustamiseks liikmesriigi tasandil;

                  b)

                  tagama, et kõik asjaomased ametnikud teevad omavahel tihedat koostööd ning et liikmesriigi tasandil direktiivi ülevõtmise ja kohaldamise eest vastutavad ametnikud kaasatakse kõnealust direktiivi käsitlevatesse läbirääkimistesse;

                  c)

                  tõhustama koostööd riiklike haldusasutuste ning riiklike, piirkondlike ja kohaliku tasandi esinduskogude vahel, samuti ülevõtmisega tegelevate piirkondlike ja kohaliku tasandi asutuste vahel ning andma vajaduse korral neile kogu vajaliku teabe läbirääkimiste ja ülevõtmise kohta;

                  d)

                  andma sidusrühmadele ülevõtmise jooksul vastavalt vajadusele teavet selliste ühtset turgu käsitlevate õigusakti ettepanekute kohta, mis võiksid ettevõtjatele ja elanikele huvi pakkuda;

                  e)

                  vältima direktiivi ülevõtmiseks mittevajalike täiendavate sätete lisamist (7);

                  f)

                  soodustama dialoogi komisjoniga ühtse turu direktiivide ülevõtmise teemal, kasutades mitmeid eri vahendeid, näiteks vastavustabeleid, mille eesmärk on suurendada liikmesriikide õigusaktide läbipaistvust ja kasutajasõbralikkust.

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Varajane ettevalmistustöö

                              —

                              Liikmesriikide mõjuhinnangud koostatakse pärast seda, kui komisjon on direktiivi esitanud. Nendes hinnangutes analüüsitakse üksikasjalikult kõnealuse direktiivi mõju asjaomases liikmesriigis ning selle ülevõtmise või kohaldamise võimalikke tagajärgi. Neid ajakohastatakse kogu ülevõtmise jooksul.

                  Järjepidevus

                              —

                              Tagatakse direktiive käsitlevate läbirääkimistega ning nende ülevõtmise ja jõustamisega seotud ametnike tihe koostöö. Vajadust sellise järjepidevuse järele rõhutatakse liikmesriikide ülevõtmissuunistes.

                  Koostöö parlamentidega

                              —

                              Liikmesriikide parlamentidele saadetakse varakult ja korrapäraselt teavet ühenduse direktiivide ülevõtmisega seotud arengutendentside kohta, muu hulgas igas kvartalis ülevõtmise kohta koostatava tulemustabeli kaudu.

                  Koostöö piirkondlike ja kohaliku tasandi asutustega

                              —

                              Piirkondlike või omavalitsustasandi asutuste ametnikud kaasatakse ministeeriumidevaheliste ülevõtmise kooskõlastamise rühmade töösse.

                              —

                              Kõigi tasandite riiklikele haldusasutustele ja valitsusvälistele organisatsioonidele korraldatakse ülevõtmisalast koolitust ja konverentse.

                  Suhtlemine sidusrühmadega

                              —

                              Üldsusel on Interneti kaudu juurdepääs ülevõtmist käsitlevale lihtsustatud andmebaasile. Teave ülevõtmisel saavutatud edu kohta tehakse kättesaadavaks ministeeriumide veebilehtedel ja Internetis avaldatakse õigeks ajaks ülevõtmata direktiivide loetelu.

                              —

                              Liikmesriikide asutused peavad andma elanikele juhiseid uute ülevõtmisõigusaktide kohta vähemalt 12 nädalat enne kõnealuste aktide jõustumist.

                  Nn tarbetute lisanõuete vältimine

                              —

                              On kehtestatud konkreetsed menetlused, et juhtida ja kontrollida riski lisada selgelt tarbetuid meetmeid direktiivide ülevõtmisel, nt määratud valitsuskomitee kontrollib süstemaatiliselt siseriiklikke ülevõtmiseelnõusid, kuigi direktiivides sellist nõuet ei ole.

                  Vastavustabelid

                              —

                              Vastavustabeleid kasutatakse teavitus- ja sõelumiseesmärgil.

            4.   MEETMED TURGUDE JA SEKTORITE PAREMAKS JÄRELEVALVEKS, ET TEHA KINDLAKS TURUHÄIRED
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  koguma kvalitatiivset ja kvantitatiivset teavet nende turgude ja sektorite kohta, kus järelevalvet teostatakse, näiteks akadeemikute, konsultantide või sidusrühmade tehtud turuanalüüsidest või liikmesriikide statistikaametite ja kaebustega tegelemise asutuste kogutud andmetest;

                  b)

                  tegema kindlaks kohalikud teabeallikad ja hõlbustama kohalike sidusrühmade kaasamist turujärelevalvesse; nt organiseerima kohalikke konsultatsioone või kohtumisi komisjoni ja kohalike põhiliste sidusrühmadega;

                  c)

                  osalema järelevalvetöös seoses konkreetsete aspektidega, näiteks konkurentsi analüüs, regulatiivsed hindamised või andmete kogumine, et mõõta turgude toimimist tarbijate jaoks (nt võrreldavate tarbekaupade ja teenuste keskmiste hindade korrapärane kogumine, tarbijate kaebuste klassifitseerimine ja jõustamise kvaliteedi mõõtmiseks asjakohaste näitajate väljatöötamine).

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Teabe kogumine

                              —

                              Liikmesriigid annavad komisjonile teavet nende turgude või sektorite kohta, kus järelevalvet teostatakse (nt seoses jaemüügituru järelevalvega).

                  Konkreetsed järelevalveaspektid

                              —

                              Järelevalvet teostatakse ka tarbija seisukohast (nt igal aastal avaldatakse tarbijaindeks (Consumer Condition Index), mille alusel reastatakse 57 turgu, ning muudes liikmesriikides järgitakse sama metoodikat) või konkurentsi seisukohast (nt liikmesriigi jaemüügisektori järelevalve konkurentsi seisukohast).

                  Riiklik järelevalve

                              —

                              Tihedas koostöös komisjoniga viidi läbi katsesõelumine, et näha, kas komisjoni metoodikat oleks võimalik kasutada riigi tasandil, ja et suunata liikmesriikides edaspidi tehtavaid süvaanalüüse.

            5.   ÜHTSE TURU EESKIRJADE KOHALDAMISE TÕHUSTAMISE MEETMED
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid, mis käsitlevad ühtse turu eeskirjade kohaldamise eest vastutavaid ametnikke:

                  a)

                  korraldama kõnealustele ametnikele nende tööleasumisel koolitusi ühenduse õiguse alal üldiselt ja eelkõige ühtse turu eeskirjade kohta;

                  b)

                  töötama välja töökohas korraldatavad jätkukoolitusprogrammid ühenduse õiguse alal üldiselt ja eelkõige ühtse turu eeskirjade kohta;

                  c)

                  andma praktilisi juhiseid ja nõuandeid ühtse turu eeskirjade ja nende kohaldamise kohta.

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Koolitus

                              —

                              Ametnikele korraldatakse kohustuslikku koolitust ühenduse õiguse alal, nt ühenduse õigus on riiklikesse haldusasutustesse töölepääsu ettevalmistusetapi kohustuslik osa; korraldatakse kohustuslikke seminare avaliku halduse küsimustes, sealhulgas ühendust käsitlevates küsimustes.

                  Jätkukoolitus töökohas

                              —

                              Koolitust ühenduse ja ühtse turu küsimustes korraldatakse veebipõhiste koolituskavade abil; koostatakse korrapäraselt avaldatavaid teabelehti; riiklikes haldusasutustes peetakse konverentse ja korraldatakse korrapäraseid koolituskursusi.

                              —

                              Ametnikele korraldatakse konkreetseid koolitusprogramme siseturu teemal.

                  Praktilised juhised ja nõuanded

                              —

                              Konkreetne siseturgu käsitlev juhis aitab liikmesriikide ametnikel täiustada oma teadmisi ja oskusi; pärast kaupade paketi vastuvõtmist on väljatöötamisel üksikasjalikud suunised vastastikuse tunnustamise kohta.

                              —

                              Määratud kasutajatugi tegeleb ametnike küsimustega ühtse turu kohta.

                              —

                              Liikmesriikide ministeeriumide veebilehtedel avaldatakse mingi õigusakti mõistmist ja tõlgendamist käsitlevad selgitavad juhised, et anda konkreetset teavet selle kohaldamise kohta.

                  Ühenduse õiguse ja ühtse turu eeskirjade alane õpe ja testid

                              —

                              Ühenduse õigus on õigushariduse kohustuslik osa.

                              —

                              Riiklikusse haldusasutusse töökoha saamiseks peavad ametnikud sooritama eksami, mis hõlmab ka ühenduse õigust ja ühtse turu eeskirju.

            6.   ÜHTSE TURU EESKIRJADE JÕUSTAMISE JA PROBLEEMIDE LAHENDAMISE MEHHANISMIDE TÕHUSTAMISE MEETMED
      1)   Kohtuvälised probleemide lahendamise mehhanismid
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  tagama läbipaistvate, lihtsate ja taskukohaste menetluste kättesaadavuse elanikele ja ettevõtjatele alternatiivseks vaidluste lahendamiseks;

                  b)

                  osalema probleemide lahendamise mehhanismide, näiteks SOLVITi ja ELi katseprojekti toimimises ja edasiarendamises ühenduse tasandil ning nendele aktiivselt kaasa aitama eelkõige piisavate vahenditega;

                  c)

                  andma elanikele ja ettevõtjatele ühtset turgu käsitlevate veebisaitide kaudu piisavalt teavet probleemide lahendamise selliste mehhanismide kohta, mis on olemas liikmesriikides ja ühenduse tasandil;

                  d)

                  käsitlema probleemide lahendamise mehhanismide kasutamist tingivate probleemide põhjusi.

            2)   Liikmesriikide kohtud
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  andma kohtunikele tööleasumisel põhikoolitust ühenduse õiguse alal üldiselt ja eelkõige ühtse turu eeskirjade kohta ning edaspidi korraldama töökohas jätkukoolitusprogramme sealhulgas Euroopa õigusalase koolituse võrgustiku (8) kaudu, mis korraldab ja rahastab kohtunike vahetust;

                  b)

                  tagama hõlpsa juurdepääsu täielikule ja ajakohastatud teabele ühtset turgu käsitlevatele ühenduse õigusaktidele ja Euroopa Ühenduste Kohtu praktikale, sealhulgas ühenduse e-õiguskeskkonna tulevase portaali (9) kaudu, millega osutatakse nn (elektroonilist) ühe akna teenust, mis jagab teavet Euroopa õigusemõistmise ja Euroopa õigusemõistmismenetlustele juurdepääsu kohta;

                  c)

                  innustama liikmesriikide kohtuid koguma ja kättesaadavaks tegema teavet liikmesriikides ühtse turu valdkonnas tehtud oluliste kohtuotsuste kohta, eelkõige liikmesriikide nende kohtuotsuste kohta, millega kohaldatakse Euroopa Ühenduste Kohtu eelotsuseid.

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Alternatiivsed vaidluste lahendamise mehhanismid

                              —

                              Tegutseb väikeste tsiviilkohtute võrgustik, mis on ette nähtud pisivaidluste lahendamiseks, et teha otsus kiiremini, tõhusamalt ja odavamalt. See hõlmab vaidluste kohtulikku ja kohtuvälist lahendamist.

                  Osalemine alternatiivsetes vaidluste lahendamise mehhanismides ühenduse tasandil

                              —

                              Kui liikmesriigi pädeva asutuse koostöö ei ole olnud rahuldav, suunavad SOLVITi keskused asja arutamise kõrgemale ametkondlikule tasandile, et seal lahendus leida.

                  Alternatiivseid vaidluste lahendamise mehhanisme käsitlev teave

                              —

                              SOLVIT-süsteemi edendatakse sidusrühmade tihedama koostöö kaudu ja neile saadetavate teabelehtedega.

                  Koolitus

                              —

                              Justiitsministeerium organiseerib spetsiaalseid koolituskursusi ühtse turu eeskirjadega tegelevatele kohtunikele.

                              —

                              Kohtunikukandidaadi jaoks on ühenduse õiguse alased koolitusprogrammid kohustuslikud.

                  Lihtne juurdepääs teabele

                              —

                              Liikmesriigis ühtse turu eeskirjadele spetsialiseerunud ministeeriumi konkreetne üksus koostab kohtulikuks kasutamiseks kokkuvõtte ühenduse kohtupraktikast.

                              —

                              Märkimisväärsete kohtuotsuste kokkuvõtted avaldatakse õigusalases väljaandes.

                  Ühtse turu eeskirjade kohaldamisega seotud olulistest siseriiklikest kohtuotsustest teavitamine

                              —

                              Liikmesriikide kohtud peavad andma aru ühenduse õiguse alastest olulistest kohtuotsustest ja eelotsustest, mis avaldatakse teabelehes.

            7.   SISERIIKLIKE ÕIGUSAKTIDE KORRAPÄRASE HINDAMISE TÕHUSTAMISE MEETMED
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  töötama välja süstemaatilise lähenemisviisi ühtse turu eeskirju rakendavate siseriiklike õigusaktide järelevalveks ja hindamiseks, et teha kindlaks kõik nende kohaldamisega seotud vastuolud, sealhulgas sidusrühmadega peetavate konsultatsioonide kaudu, olemasolevatelt probleemide lahendamise mehhanismidelt saadava tagasiside kaudu jne;

                  b)

                  vajaduse korral läbi vaatama kehtivad siseriiklikud eeskirjad ja haldustavad, et teha kindlaks sätted, mis võiksid takistada elanikel ja ettevõtjatel kasutada täielikult ära ühtse turu võimalusi; ning vajaduse korral kohandama siseriiklikku õigusraamistikku;

                  c)

                  võtma organisatsioonilisi meetmeid, et tagada Euroopa Ühenduste Kohtu praktika hoolikas järelevalve, ning seoses sellega korrapäraselt hindama siseriiklike õigusaktide ja haldustavade vastavust ühtse turu eeskirjadele.

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Rakendamise hindamine

                              —

                              Tagantjärele esitatavad mõju hindamise aruanded ja auditid koostatakse selleks, et teostada järelevalvet seoses ühtse turu direktiivide rakendamisega.

                              —

                              Väljatöötamisel on sidusrühmadega korrapäraselt konsulteerimise kord, et arutada, kuidas (ja kas) rakendatakse ühtset turgu käsitlevaid omavahel seotud eeskirjade valitud pakette ning missugune on nende mõju ettevõtjatele ja elanikele.

                  Siseriiklike eeskirjade ja menetluste läbivaatamine

                              —

                              Põhjalikult vaadatakse läbi liikmesriikide õigusaktid kaupade ja teenuste vaba liikumise valdkonnas.

                  Euroopa Kohtu eelotsuste mõju kontrollimine

                              —

                              Liikmesriikide asutused analüüsivad korrapäraselt, kas siseriiklikke õigusakte oleks vaja muuta pärast Euroopa Kohtu hiljutisi otsuseid.

            8.   MEETMED ELANIKE JA ETTEVÕTJATE PAREMAKS TEAVITAMISEKS NENDE ÕIGUSTEST SEOSES ÜHTSE TURUGA
      Liikmesriike kutsutakse üles võtma järgmisi meetmeid:

                  a)

                  parandama ja suurendama teadlikkust ühenduse teabeteenustest (10) riiklikes haldusasutustes endis ning ka riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil kooskõlas komisjoni tööga, eelkõige seoses ühtse turu abiteenustega (Single Market Assistance Services, SMAS);

                  b)

                  tagama tihedama koostöö liikmesriikides ühenduse teabeteenuste eest vastutavate kontaktpunktide vahel;

                  c)

                  tegema ühtse turuga seotud õigusi ja kohustusi käsitleva praktilise teabe muudes keeltes ja Interneti veebisaitide kaudu hõlpsasti kättesaadavaks; võtma kasutusele selged ristviited kõikide ühtse turu alase teabega seotud asjakohaste siseriiklike ja ühenduse portaalide vahel, eelkõige portaali „Teie Euroopa” kaudu;

                  d)

                  korraldama teabekampaaniaid ja -programme ühtsest turust saadava kasu ja selle võimaluste kohta.

                  Teatavate liikmesriikide tavad seoses soovitatud meetmetega

                  Ühenduse teabeteenuste edendamine

                              —

                              Kõnealuste küsimustega kõige enam seotud sidusrühmadele antakse sihtotstarbelist teavet Interneti, brošüüride, teabelehtede, seminaride ja teadlikkuse suurendamise kampaaniatega.

                  Ühenduse teabeteenuste kooskõlastamine liikmesriigi tasandi

                              —

                              Kooskõlastusrühma kuuluvad Europe Direct, Enterprise Europe Network, Eurojus, Euroopa tarbijakeskus (ECC Net) ja FIN-NETi kontaktpunktid.

                  Hõlpsasti kättesaadav teave

                              —

                              Märkimisväärne kogus ühtse turuga seotud teavet ja nõuandeid, mis on mõeldud välismaalastele ja välisettevõtjatele ning välismaale minna tahtvatele kodanikele, tehakse kättesaadavaks horisontaalsetes e-valitsuse portaalides, liikmesriikides ühenduse küsimustega seotud veebisaitidel või ettevõtjatele ja elanikele suunatud konkreetsetel veebisaitidel.

                              —

                              Kavatsetakse luua ühtse turu alane siseriiklik veebipõhine teabeallikas. Seda sponsoreeriks valitsusasutus ja peaksid ülal kõik muud asjaomased asutused.

                  Teavituskampaaniad

                              —

                              Väljatöötamisel on ühtse turu alane teavitusprogramm, mis hõlmab trükiseid, koolituskursusi ja avalikke loenguid, mille eesmärk on teavitada elanikke ja ettevõtjaid ühtse turu võimalustest.

         (1)  22. juuni 1998. aasta direktiiv, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37).

         (2)  7. detsembri 1998. aasta määrus siseturu toimimise kohta liikmesriikidevahelise kaupade vaba liikumise osas (EÜT L 337, 12.12.1998, lk 8).

         (3)  ELi katseprojekti katseetapp, mille eesmärk on saada kiiremini vastused ühenduse õiguse nõuetekohast tõlgendamist ja rakendamist käsitlevatele järelepärimistele ja kaebustele komisjoni ja liikmesriikide vaheliste mitteametlikumate töömeetodite abil, käivitati aprillis 2008 15 liikmesriigis.

         (4)  ELT L 376, 27.12.2006, lk 36.

         (5)  EÜT L 11, 15.1.2002, lk 4.

         (6)  ELT L 364, 9.12.2004, lk 1.

         (7)  Ilma et see piiraks selliste sätete ülevõtmist, millega direktiivides kehtestatakse jagatud pädevuse miinimumnõuded vastavalt EÜ asutamislepingule (eelkõige EÜ asutamislepingu artiklile 137).

         (8)  http://www.ejtn.net/www/en/html/index.htm

         (9)  Euroopa e-õiguskeskkonna portaal käivitatakse 14. detsembril 2009.

         (10)  Muu hulgas näiteks sellised teabevahendid nagu Europe Direct, Citizens’ Signpost Service (kodanike nõuandeteenistus), Your Europe, EURES, European Consumer Centres (Euroopa tarbijakeskused), Enterprise Europe Network (Euroopa ettevõtlusvõrgustik).


title: Nõukogu soovitus, 16. veebruar 2010 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega 2008. eelarveaastal

text:
               20.2.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 45/15

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   16. veebruar 2010,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega 2008. eelarveaastal
   (2010/102/EL)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV-EMÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 Lomés (1) ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiusel allkirjastatud lepinguga (2),
   võttes arvesse nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate vahelist sisekokkulepet neljanda AKV-EÜ konventsiooni teise finantsprotokolli kohase ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas kaheksas Euroopa Arengufond (kaheksas EAF), eriti selle artikli 33 lõiget 3,
   võttes arvesse 16. juuni 1998. aasta finantsmäärust, mida kohaldatakse finantskoostöö arendamiseks neljanda AKV-EÜ konventsiooni alusel, (4) eriti selle artikleid 66 ja 74,
   olles läbi vaadanud kaheksanda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2008. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2008. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega (5),
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 33 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu kaheksanda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2008. eelarveaastal on komisjon kaheksanda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses kaheksanda EAFi meetmete rakendamisega 2008. eelarveaastal.

      Brüssel, 16. veebruar 2010

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SALGADO

      (1)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 3.

      (2)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 3.

      (3)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 108.

      (4)  EÜT L 191, 7.7.1998, lk 53.

      (5)  ELT C 269, 10.11.2009, lk 257.


title: Nõukogu soovitus, —  27. aprill 2006 , politsei, tolli ja muude spetsialiseeritud õiguskaitseorganite vaheliste kuritegevuse ennetamise ja selle vastu võitlemise alaste lepingute koostamise kohta

text:
               25.5.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 124/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   27. aprill 2006,
   politsei, tolli ja muude spetsialiseeritud õiguskaitseorganite vaheliste kuritegevuse ennetamise ja selle vastu võitlemise alaste lepingute koostamise kohta
   (2006/C 124/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   TULETADES MEELDE, et:

               (1)

               Euroopa Liidu üheks eesmärgiks on vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala järk-järguline kehtestamine, arendades liikmesriikide ühismeetmeid kriminaalasjadega seotud politseikoostöö ja õigusalase koostöö valdkonnas;

               (2)

               see eesmärk saavutatakse organiseeritud või muu kuritegevuse, eelkõige terrorismi, inimkaubanduse ja lastevastaste kuritegude, ebaseadusliku uimasti- ja relvakaubanduse, korruptsiooni ja pettuste vältimisega ning selle vastu võitlemisega, eelkõige liikmesriikide politsei- ja tolliasutuste ning muude pädevate asutuste vahelise tihedama koostööga, samuti tuleks teha rohkem koostööd ELi organite, institutsioonide ja asutustega nagu komisjon (OLAF), Europol, Eurojust ja Cepol, ning vajadusel nende vahel;

               (3)

               Euroopa Liidu lepingu artiklis 30 sätestatud ühismeede politseikoostöö valdkonnas hõlmab liikmesriikide pädevate asutuste, sealhulgas politsei, tolli ja muude spetsialiseeritud õiguskaitseorganite vahelist operatiivkoostööd kuritegude ennetamisel, avastamisel ja uurimisel;

               (4)

               nimetatud eesmärgi saavutamiseks kõige tõhusamal viisil on vajalik riiklikul tasandil kõrgetasemeline koostöö politsei, tolli ja muude spetsialiseeritud õiguskaitseorganite vahel;

               (5)

               Euroopa Ülemkogus 2004. aasta novembris vastu võetud Haagi programmis vabaduse, turvalisuse ja õiguse tugevdamiseks Euroopa Liidus rõhutatakse, et vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala optimaalne kaitse nõuab multi-distsiplinaarset ja kooskõlastatud tegevust nii liidu kui riikliku tasandi pädevate õiguskaitseasutuste vahel, eelkõige politsei, tolli ja piirikontrolli alal;

               (6)

               komisjon avaldas teatised pealkirjaga “Politsei- ja tollikoostöö tugevdamine Euroopa Liidus”, “Õiguskaitseorganite teabele juurdepääsu parandamine” ja “Organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse strateegilise kontseptsiooni väljatöötamine”;

               (7)

               liikmesriikides kehtivad politseijõudude, tolliasutuste ja muude pädevate asutuste rolli ja ülesannete suhtes kuritegevuse ennetamise ja sellega võitlemise alal erinevad õigus- ja haldussätted või -korraldus;

               (8)

               vältida politseijõudude, tolliasutuste ja muude pädevate asutuste vahelise tegevuse kattumist ja optimaalselt ära kasutada üksteist täiendavaid vahendeid, on oluline edendada ja tagada kõrgetasemelist koostööd ja tõhusat organisatsioonilist reageerimist;

               (9)

               nõukogu 29. novembri 1996. aasta resolutsioonis politsei ja tolli vaheliste uimastivastase võitluse alaste lepingute kohta (1) kutsutakse liikmesriike sõlmima politsei ja tolli vahelisi uimastitevastase võitluse alaseid lepinguid, ning et on tunnistatud selliste lepingute laiendamise vajadust muudele kuritegevuse valdkondadele,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:

               1.

               ilma et see piiraks siseriiklikke õigus- ja haldusnorme, võtta vajalikud meetmed politseijõudude, tolliasutuste ja muude pädevate asutuste vaheliste riiklikul tasandil ametlike lepingute või muude kokkulepete sõlmimiseks seoses kuritegevuse ennetamise ja selle vastu võitlemisega;

               2.

               viia sellistesse lepingutesse või muudesse kokkulepetesse eelkõige järgmisi küsimusi käsitlevad sätted:

                           a)

                           iga asutuse pädevuste täpne kirjeldus ja nende austamine;

                           b)

                           asjakohase teabe ning vajaduse korral taktikalise, strateegilise ja operatiivse jälitusteabe vahetamine ja jagamine, eelkõige võimaldades vastastikku otsest või kaudset juurdepääsu andmebaasidele, võttes kohaselt arvesse üksikisikute õigusi ja andmekaitse eeskirju;

                           c)

                           parimate tavade arendamine ja edendamine;

                           d)

                           operatiivtegevuse kord ja vajaduse korral:

                                       —

                                       ühismeetmed,

                                       —

                                       ühine liikuvpatrull,

                                       —

                                       ühised uurimisrühmad,

                                       —

                                       ühised jälitusrühmad,

                                       —

                                       varustuse jagamine asutuste vahel ja koostöö tehnoloogia arendamise, hankimise ja kasutamise alal;

                           e)

                           kontaktametnike vahetamine politseijõudude, tolliasutuste ja muude pädevate asutuste peakorteri tasandil ning samuti Europoli siseriiklikus üksuses ja Europoli riiklikes büroodes, eesmärgiga süvendada vastastikust usaldust ja hõlbustada sidepidamist, kui seda peetakse vajalikuks ja vastavalt siseriiklikule õigusele;

                           f)

                           vajaduse korral pädevate asutuste ühine koolitamine CEPOLi toetusel;

                           g)

                           analüüsi- ja uurimismeetodite kohta teabe vahetamine ja vajaduse korral nende kohaldamise ühine hindamine;

                           h)

                           kriminaalstatistika andmete vahetamine ja vajaduse korral selliste andmete kogumise ühise süsteemi väljatöötamine;

                           i)

                           vajaduse korral politseijõudude, tolliasutuste ja muude pädevate asutuste ametnikest koosneva mitmetasandilise platvormi põhimõtte edendamine siseriiklikul tasandil, eelkõige rahvusvahelisel tasandil teabevahetuseks;

                           j)

                           võimalik osalemine mitmepoolsetes politsei, tolli ja muude õiguskaitseorganite püsivates koostööstruktuurides piirkondades, mis asuvad liikmesriikide sisepiiridel;

                           k)

                           tiheda koostöö sisseseadmine kohalikul tasandil;

                           l)

                           ühised pressiteated ühismeetmete korral.

               3.

               anda nõukogule peasekretariaadi kaudu ühe aasta jooksul teada meetmetest, mida nad on käesoleva soovituse kohaselt võtnud.

               4.

               29. novembri 1996. aasta resolutsiooni (uimastitevastase võitluse alaste politsei ja tolli vaheliste lepingute koostamise kohta) asemel rakendada käesolevat soovitust.

      (1)  ELT C 375, 12.12.1996, lk 1.


				|

		52014DC0428

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Rootsi 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta /* COM/2014/0428 final */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Rootsi 2014. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997.
aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle
artikli 9 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6
lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee
arvamust,
võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
võttes arvesse majanduspoliitika komitee
arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia
„Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel
ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa
jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni
ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika
üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse
liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil
2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette
sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning
võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad
tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades
eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja
rakendada riigipõhised soovitused.
(4)
Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse
Rootsi 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Rootsi
ajakohastatud lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta.
(5)
13. novembril 2013 võttis komisjon vastu
iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[5]
mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust.
Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu
häiremehhanismi aruande,[6]
milles nimetati Rootsit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)
Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks
prioriteedid finantsstabiilsuse, eelarve konsolideerimise ja majanduskasvu
hoogustamise tagamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja
majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased
majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning ajakohastada avalikku haldust.
(7)
Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL)
nr 1176/2011 artikli 5 alusel Rootsi suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi
tulemused[7].
Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Rootsis esineb endiselt
makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab järelevalvet ja
poliitikameetmeid. Eelkõige nõuavad jätkuvalt tähelepanu suundumused kodumajapidamiste
võlataseme asjus koostoimes eluasemeturu ebatõhususega. Kuigi jooksevkonto
suure ülejäägiga ei kaasne samasuguseid riske nagu suure puudujäägiga ja
ülejääk on osaliselt seotud vajadusega vähendada finantsvõimendust, jälgib
komisjon Euroopa poolaasta raames ka jooksevkonto suundumusi Rootsis.
(8)
16. aprillil 2014 esitas Rootsi nii oma
2014. aasta riikliku reformikava kui ka 2014. aasta
lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi
seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)
2014. aasta lähenemisprogrammis seatud
eelarvestrateegia eesmärk on tagada majandustsükli jooksul valitsemissektori
eelarve ülejääk keskmiselt 1 % SKPst, nagu on ette nähtud Rootsi
eelarveraamistikus. Programmis on kinnitatud eelmises programmis kehtestatud
keskpika perioodi struktuurse eelarvepuudujäägi eesmärki 1 % SKPst, mis
vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. (Ümberarvutatud) struktuurse
eelarvepositsiooni põhjal on lähenemisprogrammis ette nähtud tulemus, mis kogu
programmiperioodi vältel täidab keskpika perioodi eesmärgi ja koguni ületab
seda. Programmi kohaselt peaks valitsemissektori võlatase, mis on endiselt
tublisti madalam kui kontrollväärtus 60 % SKPst, vähenema 2014. aasta
41,5 %-lt 2017. aastaks 35 %-le SKPst. Kokkuvõttes on programmis
sätestatud eelarvestrateegia kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega.
Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Mis
puudutab riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, siis küllaltki suur osa
SKPst kulutatakse pikaajalisele hooldusele ning pikemas perspektiivis on ette
nähtud oluline kulutuste kasv, et võtta piisaval määral arvesse rahvastiku
vananemist; see viib kulutused Rootsis 2060. aastaks 6,4 %-ni SKPst.
Rootsi peaks selle probleemiga tegelema, tagades piisava esmase ülejäägi ja
hoides vananemisega seotud kulutuste kasvu kontrolli all, et tagada eelarve
pikaajaline jätkusuutlikkus. Lähtudes 2014. aasta lähenemisprogrammile antud
hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas nõukogu määrusega
(EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et Rootsi programm on kooskõlas
stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirjadega ning et eelarve-eesmärkide saavutamist
ohustavad riskid on piiratud.
(10)
Erasektori ja eelkõige Rootsi kodumajapidamiste
suur võlakoormus on endiselt murettekitav. Ühtlasi on finantssektori
riskipositsioon kodumajapidamiste suhtes (erinevalt riskipositsioonist
ettevõttesektori suhtes) kasvanud sedamööda, kuidas on kasvanud
kodumajapidamiste sektori võlatase, mis praegu on 83 % SKPst ehk ligikaudu
160 % kasutada olevast sissetulekust. Võlakoormust suurendab veelgi
laenumahtude jätkuv kasv ja hüpoteeklaenude tagasimaksmise aeglane tempo. Juhul kui intressimäärad peaksid tõusma, eluasemehinnad
langema ja/või kui makromajanduslik olukord peaks halvenema, võib kodumajapidamiste
sektori kõrge võlatase osutuda riskiteguriks. Niisugune areng mõjutaks
kodumajapidamisi ja nende tarbimisharjumusi. Samuti võiks sellel olla ebasoodne
teise ringi mõju pangandussektorile, sest kasvaksid nii viivislaenude hulk kui
ka turupõhise rahastamise kulud. Rootsi ei ole teatanud mingitest meetmetest
ega vastu võtnud mingeid meetmeid, mis vähendaksid eluasememaksude alal
võlgnevuse soosimist; selleks võiks nihutada maksukoormuse keset, ilma üldist
maksukoormust suurendamata. Rootsi on siiski võtnud mõningaid meetmeid, et
soodustada ettevaatlikku laenuandmist: mais 2013 kehtestati hüpoteegiga seotud
riskipositsioonidele 15 % riskikaalu alampiir ning on teatatud, et seda
piiri tõstetakse. Sellele vaatamata on laenude amortiseerimise kord endiselt
väga leebe ning amortisatsiooniperioodid väga pikad (laenusumma ja vara
väärtuse suhe on alla 75 %), mõjuvaid meetmeid ei ole sel alal aga võetud,
arvestades, et 2013. aasta oktoobri soovitus individuaalsete
amortisatsioonikavade kohta on vabatahtlik. Rootsi pankurite liit tugevdas oma
soovitust märtsis 2014, kutsudes üles viima amortisatsiooni 70 %-ni
laenusumma ja vara väärtuse suhtest. Samuti on Rootsi tegelenud ka ettevõtete
maksustamises esineva võlgnevust soosiva hoiakuga: tugevdatud on maksustatavast
tulust intresside mahaarvamise piiranguid, alates jaanuarist 2013 on need
piirangud laienenud igat tüüpi kontsernisisestele laenudele ja kehtestatud on
nn investorite mahaarvamised, mis võivad maksude alal võlgnevuse soodustamist
vähendada. Alates 2013. aasta algusest vähendati ka
äriühingu tulumaksu 26,3 %-lt 22 %-le.
(11)
Rootsi eluasemeturg, mida on viimase kahe
aastakümne jooksul iseloomustanud järsud hinnatõusud, on endiselt võimalik
ebastabiilsuse allikas. Eluasemete pakkumises on ikka veel ebatõhusust, mida
põhjustavad iseäranis keerukad planeerimismenetlused, piiratud konkurents
ehitussektoris ja üürihindade ulatuslik kontroll. Koos võlgnevust soosiva
maksusüsteemiga kipuvad need ebatõhusused eluasemete hindu kergitama. Rootsi on
võtnud mõningaid meetmeid üüriturul, ent tundub, et nendest ei piisa, et
lahendada üürisüsteemi suurest jäikusest tulenev struktuurne probleem. Kevadine
eelnõu, mille Rootsi valitsus esitas 9. aprillil 2014, ei sisaldanud mitte
mingeid meetmeid üürituru probleemide lahendamiseks. Rootsi on kehtestanud
meetmed, et vähendada üld- ja detailplaneeringute menetlemise ebatõhusust ja
kohalike omavalitsuste monopoli detailplaneeringute alal, nõudes, et
eluasemevajaduse kindlaksmääramisel tegutseksid omavalitsused regionaalsest seisukohast
lähtudes. Need meetmed on sammud õiges suunas; kõiki neid ei ole aga veel
rakendatud ja omavalitsustele, kes nii ei toimi, ei ole ette nähtud mingeid
karistusi.
(12)
Vaatamata kõrgele rahastamismäärale on tõendeid, et
õpiväljundid kohustuslikus koolis, mõõdetuna rahvusvahelise õpitulemuslikkuse
järgi, on halvemad kui 2000ndate alguses: nüüdseks on Rootsi jäänud kõigis
kolmes hinnatavas valdkonnas (lugemine, matemaatika ja loodusteadused)
allapoole ELi ja OECD keskmist. Lisaks on seos sotsiaal-majandusliku tausta ja
koolis saavutatavate tulemuste vahel muutunud tugevamaks ja erinevused koolide
vahel on kasvanud. Ehkki valitsuse kavandatud meetmed on sammud õiges suunas,
tundub siiski, et vaja läheb radikaalsemaid struktuurimuutusi. Selleks on
Rootsil kavas viia läbi koolisüsteemi tulemuslikkuse ülevaatus, et taastada
head õpitulemused.
(13)
Noorte, madala kvalifikatsiooniga ja rändetaustaga
inimeste seisund tööturul on endiselt nõrk. Noorte töötus on üle ELi keskmise.
Ehkki Rootsi valitsus on astunud samme olukorra parandamiseks, tundub, et
raskused võivad olla seotud probleemidega hariduse valdkonnas: Rootsi
haridussüsteem ei suuda anda teatavale osale noortest oskusi, mis on vajalikud
edukaks tööturule integreerumiseks. Tööturule integreerumise ning hariduse ja
koolituse alal on Rootsi võtnud meetmeid, et hõlbustada koolist tööle
üleminekut (õpipoisiõppe reform, sh nn „õpipoisipalk”) ja aidata noortel saada
töökogemust („kutsetutvustuse” töökohad). Üleminekut on tegelikult tugevdatud
varajaste meetmete tarvituselevõtuga, mis on suunatud enim puudust
kannatavatele inimestele. Ent nende meetmete katvus ja jõudmine registreerimata
inimesteni, kes ei õpi ega tööta, on endiselt puudulik. Samuti püüab Rootsi
kiirendada rändetaustaga inimeste lõimumist, samas kui probleemid püsivad
visalt eriti seoses väljastpoolt ELi pärinevate rändetaustaga inimestega. Ning
lõpuks analüüsitakse Rootsis praegu restoranide ja toitlustusasutuste kehtiva
vähendatud käibemaksumäära tulemuslikkust töökohtade loomise toetamisel. Lõplik
hinnang saab eeldatavasti valmis jaanuaris 2016.
(14)
Komisjon on Euroopa poolaasta raames põhjalikult
hinnanud Rootsi majanduspoliitikat. Ta on hinnanud lähenemisprogrammi ja
riiklikku reformikava. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide
asjakohasust Rootsi eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse
seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades
silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse
riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud
komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes
1–4.
(15)
Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu
Rootsi lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[8] selle kohta kajastub
eelkõige soovituses 1.
(16)
Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja
kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi
läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu
soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 2 ja 3,
SOOVITAB Rootsil võtta ajavahemikus
2014-2015 järgmisi meetmeid:
1.           Jätkata majanduskasvu
soosivat eelarvepoliitikat ja säilitada tugev eelarvepositsioon, tagades, et
keskpika perioodi eelarve-eesmärgist peetakse kinni kogu lähenemisprogrammiga
hõlmatud ajavahemiku jooksul, ning arvestades ka riigi rahanduse pikaajalise
jätkusuutlikkuse probleeme, mis on tingitud elanikkonna vananemisest.
2.           Piirata kodumajapidamiste
sektori laenude kasvu ja erasektori võlakoormust. Selleks vähendada isikute
tulumaksuarvestuses võlgnevuse soosimise mõju, piirates järk-järgult õigust
arvata hüpoteeklaenude intressimaksed maksustatavast tulust maha ja/või tõstes
korduvaid omandimakse. Võtta täiendavaid meetmeid, et kiirendada
hüpoteeklaenude tagasimaksmise tempot.
3.           Tõsta eluasemeturu tõhusust,
jätkates üürihindade kehtestamise süsteemi reforme. Eelkõige võimaldada
üürihindadel liikuda rohkem turupõhisele tasemele, eemaldudes kasutusväärtuse
süsteemist ja liberaliseerides üürituru teatavad segmendid, ning lubada üürnike
ja üürileandjate vahel suuremat lepinguvabadust. Vähendada planeeringute
kehtestamise ja edasikaebamise menetluste pikkust ja keerukust, vähendades ja
koondades haldusnõudeid, ühtlustades ehitusnõuded ja -normid kõikides
omavalitsustes ja muutes kruntideks jaotamise korra läbipaistvamaks. Julgustada
omavalitsusi tegema oma maad kättesaadavaks uute elamuarenduste jaoks.
4.           Võtta asjakohaseid meetmeid,
et parandada põhioskusi ja hõlbustada hariduse omandamiselt tööturule
üleminekut, sh kasutades ulatuslikumalt töökohtadel pakutavat väljaõpet ja
õpipoisiõpet. Tugevdada jõupingutusi, et suunata tööturu- ja haridusmeetmed
tulemuslikumalt madala haridustasemega noortele ja rändetaustaga inimestele.
Suurendada varajast sekkumist ja jõudmist selliste noorteni, kes ei ole avalike
teenuste saamiseks registreeritud.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2014) 428 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja
P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 90 final.
[8]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 10. jaanuar 2008 , eurole üleminekut hõlbustavate meetmete kohta (teatavaks tehtud numbri K(2007) 6912 all)

text:
               26.1.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 23/30

      KOMISJONI SOOVITUS,
   10. jaanuar 2008,
   eurole üleminekut hõlbustavate meetmete kohta
   (teatavaks tehtud numbri K(2007) 6912 all)
   (2008/78/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kui esimene euroga liitujate rühm koges pikka üleminekuaega, mille jooksul euro oli nende riikide vääring, kuid euro sularaha ei olnud veel kasutusele võetud, siis enamike tulevasi üleminekuid käsitlevate kehtivate riiklike kavadega on ette nähtud euro müntide ja rahatähtede kasutuselevõtt euro kasutuselevõtuga samal päeval. Kõnealuse erinevuse ja euro sularaha laialdase kättesaadavuse eeldus on, et euro kasutuselevõtuks valmistuvates liikmesriikides rakendatav strateegia peaks erinema 1999.–2002. aasta strateegiast.

               (2)

               Sellises muutunud olukorras ei ole komisjoni 11. oktoobri 2000. aasta soovitus, milles käsitletakse ettevõtjaid eurole üleminekuks ette valmistada hõlbustavaid meetmeid, (1) asjakohane lahendamaks muutuvast olukorrast tulenevaid probleeme. Selleks et võtta arvesse muutunud olukorda ning kogemusi seoses euro sularaha kasutuselevõtuga 2002. 2007. ja 2008. aastal, tuleks vastu võtta uus soovitus,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   Artikkel 1
   Juhtida ülemineku korraldamist
   1.   Liikmesriikides tuleks luua asjakohased eristruktuurid, et kavandada, koordineerida ja hõlbustada euro kasutuselevõtuks vajalikke ettevalmistustöid.
   2.   Tuleks koostada eurole ülemineku korraldamise kõiki aspekte hõlmav riiklik üleminekukava, mida arutatakse peamiste majandustegevuses osalejatega (krediidiasutused, jaesektor, sularahaveoga tegelevad ettevõtjad, müügiautomaadisektor, tarbijateühingud, kommertskojad jne) ja mida uuendatakse korrapäraselt.
   Artikkel 2
   Hõlbustada kodanike ettevalmistamist euro kasutuselevõtuks
   1.   Riiklike õigusnormidega tuleks kehtestada nõue esitada hinnad ja muud maksmisele kuuluvad, krediteeritavad või debiteeritavad rahasummad kahes vääringus. Nõue esitada hinnad ja rahasummad kahes vääringus peaks muutuma kohustuslikuks võimalikult kiiresti pärast seda, kui nõukogu on omavääringu ja euro vahelise lõplikult fikseeritud ümberarvestuskursi ametlikult vastu võtnud. Liikmesriigid ei tohiks soodustada olukorda, kus jaemüüjad esitavad hinnad kahes vääringus enne ümberarvestuskursi ametlikku vastuvõtmist. Samuti tuleks liikmesriikides kehtestada nõue esitada eraldi mis tahes teenustasu, mille ettevõtjad on kehtestanud ümberarvestuskursi fikseerimise ja euro kasutuselevõtu vahelisel ajal eurodes tehtavate maksete vastuvõtmise eest. Muu kui nõukogu poolt vastuvõetud ümberarvestuskursi kasutamine tuleks keelata. Hindade esitamine kahes vääringus peaks olema jätkuvalt kohustuslik vähemalt kuus kuud pärast euro kasutuselevõttu, kuid mitte kauem kui üks aasta. Pärast seda tuleks kõnealuse nõude kohaldamine lõpetada, et kodanikud saaksid uue vääringuga täielikult harjuda.
   2.   Liikmesriigid peaksid tagama, et kodanikud oleksid eurole ülemineku korra, euro rahatähtede ja müntide võltsimisvastaste sätete ja euro sularaha turvaelementidega hästi kursis ning nad peaksid aitama kodanikel omandada uues vääringus esitatud hinnad. Kõnealust teavituskampaaniat tuleks pärast euro kasutuselevõttu mõni aeg jätkata. Eelkõige tuleks koostada spetsiaalsed teabeprogrammid haavatavatele elanikerühmadele (nt pensionärid ja füüsiliste, sensoorsete või vaimsete häirete all kannatavad inimesed) ja inimestele, kellel on piiratud juurdepääs teabele (nt migrandid, kodutud, arvutus- ja kirjaoskuseta inimesed jne).
   3.   Liikmesriigid, krediidiasutused ja ettevõtjad peaksid korraldama koolitusi, et oma töös sularahaga regulaarselt kokkupuutuvad töötajad harjuksid eurodega, mis tagaks euro müntide ja rahatähtede parema äratundmise, turvaelementide õige kindlakstegemise ja kiirendaks rahaga ümberkäimist. Lisaks tuleks nägemispuudega inimestele korraldada praktilisi korduvkoolitusi, et aidata neil talletada uus raha sensoorsesse mällu.
   4.   Riigiasutused peaksid ettevõtjatele ja eelkõige VKEdele andma täpset teavet eurole ülemineku ajakava, asjaomaste õigusnormide ning maksu- ja raamatupidamiseeskirjade kohta. Kutseliidud, euroinfokeskused, kaubandus- ja kommertskojad, raamatupidajad ja ettevõtlusnõustajad peaksid tagama, et nendega koostööd tegevad ettevõtjad teevad vajalikke ettevalmistustöid ja on alates euro kasutuselevõtu kuupäevast võimelised tehinguid tegema eurodes.
   5.   Krediidiasutused peaksid kliente eurole ülemineku praktilistest tagajärgedest teavitama. Eelkõige tuleks juhtida nende tähelepanu sellele, et pärast euro kasutuselevõttu ei ole enam võimalik teha sularahata tehinguid vanas omavääringus ega hoida kontodel summasid vanas omavääringus.
   6.   Ettevõtjad peaksid tegema jõupingutusi töötajate teadlikkuse tõstmiseks ja korraldama avalikkusega suhtlevatele töötajatele kohapeal koolitusi.
   7.   Liikmesriigid peaksid jälgima eelkõige korrapäraste uuringute abil seda, kuidas majandustegevuses osalejad valmistuvad eurole üleminekuks.
   Artikkel 3
   Tagada euro sularaha kiire kasutuselevõtt
   1.   Selleks et vähendada vahetatava sularaha hulka, tuleks julgustada tarbijaid hoiustama vaba sularaha kontol nädalaid enne eurole üleminekut. Kui lepingud, mis tavaliselt hõlmavad omavääringut, sõlmitakse pärast lõplikult fikseeritud ümberarvestuskurssi käsitleva nõukogu otsuse vastuvõtmist ja sellised lepingud on kehtivad ka pärast euro kasutuselevõttu, tuleks nendes soovitavalt osutada eurole.
   2.   Krediidiasutused ja müügipunktid peaksid kuid enne eurole üleminekut kasutama Euroopa Keskpanga pakutavat euro rahatähtede ja müntide eeljaotuse ja kaaseeljaotuse võimalust. (2) Euro rahatähtede ja müntide kaaseeljaotus müügipunktidele peaks toimuma viimastel nädalatel enne eurole üleminekut. Väikeste jaemüügipunktide jaoks tuleks ette näha erikord, sh eelkõige euro müntide komplektide jaotamine jaemüüjatele. Selleks et julgustada müügipunkte kaaseeljaotuses osalema, tuleks neile pakkuda majanduslikult soodsaid debiteerimise edasilükkamise võimalusi. Kodanikel peaks olema võimalik hankida euro müntide komplekte kolme nädala jooksul enne eurole üleminekut ja tuleks tagada, et igal leibkonnal oleks võimalik saada vähemalt üks komplekt.
   3.   Sularahaautomaate tuleks kohandada euro rahatähtede väljastamiseks alates euro kasutuselvõtust. Sellised sularahaautomaadid, mida tehnilistel võimalustel ei ole võimalik õigeaegselt vastavalt kohandada, tuleks kasutusest kõrvaldada. Kaks nädalat enne ja pärast eurole üleminekut peaksid krediidiasutused sularaha väljastamisel ja vahetamisel kasutama eelkõige väikese nominaalväärusega rahatähti.
   4.   Alates euro kasutuselevõtust on müügipunktid kohustatud andma raha tagasi üksnes eurodes, v.a kui see ei ole praktilistel põhjustel võimalik. Tuleb võtta ajutisi meetmeid, et hõlbustada sularaha kaaseeljaotust müügipunktidele ja vähendada sularaha hulga suurenemisega seotud probleeme müügipunktides.
   5.   Euro kasutuselevõtu päeval tuleks kõik elektroonilised kassaterminalid eurole ümber lülitada. Esimestel päevadel pärast euro kasutuselevõttu tuleks tarbijaid julgustada elektroonilisi makseid sagedamini tegema.
   6.   Omavääringu ja euro üheaegse ringluse perioodi esimestel päevadel peaksid krediidiasutuste peakontorid olema avatud, et hõlbustada omavääringu vahetamist euro vastu. Lisaks peaksid pangad ülemineku perioodil olema kauem avatud. Järjekordade ärahoidmiseks tuleks jaemüüjatele pakkuda sularahaga kiiremat varustamist võimaldavaid erivahendeid.
   Artikkel 4
   Hoida ära eurole ülemineku perioodi kuritarvitamine ja juhud, kus kodanikel tekib vale ettekujutus hindade arengust
   1.   Selleks et euro kasutuselevõtu mõju hindadele oleks neutraalne, tuleks sõlmida jaemüügi- ja teenindussektoriga kokkulepped. Eelkõige ei tohiks jaemüüjad seoses eurole üleminekuga hindu tõsta ja hindade eurodes esitamisel pärast üleminekukursi vastuvõtmist peaksid nad üritama hinnamuutusi minimaliseerida. Kõnealuste kokkulepete tulemuseks peaks olema tarbijatele nähtava ja kergesti äratuntava logo kasutuselevõtmine. Kõnealust logo tuleks edendada teavituskampaaniate abil. Koostöös tarbijaühingutega tuleks hoolsalt jälgida, kas jaemüüjate tegevus vastab kõnealuste kokkulepetega võetud kohustustele. Mittevastavuse korral tuleks ette näha hoiatavad meetmed, mis ulatuvad ettevõtja nime avaldamisest kuni võimalike trahvideni kõige tõsisematel juhtudel.
   2.   Liikmesriikides tuleks hinnaarenguid hoolikalt ja sageli jälgida alates ümberarvestuskursi vastuvõtmisele järgnevatest nädalatest kuni hindade kahes vääringus esitamise perioodi lõpuni. Eelkõige eurole üleminekule vahetult eelnevatel ja järgnevatel nädalatel tuleks kodanikke teavitada hindade iganädalasest arengust, et hoida ära võimalik vale ettekujutus hindadest.
   3.   Pärast ümberarvestuskursi vastuvõtmist peaksid pangad kohaldama eurodes tehtavate maksetehingute suhtes sama teenustasu nagu kohaldati omavääringus tehtud maksetehingute suhtes.
   Artikkel 5
   Lõppsäte
   Liikmesriike kutsutakse üles toetama käesoleva soovituse rakendamist.
   Artikkel 6
   Adressaadid
   Käesolev soovitus on adresseeritud nii asutamislepingu artikli 122 kohase erandiga hõlmatud liikmesriikidele kui ka asjaomaste liikmesriikide krediidiasutustele, ettevõtjatele ning kutseliitudele ja tarbijaühingutele.

      Brüssel, 10. jaanuar 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Joaquín ALMUNIA

      (1)  Soovitus 2000/C 303/05 (EÜT C 303, 24.10.2000, lk 6).

      (2)  Vt Euroopa Keskpanga 14. juuli 2006 aasta suunis euro sularahavahetuse teatud ettevalmistuste kohta ning euro pangatähtede ja müntide eeljaotuse ja kaaseeljaotuse kohta väljaspool euroala (EKP/2006/9, ELT L 207, 28.7.2006, lk 39).


				|

		52012PC0255

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega Horvaatia ELiga ühinemist silmas pidades volitatakse komisjonil alustada läbirääkimisi järgmiste lepingute kohandamiseks: Euroopa Majanduspiirkonna leping, Norra Kuningriigi ja Euroopa Liidu vaheline leping Norra finantsmehhanismi kohta aastateks 2009–2014, ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev leping ning San Marinoga sõlmitud koostöö ja tolliliidu leping /* COM/2012/0255 final */

			   	SELETUSKIRI
Lepingule Horvaatia Vabariigi ühinemise kohta
Euroopa Liiduga[1] kirjutati alla 9.
detsembril 2011.
Euroopa Liit ja selle liikmesriigid on
sõlminud Euroopa Majanduspiirkonna lepingu Norra, Islandi ja Liechtensteiniga,
lepingu Norra finantsmehhanismi kohta aastateks 2009–2014, lepingu isikute vaba
liikumise kohta Šveitsiga ning lepingu koostöö ja tolliliidu kohta San
Marinoga.
Neid lepinguid tuleb kohandada, et lisada
Horvaatia lepinguosaliste hulka tema ELiga ühinemisel. Praeguste lepinguosaliste
ja ühineva riigi vahel tuleb pidada läbirääkimised kohandamise tingimuste üle.
Läbirääkimisi tuleks algatada varakult, et lepingute kohandamiseks
vastuvõetavad õigusaktid jõustuksid Horvaatia ELiga ühinemise kuupäeval.
Vastavalt Horvaatia Vabariigi ühinemistingimusi
käsitleva akti (edaspidi „ühinemisakt”) artiklile 6 peab läbirääkimisi
komisjon, toetudes nõukogus heakskiidetud läbirääkimisjuhistele ja
konsulteerides liikmesriikide esindajatest koosneva komiteega.
Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel
peetavatel läbirääkimistel tuleks silmas pidada järgmist.
1. Euroopa Majanduspiirkonna leping
Horvaatia Vabariigi ühinemistingimusi
käsitleva akti artikli 6 lõikega 5 on Horvaatia kohustunud ühinema Euroopa
Majanduspiirkonnaga (EMP) selles aktis osutatud tingimustel. Selleks esitab
Horvaatia taotluse vastavalt EMP lepingu artiklile 128.
Seda silmas pidades tuleks komisjonile anda
õigus ELi ja selle liikmesriikide nimel pidada EMP lepingu osaliste ja
Horvaatiaga läbirääkimisi Horvaatia EMPs osalemise lepingu sõlmimiseks.
Arvestades 2007. aasta EMP
laienemisläbirääkimistel saadud kogemusi, võivad läbirääkimist vajada järgmised
küsimused:
–
Erandid ja üleminekuperioodid. EMP lepingusse tuleks üle võtta ühinemislepingu raames kokkulepitud
erandid ja üleminekuperioodid. Norra, Island ja Liechtenstein ei ole
tõenäoliselt selle põhimõtte vastu.
–
Põllumajandustooted ja töödeldud
põllumajandustooted. Horvaatia osa EMP kaubanduses on
üsna väike, kuid ei saa välistada, et Norra ja Island nõuavad kompensatsiooni,
kuna Horvaatiaga sõlmitud kahepoolsed vabakaubanduslepingud kaotavad kehtivuse
alates Horvaatia ELiga ühinemise kuupäevast. Selleks et veelgi liberaliseerida
põllumajandussaaduste ja töödeldud põllumajandussaadustega kauplemist, tuleb
selliseid kohandused kokku leppida tavapäraste läbirääkimiste käigus EMP
lepingu artikli 19 ja protokolli nr 3 alusel.
–
EMP ja Norra finantsmehhanismid. EMP laienemist käsitlevas 2007. aasta lepingus leppisid kolm EMP EFTA
riiki kokku eraldada ajavahemikul kuni 30. aprillini 2009 (kaasa arvatud) EMP
sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse edendamiseks veel 72 miljonit eurot
(21,5 miljonit eurot Bulgaariale ja 50,5 miljonit eurot Rumeeniale). Ainuüksi
Norra eraldas 68 miljoni eurot kahele kahepoolse majanduskasvu ja säästva
arengu edendamise koostööprogrammile, mida viidi ellu Bulgaarias (20 miljonit
eurot) ja Rumeenias (48 miljonit eurot). Vastavalt Euroopa Liidu, Islandi,
Liechtensteini ja Norra vahelisele EMP 2009.–2014. aasta finantsmehhanismi
käsitlevale lepingule eraldavad kolm EMP EFTA riiki kokku 988,5 miljonit eurot
EMP sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse edendamiseks. Vastavalt Euroopa
Liidu ja Norra vahelisele Norra 2009.–2014. aasta finantsmehhanismi käsitlevale
lepingule eraldab ainuüksi Norra täiendavalt 800 miljonit eurot. EL lähtus
läbirääkimistel seisukohast, et siseturu osana saavad EMP EFTA riigid siseturu
laienemisest sama palju kasu kui liikmesriigid ja peaksid seepärast samuti
osalema siseturu säästvas ja tasakaalustatud arengus, andes oma panuse
ELis/EMPs sotsiaalsete ja majanduslike erinevuste leevendamiseks. Võttes
arvesse, et 2013. aastal algavad EMP ja Norra ning ELi vahelised läbirääkimised
EMP ja Norra 2015.–2020. aasta finantsmehhanismi raames abi saavate
liikmesriikide rahalise toetamise kohta, on Horvaatiat käsitlevatel
läbirääkimistel asjakohane lähtuda samast loogikast kui Bulgaaria ja Rumeeniaga
peetud läbirääkimistel ning EMP EFTA riikidel tuleks EMP ja Norra
finantsmehhanismide raames proportsionaalselt, ilma senistele abisaajatele
kokkulepitud abisummasid vähendamata, kuni 2014. aastani lähtuda samadest
kriteeriumidest. Täiendavate vahendite
eraldamisel Horvaatiale tuleks lähtuda samadest alustest kui kahe olemasoleva
rahastamismehhanismi puhul. Samuti tuleks rahastamismehhanismide ülevaatamisel
meelde tuletada, et uute ELi liikmesriikide ühinemisel ELiga kaotavad kehtivuse
nende kahepoolsed abilepingud EMP EFTA riikidega.
Bulgaaria ja Rumeenia ühinemise ettevalmistamise
käigus lepiti kokku, et komisjon võib, kuid ei pea, kavandatavad projektid läbi
vaadata. Läbirääkimistel tuleks käsitleda ka seda küsimust.
Selleks et vältida pikaldast menetlust, mis
seaks ohtu ELi ja EMP üheaegse laienemise, peaksid läbirääkimised üldiselt
piirduma EMP laienemise jaoks hädavajalike põhiteemadega.
2. Šveits ja San Marino
Vastavalt Horvaatia Vabariigi
ühinemistingimusi käsitleva akti artikli 6 lõigetele 2 ja 3 ühineb Horvaatia
lepingutega, mille praegused liikmesriigid ja liit on sõlminud või alla
kirjutanud ühe või mitme kolmanda riigiga või rahvusvahelise organisatsiooniga.
Samade sätete kohaselt toimub Horvaatia ühinemine nende lepingutega selliselt,
et lepingutele lisatakse protokoll, mille sõlmivad liikmesriikide nimel
ühehäälselt tegutsev nõukogu ning asjaomane kolmas riik või kolmandad riigid
või rahvusvaheline organisatsioon. Liikmesriikide nimel peab nende protokollide[2]
üle läbirääkimisi komisjon vastavalt läbirääkimisdirektiividele, mille on
ühehäälselt heaks kiitnud nõukogu, konsulteerides liikmesriikide esindajatest
koosneva nõukogu kinnitatud komiteega.
Sel eesmärgil peaks komisjon esitama nõukogule
soovituse võtta vastu otsus, millega volitatakse komisjoni alustama
läbirääkimisi.
Šveitsiga sõlmitud leping isikute vaba
liikumise kohta
Vastavalt Horvaatia ühinemisakti artikli 6
lõikele 3 tuleb uue ELi liikmesriigi lisamiseks kohandada Šveitsiga sõlmitud
isikute vaba liikumise kohta sõlmitud lepingut. Läbirääkimisteemad võivad olla
järgmised.
Üleminekuperioodid. Isikute vaba liikumist
käsitlevas lepingus on ette nähtud üleminekuperioodid, mille jooksul võib
Šveits rakendada teatud tingimustel arvulisi piirnorme majandustegevusele
juurdepääsu suhtes. Need piirnormid on 12 aastat lepingu jõustumisest (kuni 31.
maini 2014), 8 aastat alates sellest, kui jõustub lepingu 2004. aasta
protokoll, mis käsitleb ELiga 2004. aastal ühinenud liikmesriikide lisamist
lepinguosaliste hulka (kuni 31. maini 2014), ja 10 aastat alates sellest, kui
jõustub lepingu 2008. aasta protokoll, mis käsitleb Bulgaaria ja Rumeenia
lisamist lepinguosaliste hulka (kuni 31. maini 2019)[3].
Sarnaselt eelmise laienemisega tuleks Šveitsile võimaldada samasuguseid
erandeid ja üleminekuperioode, nagu lepiti kokku ühinemislepingu raames.
Ühinevast riigist lähtuva migratsiooni ja tema rahvaarvu alusel tuleks välja
arvutada Šveitsi arvulised piirnormid.
Koostöö ja tolliliidu leping San
Marinoga
Vastavalt Horvaatia ühinemisakti artikli 6 lõikele
2 tuleb ka seda lepingut uue EL liikmesriigi lisamiseks kohandada. Selles
küsimuses läbirääkimisteemasid ei ole.
Seepärast soovitab komisjon nõukogul:
–
võtta vastu lisatud otsus, millega volitatakse
alustada läbirääkimisi, et:
–
kohandada Euroopa Majanduspiirkonna lepingut,
võttes arvesse Horvaatia ühinemist Euroopa Liiduga,
–
kohandada Norra Kuningriigi ja Euroopa Liidu
vahelist lepingut Norra finantsmehhanismi kohta aastateks 2009 – 2014,
–
kohandada ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle
liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelist isikute
vaba liikumist käsitlevat lepingut,
–
kohandada San Marinoga sõlmitud koostöö ja
tolliliidu lepingut, võttes arvesse Horvaatia ühinemist Euroopa Liiduga;
–
võtta vastu otsusele lisatud läbirääkimisjuhised;
–
määrata erikomitee, kellega tuleb läbirääkimiste
pidamisel konsulteerida.
Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega Horvaatia ELiga ühinemist silmas
pidades volitatakse komisjonil alustada läbirääkimisi järgmiste lepingute
kohandamiseks: Euroopa Majanduspiirkonna leping, Norra Kuningriigi ja Euroopa
Liidu vaheline leping Norra finantsmehhanismi kohta aastateks 2009–2014, ühelt
poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi
Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev leping ning San
Marinoga sõlmitud koostöö ja tolliliidu leping
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,
Võttes arvesse Belgia Kuningriigi, Bulgaaria
Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Taani Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Eesti
Vabariigi, Iirimaa, Kreeka Vabariigi, Hispaania Kuningriigi, Prantsuse
Vabariigi, Itaalia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu
Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi,
Madalmaade Kuningriigi, Austria Vabariigi, Poola Vabariigi, Portugali
Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi, Slovaki Vabariigi, Soome Vabariigi,
Rootsi Kuningriigi, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (Euroopa Liidu
liikmesriikide) ning Horvaatia Vabariigi vahelist lepingut Horvaatia Vabariigi
ühinemise kohta Euroopa Liiduga,[4] alla kirjutatud 9.
detsembril 2011, eriti selle artikli 3 lõiget 4,
võttes arvesse akti Horvaatia Vabariigi
ühinemistingimuste ning Euroopa Liidu lepingus, Euroopa Liidu toimimise
lepingus ja Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingus tehtavate muudatuste
kohta,[5] eriti selle artikli 6
lõike 2 teist lõiku ja artikli 6 lõiget 5,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades, et Horvaatia ELiga ühinemist
silmas pidades tuleks alustada läbirääkimisi järgmiste lepingute kohandamiseks:
Euroopa Majanduspiirkonna leping, Norra Kuningriigi ja Euroopa Liidu vaheline
leping Norra finantsmehhanismi kohta aastateks 2009–2014, ühelt poolt Euroopa
Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni
vaheline isikute vaba liikumist käsitlev leping ning San Marinoga sõlmitud
koostöö ja tolliliidu leping,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Horvaatia ELiga ühinemist silmas pidades
volitatakse komisjoni Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel pidama
läbirääkimisi, et muuta Euroopa Majanduspiirkonna lepingut ning Norra
Kuningriigi ja Euroopa Liidu vahelist lepingut Norra finantsmehhanismi kohta
aastateks 2009–2014.
Artikkel 2
Horvaatia ELiga ühinemist silmas pidades
volitatakse komisjoni Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel ning kui
ühinemisleping jõustub, siis teiste seas ka Horvaatia Vabariigi nimel pidama
läbirääkimisi ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt
poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva
lepingu ning San Marinoga sõlmitud koostöö ja tolliliidu lepingu muutmiseks.
Artikkel 3
Läbirääkimisjuhised on sätestatud lisas.
Artikkel 4
Läbirääkimiste käigus konsulteeritakse
[nõukogu nimetatud erikomitee nimi].
Artikkel 5
Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
LISA
Läbirääkimisjuhised
läbirääkimiste
pidamiseks, et Horvaatia ELiga ühinemist silmas pidades kohandada järgmisi
lepinguid: Euroopa Majanduspiirkonna leping, Norra Kuningriigi ja Euroopa Liidu
vaheline leping Norra finantsmehhanismi kohta aastateks 2009–2014, ühelt poolt
Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi
Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev leping ning San
Marinoga sõlmitud koostöö ja tolliliidu leping
1.           Üldeesmärk
Kõnealuste lepingute kohandamine, et võimaldada
Horvaatial ELiga ühinemisel nende lepingutega liituda, ning laienenud ELis
majanduslike ja sotsiaalsete erinevuste leevendamiseks antavate rahaliste
toetuste ülevaatamine.
2.           Läbirääkimiste algus
Eespool nimetatud lepingute kohandamist käsitlevad
läbirääkimised ühelt poolt ühineva riigi ning teiselt poolt vastavalt Islandi,
Liechtensteini, Norra, Šveitsi ja San Marino vahel peaksid algama võimalikult
kiiresti.
3.           Olemasolevate lepinguid kohandavate
õigusaktide sisu
ELiga ühineva liikmesriigi ühinemine lepingutega.
Euroopa Majanduspiirkonna leping (EMP
leping) ja leping Norra finantsmehhanismi kohta
EMP lepingusse tuleks üle võtta Horvaatia
Vabariigi ühinemistingimusi käsitleva akti raames kokkulepitud erandid ja
üleminekuperioodid. Horvaatiaga arvestades tuleb aastani 2014 olemasolevates
EMP ja Norra rahastamismehhanismides saavutada proportsionaalne kasv samade
kriteeriumide alusel, mida kohaldatakse olemasolevatele mehhanismidele.
Läbirääkimised peaksid nii palju kui võimalik piirduma EMP laienemise jaoks
hädavajalike põhiteemadega.
Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle
liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute
vaba liikumist käsitlev leping
Vajaduse korral tuleb üle võtta ühinemisaktis
kokkulepitud erandid ja üleminekuperioodid. Ühinevast riigist lähtuva
migratsiooni ja tema rahvaarvu alusel tuleks välja arvutada Šveitsi arvulised
piirnormid.
San Marinoga sõlmitud koostöö ja tolliliidu
leping
Lepingut tuleb kohandada, lisades sellesse
Horvaatia tema ühinemisel ELiga. Erilisi põhjalikku läbirääkimist vajavaid
küsimusi ei ole tuvastatud.
4.           Ratifitseerimine ja jõustumine
Selleks et kohandavad õigusaktid saaksid jõustuda
samal kuupäeval, kui Horvaatia ühineb ELiga, tuleks läbirääkimised võimalikult
ruttu lõpule viia. Võttes arvesse ELis ja asjaomastes kolmandates riikides
kehtestatud korda, tuleks sätestada kohandavate õigusaktide ajutine kohaldamine
juhul, kui neid ei ole võimalik jõustada Horvaatia ühinemise kuupäeval.
 FINANTSSELGITUS ||
   || KUUPÄEV:
 1. || EELARVERUBRIIK: ei kohaldata || ASSIGNEERINGUD:
 2. || PEALKIRI:   Järgmiste kombineeritud lepingute kohandamine, pidades silmas Horvaatia ühinemist ELiga: Euroopa Majanduspiirkonna leping; Norra Kuningriigi ja Euroopa Liidu vaheline leping Norra finantsmehhanismi kohta aastateks 2009–2014; Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev leping; San Marinoga sõlmitud koostöö ja tolliliidu leping.
 3. || ÕIGUSLIK ALUS: ELi toimimise lepingu artiklid 207, 217 ja 218
 4. || EESMÄRGID:
 5. || FINANTSMÕJU:   Puudub || 12-KUULINE PERIOOD (miljonit eurot) || JOOKSEV EELARVEAASTA [n] (miljonit eurot) || JÄRGMINE EELARVEAASTA [n + 1] (miljonit eurot)
 5.0 || KULUD -               ELi EELARVEST MAKSTAVAD (TOETUSED/SEKKUMISED) -               RIIGIASUTUSED -               MUUD ||     Puudub ||     Puudub ||     Puudub
 5.1 || TULUD -               ELi OMAVAHENDID (MAKSUD/TOLLIMAKSUD) -               RIIKLIKUD ||     Puudub ||     Puudub ||     Puudub
   ||   || [n+2] || [n+3] || [n+4] || [n+5]
 5.0.1 || KAVANDATUD KULUD ||   ||   ||   ||
 5.1.1 || KAVANDATUD TULUD ||   ||   ||   ||
 5.2 || ARVUTAMISMEETOD:
 6.0 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAKOHASES PEATÜKIS KIRJENDATUD ASSIGNEERINGUTEST? || JAH
 6.1 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL? ||  EI
 6.2 || KAS ON VAJA LISAEELARVET? ||  EI
 6.3 || KAS TULEVASTESSE EELARVETESSE ON VAJA KIRJENDADA ASSIGNEERINGUID? ||  EI
 MÄRKUSED:
[1]               [Leping Belgia Kuningriigi, Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi
Vabariigi, Taani Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Eesti Vabariigi, Iirimaa,
Kreeka Vabariigi, Hispaania Kuningriigi, Prantsuse Vabariigi, Itaalia Vabariigi,
Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Luksemburgi
Suurhertsogiriigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Madalmaade Kuningriigi,
Austria Vabariigi, Poola Vabariigi, Portugali Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia
Vabariigi, Slovaki Vabariigi, Soome Vabariigi, Rootsi Kuningriigi,
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (Euroopa Liidu liikmesriikide)
ning Horvaatia Vabariigi vahel Horvaatia Vabariigi ühinemise kohta Euroopa
Liiduga, ELT L 112, 24. aprill 2012.]
[2]               Välja arvatud protokollid, mis käsitlevad üksnes või
peamiselt ühise välis- ja julgeolekupoliitika alast lepingut.
[3]               Lepingu artikkel 10, millele on lisatud 2004. ja 2008.
aasta protokoll.
[4]               ELT L 112, 24. aprill 2012.
[5]               ELT L 112, 24. aprill 2012.