title: Komisjoni soovitus, 19. september 2005, raamatupidamise lahususe ja kuluarvestussüsteemide kohta vastavalt elektroonilist sidet reguleerivale raamistikule   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               11.10.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 266/64

      KOMISJONI SOOVITUS,

   19. september 2005,
   raamatupidamise lahususe ja kuluarvestussüsteemide kohta vastavalt elektroonilist sidet reguleerivale raamistikule
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2005/698/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), (1) eriti selle artikli 19 lõiget 1,
   pärast konsulteerimist sidekomiteega,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku teatavad sätted nõuavad vajalike ja asjakohaste kuluarvestusmehhanismide rakendamist, nimelt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/19/EÜ (elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv)) (2) artiklid 9, 11 ja 13 ning I lisaga seoses artikli 6 lõige 1, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/22/EÜ (universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv)) (3) artikkel 17, artikli 18 lõige 1 ja VII lisa punkt 2 ning direktiivi 2002/21/EÜ artikkel 13.

               (2)

               Operaatorite suhtes, kelle puhul vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 16 tehtud turuanalüüsi tulemusel on kindlaks määratud, et nad omavad asjakohasel turul märkimisväärset turujõudu (edaspidi “teavitatud operaatorid”), võib muu hulgas kehtestada eraldi aruannete ettevalmistamise ja/või kuluarvestussüsteemi rakendamise kohustuse. Selliste kohustuste rakendamise eesmärk on muuta operaatoritevahelised tehingud läbipaistvamaks ja/või määrata kindlaks osutatud teenuste tegelikud kulud. Lisaks sellele võivad riikide reguleerivad asutused kasutada teavitatud operaatorite puhul raamatupidamise lahusust ja kuluarvestussüsteemide rakendamist lisaks teiste regulatiivsete meetmete kohaldamisele (nt läbipaistvus, mittediskrimineerimine, kulupõhisus).

               (3)

               Käesolev soovitus ajakohastab komisjoni 8. aprilli 1998. aasta soovitust 98/332/EÜ vastastikuse sidumise kohta liberaliseeritud telekommunikatsiooniturul (2. osa: raamatupidamise lahusus ja kuluarvestus) (4) pärast elektroonilist sidet reguleeriva raamistiku (25. juuli 2003) kohaldamist. Käesolev läbivaatamine on vajalik, kuna 2002. aasta reguleeriv raamistik tõi kaasa mõned olulised muudatused 1998. aasta reguleerivate õigusaktide raamistikku, nagu raamistiku laiendatud kohaldamisala, teistsugune lähenemine eelkohustustele, kuluarvestust ja raamatupidamise lahusust käsitlevate erisätete teistsugune kohaldamisala ning tehnoloogilise neutraalsuse põhimõtte kohaldamine.

               (4)

               Käesoleva soovituse üldisteks eesmärkideks on edendada ühtsete raamatupidamispõhimõtete ja -meetodite kohaldamist Euroopa Liidu tasandil, kusjuures võetakse arvesse riigi reguleerivate asutuste kogemusi kuluarvestuse ja raamatupidamise lahususe valdkonnas; parandada raamatupidamissüsteemide, meetodite, läbitöötatud andmete, kontrolli- ja aruandlusprotsesside läbipaistvust kõikide osapoolte huvides.

               (5)

               Operaatorid võivad tegutseda turgudel, kus nad on määratletud märkimisväärset turujõudu omavatena, ning samuti konkureerivatel turgudel, kus nad ei ole selliselt määratletud. Oma reguleerimisülesannete täitmiseks võib riigi reguleeriv asutus vajada teavet turgude kohta, kus operaatorid ei oma märkimisväärset turujõudu. Kui raamatupidamise lahususe kohustus on ette nähtud teavitatud operaatori puhul, kes omab märkimisväärset turujõudu ühel või mitmel turul, võib raamatupidamise lahususe kohustus hõlmata turgusid, kus operaator ei oma märkimisväärset turujõudu, nt selleks, et tagada andmete sidusus.

               (6)

               Kõik kohustuslikud kuluarvestuse või raamatupidamise lahususe meetodid, mida kasutatakse eelkõige hinnakontrolli käsitlevate otsuste alusena, tuleks täpselt määratleda viisil, mis soodustab tõhusat investeerimist ja tuvastab võimalikku konkurentsivastast käitumist, eriti liiga väikesi hinnavahesid, ning need peaksid vastama riigi reguleeriva asutuse üldistele eesmärkidele, mis on sätestatud direktiivi 2002/21/EÜ artiklis 8.

               (7)

               Uue või läbivaadatud kuluarvestusmetoodika rakendamine võib näidata, et reguleeritud maksude ja/või hinnamehhanismide praegune tase on teataval moel ebasobiv või valesti määratud. Kui riigi reguleeriv asutus peab parandusmeetmeid vajalikuks, siis tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta kaubandus- ja majanduskeskkonda, et minimeerida riski ja määramatust asjakohastel turgudel. Selliste meetmete hulka võib näiteks kuuluda hindade korrigeerimise jaotamine mõistliku ajavahemiku peale.

               (8)

               Tulevikku suunatud lähenemist kasutava raamatupidamissüsteemi (näiteks pikaajalise täiendkulu meetodi) rakendamisel, mis ei põhine mitte ajaloolistel, vaid jooksevhindadel, nt kui varad hinnatakse ümber, tuginedes kaasaegse samaväärse, kõige tõhusama saadaoleva tehnoloogia abil ehitatud infrastruktuuri kasutamise maksumusele, võib riigi reguleerivatel asutustel olla vajalik kohandada kuluarvestusmetoodika parameetreid, et saavutada kõnealuseid eesmärke. Võimaluse korral tuleks ette näha altpoolt ülespoole ja ülaltpoolt allapoole lähenemiste koordineeritud kasutamine. Raamatupidamissüsteemid peaksid põhinema tegelikel kuludel, nagu näiteks tegevuspõhine kuluarvestus.

               (9)

               Kui jooksevhindades kuluarvestust (CCA) kohaldatakse võrgu varadele, nagu kliendiliin, mida loetakse lühema aja lõikes vähem paljundatavaks, siis nõuab kuluarvestusmetoodika järjekindel kohaldamine parameetrite (nagu kapitalikulud, andmed amortisatsiooni kohta, lisatasud, ajas muutuvad komponendid) vastavat kohandamist riigi reguleerivate asutuste poolt.

               (10)

               Kui kuluarvestussüsteemi rakendamine sätestatakse vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ artikli 13 lõikele 4, tuleks eeskirjad kulude paigutuse kohta esitada piisava üksikasjalikkusega, tegemaks selgeks võrgukomponentide ja -teenustega seotud kulude ja tasude vahelised suhted, samas tuleb ühtlasi ette näha alus, mille põhjal aruannetes eraldatakse otseselt ja kaudselt omistatavad kulud.

               (11)

               Käesolevas soovituses pakutakse suuniseid selle kohta, kuidas rakendada kuluarvestust ja raamatupidamise lahusust vastavalt uuele, 2002. aasta reguleerivale raamistikule. Soovituses 98/322/EÜ antakse suunised kuluarvestuse ja raamatupidamise lahususe rakendamiseks vastavalt 1998. aasta raamistikule. 1998. aasta soovitust kohaldatakse jätkuvalt olukordades, kus liikmesriigid ei ole viinud lõpule olemasolevate kuluarvestust ja raamatupidamise lahusust käsitlevate kohustuste läbivaatamist vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 16.

               (12)

               Kui liikmesriigid rakendavad finantsülekandeid sisaldavat kompensatsioonimehhanismi, nõutakse universaalteenuse direktiivi IV lisa B osas nende ülekannete tegemist objektiivselt, läbipaistvalt, mittediskrimineerivalt ja proportsionaalselt. Nende eesmärkide saavutamiseks tuleb kõik universaalteenuse osutamise kohustuste eest saadud kompensatsioonid nõuetekohaselt esitada raamatupidamise lahususe süsteemides.

               (13)

               Seoses universaalteenuse osutamise kohustuse rahastamisega ei piira käesolev soovitus komisjoni 25. juuni 1980. aasta direktiivi 80/723/EMÜ liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate finantsläbipaistvuse kohta. (5)

               (14)

               Käesoleva soovituse põhimõtete kohaldamine ei piira liikmesriikide ja äriühingute kohustust täita ühenduse konkurentsieeskirju.

               (15)

               Komisjoni 16. mai 2002. aasta soovituses 2002/590/EÜ “Diplomeeritud audiitorite sõltumatus ELs: aluspõhimõtete kogum diplomeeritud audiitorite sõltumatuse kohta” (6) kehtestatakse usaldusväärne raamistik, mille taustal saab audiitorite sõltumatust vajaduse korral testida.

               (16)

               Euroopa reguleerivate organite töörühm (ERG) (7) on esitanud hinnangu muudatuse kohta komisjoni 1998. aasta soovituses raamatupidamise lahususe ja kuluarvestuse kohta, mis sisaldab üksikasjalikku lisa kuluarvestuse ja raamatupidamise lahususe aspektidest,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Käesolev soovitus käsitleb raamatupidamise lahususe ja kuluarvestussüsteemide rakendamist operaatorite poolt, kelle nende riigi reguleerivad asutused on vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 16 tehtud turuanalüüsile määratlenud asjakohastel turgudel märkimisväärset turujõudu omavana. Selliste kohustustega operaatoreid nimetatakse edaspidi “teavitatud operaatoriteks”.
               Kuluarvestussüsteemi rakendamise kohustuse kehtestamise eesmärk on tagada õiglaste, objektiivsete ja läbipaistvate kriteeriumide järgimine teavitatud operaatorite poolt summade eraldamisel teenuste jaoks olukordades, mil nende suhtes kohaldatakse hinnakontrollidee või kuludele orienteeritud tasudega seotud kohustusi.
               Raamatupidamise lahusust puudutava kohustuse sätestamise eesmärk on pakkuda üksikasjalikumat teavet, kui seda on teavitatud operaatori seadusjärgsetest raamatupidamisaruannetest saadav teave, et võimalikult täpselt peegeldada teavitatud operaatori ettevõtte osade tulemuslikkust, just nagu need oleksid toiminud eraldi ettevõtetena, ning vertikaalselt integreeritud ettevõtete puhul vältida diskrimineerimist nende endi tegevuse kasuks ning vältida ebaõiglast ristsubsideerimist.

               2.

               Riigi reguleerivatel asutustel soovitatakse nõuda teavitatud operaatoritelt tegevuskulude, kasutatud kapitali ja tulude eristust tasemel, mis vastaks siseriiklike või ühenduse õigusaktidega sätestatud proportsionaalsuse, läbipaistvuse ja reguleerivatele eesmärkidele.
               Soovitatav on, et kulude paigutus, kasutatud kapital ja tulud oleksid vastavuses tegelike kulude põhimõttega (nagu tegevuspõhine kuluarvestus, “ABC”).
               Teavitatud operaatorite kuluarvestus- ja raamatupidamise lahususe süsteemid peavad võimaldama anda reguleerivat finantsteavet, et näidata reguleerivate kohustuste täielikku täitmist. Seda võimalust soovitatakse mõõta asjakohasuse, usaldusväärsuse, võrreldavuse ja olulisuse kvalitatiivsete kriteeriumide põhjal.
               Riigi reguleerivatel asutustel soovitatakse veenduda kuluarvestus- ja raamatupidamise lahususe süsteemide adekvaatsuses ja tulemuslikkuses; võib korraldada nende süsteemide avaliku arutelu.

               3.

               Riigi reguleerivatel asutustel soovitatakse kuluarvestussüsteemide aspektide ja näitajate hindamisel läbi vaadata teavitatud operaatori kuluarvestussüsteemi suutlikkus analüüsida ja esitada andmeid kulude kohta reguleerivaid eesmärke toetaval viisil. Eelkõige peaks teavitatud operaatori kuluarvestussüsteem võimaldama otseste kulude (8) ja kaudsete kulude (9) eristamist.
               Riigi reguleerivatel asutustel soovitatakse pärast jooksevhindadel põhineva kuluarvestussüsteemi kohta otsuse vastuvõtmist esitada teavitatud operaatoritele uue jooksevhindadel põhineva kuluarvestussüsteemi rakendamiseks kindlad tähtajad ja baasaasta.
               Tulemusliku operaatori võrgu varade hindamine tulevikku suunatud või jooksva väärtuse põhjal, so samaväärsete operaatorite kulude arvutlus juhuks, kui turg pakuks elavat konkurentsi, on jooksevhindades kuluarvestuse (CCA) metoodika oluline element. See eeldab, et tegevuskuludes sisalduvad amortisatsioonikulud arvestatakse kaasaegsete samaväärsete varade väärtuse põhjal kõnealusel ajal. Sellest tulenevalt peavad aruanded kasutatud kapitali kohta samuti põhinema jooksevhindadel. Vajalik võib olla muude kulude korrigeerimine, et kajastada vara ostukulusid kõnealusel ajal ning selle tegevuskulude alust. Võrgu varade hindamist tulevikku suunatud või jooksva väärtuse põhjal võib vajaduse korral täiendada kuluarvestusmetoodika kasutamisega, nt pikaajalise täiendkulu meetod (LRIC).
               Riigi reguleerivatel asutustel soovitatakse võtta nõuetekohaselt arvesse jooksevhindades kuluarvestuse rakendamisel tekkida võivaid hinna- ja konkurentsiküsimusi, nagu näiteks kliendiliini komplektist eraldamise korral.
               Riigi reguleerivatel asutustel soovitatakse võtta nõuetekohaselt arvesse finantsteabe täiendavaid korrigeerimisi kasutegurite suhtes, eelkõige kasutades andmeid kulude kohta hinnakujunduse muutmisel, kuna kuluarvestussüsteemide kasutamine (isegi CCA kohaldamine) ei pruugi täielikult kajastada otstarbekalt tehtud või asjakohaseid kulutusi. (10) Kasutegurid võivad koosneda hinnangutest teistsugusele võrgu topoloogiale ja arhitektuurile, amortisatsioonitehnikatele, võrgu juures kasutatavale või plaanitavale tehnoloogiale.

               4.

               Teavitatud operaatoritel, kes peavad aru andma raamatupidamise lahususe kohta, soovitatakse esitada iga reguleeritava aruandva majandusüksuse kohta kasumiaruanne ja aruanne kasutatud kapitali kohta (asjakohaste turgude ja teenuste põhjal). Turgude ja teenuste vahelised ülekandekulud või ostud tuleb esitada selgelt ja piisava üksikasjalikkusega, et põhjendada vastavust mittediskrimineerimiskohustusega. Need aruandluskohustused raamatupidamise lahususe kohta võivad ette näha teabe ettevalmistamist ja avaldamist turgude kohta, kus operaator ei oma märkimisväärset turujõudu.
               Ühtsuse ja andmete sidususe huvides soovitatakse need reguleeritavate raamatupidamiste finantsaruanded konsolideerida kogu ettevõtte kasumiaruandeks ja aruandeks kasutatud kapitali kohta. Samuti on nõutav eraldi reguleeritava raamatupidamisaruandluse ühitamine operaatori seadusjärgse raamatupidamisaruandlusega. Nende aruannete kohta peaks sõltumatu audiitor andma oma hinnangu või nende suhtes peaks riigi reguleeriv asutus läbi viima finantsauditi (sõltuvalt sobiva kvalifikatsiooniga personali kättesaadavusest).

               5.

               Riigi reguleerivatel asutustel soovitatakse teha teavitatud operaatoritelt saadud asjakohane, piisavalt üksikasjalik raamatupidamisteave huvitatud isikutele kättesaadavaks. Antud teabe üksikasjalikkus peaks tagama põhjendamatu diskrimineerimise puudumise osutatavate ettevõttesiseste ja -väliste teenuste vahel ning võimaldama kindlaks teha teenuste keskmise hinna ning meetodi, mille abil kulud on arvestatud. Neil eesmärkidel teabe andmisel peaksid riigi reguleerivad asutused nõuetekohaselt hoidma ärisaladust.
               Selles suhtes suurendab piisavalt üksikasjalike, näiteks võrgukomponentide keskmist hinda näitavate kuluaruannete avaldamine teavitatud operaatori poolt läbipaistvust ning tõstab usaldusväärsust konkurentide poolt, kinnitades, et puuduvad konkurentsivastased ristsubsiidiumid. Seda loetakse eriti oluliseks hulgimüügiteenuste puhul. Rakendussuunised aruandlusnõuete ja teabe avaldamise kohta on sätestatud lisas.

               6.

               Vastavalt universaalteenuse direktiivi artiklile 8 võidakse universaalteenuse osutajatena määrata teatavad ettevõtjad ning vastavalt universaalteenuse direktiivi artiklile 17 võidakse nende suhtes kohaldada jaemüügitariifide reguleerivat kontrolli. Nende liikmesriikide puhul, kes kasutavad skeeme universaalteenuse kohustuse rahastamiseks, soovitatakse kõik määratud ettevõtja(te) poolt kompensatsioonimehhanismi osana saadavad toetused identifitseerida raamatupidamise lahususe süsteemis.

               7.

               Käesolevad raamatupidamissuunised käsitlevad reguleerivat aruandlust ning need ei ole ette nähtud asendama ühtki liikmesriigis nõutavat seadusjärgset finantsaruandlust.

               8.

               Käesolev soovitus vaadatakse läbi hiljemalt kolm aastat pärast selle kohaldamise kuupäeva.

               9.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 19. september 2005

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Viviane REDING

      (1)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.

      (2)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 7.

      (3)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51.

      (4)  EÜT L 141, 13.5.1998, lk 6.

      (5)  EÜT L 195, 29.7.1980, lk 35. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2000/52/EÜ (ELT L 193, 29.7.2000, lk 75).

      (6)  EÜT L 191, 19.7.2002, lk 22.

      (7)  Euroopa reguleerivate organite töörühm (ERG) asutati otsusega 2002/627/EÜ (EÜT L 200, 30.7.2002, lk 38), muudetud otsusega 2004/641/EÜ (ELT L 293, 16.9.2004, lk 30).

      (8)  Otsesed kulud on kulud, mis täielikult ja ühemõtteliselt kantakse teatavate tegevuste katteks.

      (9)  Kaudsed kulud on kulud, mis nõuavad jaotamist, kasutades õiglast ja objektiivset omistamismetoodikat.

      (10)  Mõned varad võivad nõuded ületada või võib võrguarhitektuur olla allpool optimaalset taset. Altpoolt ülespoole majandus-/insenertehnilise mudeli rakendamine aitab saada teavet ebatõhusate ja tarbetult kantud kulude kohta, mis tuleks kõrvaldada.

      LISA
      SUUNISED ARUANDLUSNÕUETE JA TEABE AVALDAMISE KOHTA
      Käesolevas lisas kirjeldatakse korrapärase aruandluse raamistikku, avaldamise küsimusi ja nõuetele vastavuse tõendit.
      Vastavalt soovituse punktis 2 soovitatud põhimõtetele peavad kuluarvestuse ja raamatupidamise lahususe süsteemid andma finantsteavet sellise üksikasjalikkusega, mis näitab vastavust mittediskrimineerimise ja läbipaistvuse põhimõtetega, adekvaatselt määratledes ja omistades tulusid, kulusid, kasutatud kapitali ja operaatori poolt läbi viidud mitmesuguste tegevuste mahte. Selline raamatupidamisteave tuleks riigi reguleerivale asutusele viivitamata kättesaadavaks teha.
      Reguleeritava raamatupidamisaruandluse hea esitamine tagab selle, et raamatupidamisaruannete oluline teave edastatakse selgelt ja tõhusalt ning seda tehakse nii lihtsalt ja konkreetselt kui võimalik. Teabe esitamine raamatupidamisaruannetes hõlmab teatavat üldistamist ja kokkuvõtmist. Kui see protsess viiakse läbi korralikult, on tulemuseks ulatuslikum teave, kuna selline esitamine täidab mitmesuguseid reguleerivaid eesmärke, näiteks tõestades, et tasud on kulupõhised või et puudub põhjendamatu diskrimineerimine.
      Raamatupidamisaruanded hõlmavad tõendavaid lisasid ja täiendavaid andmikke, mis raamatupidamisaruandeid avardavad ja selgitavad. Nii raamatupidamisaruanded kui ka tõendavad lisad moodustavad ühtse terviku.
      Reguleeritavat raamatupidamisteavet kasutavad riigi reguleerivad asutused ja teised isikud, keda võivad mõjutada kõnealusel teabel põhinevad reguleerivad otsused, näiteks konkurendid, investorid ja tarbijad. Selles kontekstis võib teabe avaldamine aidata kaasa avatud ja konkurentsi pakkuvale turule ning samuti suurendada reguleeritava raamatupidamissüsteemi usaldusväärsust.
      Täielikku avaldamist võivad siiski piirata ärisaladust käsitlevad siseriiklikud ja ühenduse eeskirjad. Seetõttu soovitatakse riigi reguleerivatel asutustel pärast operaatorite arvamuse ärakuulamist määratleda, missugust teavet tuleb käsitada konfidentsiaalsena ning ei või kättesaadavaks teha.
      1.   Teabe ettevalmistamine ja avaldamine
      Ette valmistada ja avaldada tuleks järgmine finantsteave (võttes arvesse konfidentsiaalsust ja siseriiklikke õigusakte) asjakohase turu/teenuse kohta:

                  —

                  Kasumiaruanded,

                  —

                  aruanne kasutatud kapitali kohta (üksikasjalik arvutusmetoodika ja kasutatud parameetrite väärtused),

                  —

                  konsolideerimine ja ühitamine seadusjärgse raamatupidamisaruandluse või kuluarvutlusteabe muu allikaga,

                  —

                  kuluarvutlusmetoodika kirjeldus, sealhulgas viide kulubaasile ja standarditele, paigutamise ja hindamise metoodika, kaudsete kulude kindlaksmääramine ja käsitlemine,

                  —

                  mittediskrimineerimist käsitlevad lisad (üksikasjalikud ülekandekulud),

                  —

                  audiitori hinnang (kui seda nõuab riigi reguleeriv asutus),

                  —

                  arvestuspõhimõtete ja reguleerivate raamatupidamispõhimõtete kirjeldus,

                  —

                  tõend ühenduse ja siseriiklikele eeskirjadele vastavuse kohta,

                  —

                  vajaduse korral muud täiendavad andmikud.

            Aruandevormid, mis võivad järgida seadusjärgset raamatupidamise standardmudelit, tuleks riigi reguleeriva asutuse poolt pärast operaatoritega konsulteerimist eelnevalt kindlaks määrata. Tõendit ühenduse ja siseriiklikele eeskirjadele vastavuse kohta, audiitori hinnangut ning raamatupidamis- ja arvestuspõhimõtete, kasutatud metoodikate ja protseduuride, nimelt kulude paigutuse metoodika kirjeldust ei saa lugeda konfidentsiaalseks. Ilma et see piiraks siseriiklike ja ühenduse ärisaladust käsitlevate õigusaktide kohaldamist, tuleks auditi tulemused teha üldsusele kättesaadavaks.
      2.   Nõuetele vastavuse tõend
      Iga-aastane nõuetele vastavuse tõend peab sisaldama vähemalt järgmist:

                  —

                  audiitori järeldused,

                  —

                  kõik kindlakstehtud rikkumised,

                  —

                  audiitori soovitused (koos vastavate tagajärgedega),

                  —

                  järgitava kontrollmetoodika täielik kirjeldus ning

                  —

                  mõned finants- ja raamatupidamisalased koondandmed (näiteks jooksevhindades kuluarvestuse korrektsioonid, omistamismetoodika põhjal tehtud peamised oletused, eraldatud kulude tase ning mudeli detailsuse aste).

            Nõuetele vastavuse tõendi ja auditi tulemuste avaldamine peab toimuma huvitatud isikutele kergesti ligipääsetavas vormis, näiteks paberkandjal või elektroonilisel kujul, või operaatori või riigi reguleeriva asutuse veebilehel.
      3.   Aruandeperiood
      Reguleeritava raamatupidamisaruandluse avaldamine peaks toimuma kord aastas ning võimalikult kiiresti pärast aruandeaasta lõppu. Vastavustõendi avaldamine peaks toimuma hiljemalt kahe kuu jooksul pärast reguleeriva auditi lõppu või mitte hiljem kui praeguses, reguleerivates kohustustes sätestatud praktikas.


title: Nõukogu soovitus, 17. veebruar 2015 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kümnes EAF) meetmete rakendamisega 2013. eelarveaastal

text:
               24.2.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 66/3

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   17. veebruar 2015,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kümnes EAF) meetmete rakendamisega 2013. eelarveaastal
   (2015/C 66/03)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud 23. juunil 2000 Cotonous (1) ning mida on muudetud 25. juunil 2005 Luxembourgis (2),
   võttes arvesse sisekokkulepet nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate vahel ühenduse abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2008–2013) alusel vastavalt AKV-EÜ koostöölepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse EÜ asutamislepingu neljandat osa (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas kümnes Euroopa Arengufond (kümnes EAF), eriti selle artikli 11 lõiget 8,
   võttes arvesse 18. veebruari 2008. aasta määrust (EÜ) nr 215/2008, mis käsitleb 10. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust (4), eriti selle artikleid 142–144,
   olles läbi vaadanud kümnenda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande, 2013. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning 2013. eelarveaastat käsitleva Euroopa Kontrollikoja aastaaruande kaheksandast, üheksandast ja kümnendast Euroopa Arengufondist (EAF) rahastatud tegevuste kohta koos selles sisalduvate komisjoni vastustega (5)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 11 lõikele 8 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu kümnenda EAFi finantshaldamise täitmise kohta.

               (2)

               2013. eelarveaastal on komisjon kümnenda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses kümnenda EAFi meetmete rakendamisega 2013. eelarveaastal.

      Brüssel, 17. veebruar 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. REIRS

      (1)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

      (2)  ELT L 287, 28.10.2005, lk 4.

      (3)  ELT L 247, 9.9.2006, lk 32.

      (4)  ELT L 78, 19.3.2008, lk 1.

      (5)  ELT C 398, 12.11.2014, lk 289.


				|

		52014DC0405

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Taani 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta /* COM/2014/0405 final */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Taani 2014. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997.
aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle
artikli 9 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee
arvamust,
võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
võttes arvesse majanduspoliitika komitee
arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia
„Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning
keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa
jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni
ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika
üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse
liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil
2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette
sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning
võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad
tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades
eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid
ja rakendada riigipõhised soovitused.
(4)
Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse Taani
2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Taani ajakohastatud
lähenemisprogrammi (2013–2016) kohta.
(5)
13. novembril 2013 võttis komisjon vastu
iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[4]
mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust.
Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu
häiremehhanismi aruande,[5]
milles nimetati Taanit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)
Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013
heaks prioriteedid finantsstabiilsuse tagamiseks, eelarve konsolideerimiseks ja
majanduskasvu hoogustamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata
diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist,
taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada
majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)
Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr
1176/2011 artikli 5 alusel Taani suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi
tulemused[6].
Analüüsi põhjal on komisjon jõudnud järeldusele, et Taani makromajanduslikke
probleeme, mis on seotud erasektori võlakoormuse ja välise konkurentsivõimega,
ei saa enam pidada tasakaalustamatuseks makromajandusliku tasakaalustamatuse
menetluse tähenduses. Eelkõige tundub, et eluasemeturul toimunud kohanemine
ning erasektori kõrge võlataseme mõju reaalmajandusele ja finantssektori
stabiilsusele on kontrolli all. Siiski vajavad need arengud ja ka välist
konkurentsivõimet suurendavad tegurid jätkuvat jälgimist.
(8)
Taani esitas 15. aprillil 2014 nii oma
2014. aasta lähenemisprogrammi kui ka 2014. aasta riikliku
reformikava. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi
seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)
2014. aasta lähenemisprogrammis sätestatud
eelarvestrateegia eesmärk on tagada ülemäärase puudujäägi korrigeerimine
jätkusuutlikul viisil ja säilitada struktuurne eelarvepositsioon keskpika
perioodi eesmärgi tasemel või üle selle. Keskpika perioodi puudujäägieesmärk,
mis on -0,5 % SKPst, vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Taani
valitsemissektori eelarvepuudujääk toodi aastal 2013 jätkusuutlikult tasemele
alla 3 % SKP-st. Programmis on seatud eesmärgiks saavutada 2014. aastal
valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk 1,3 % SKPst ja 2015. aastal
2,9 % SKPst, mis on vastavuses (ümberarvutatud) struktuurse
eelarvepositsiooniga keskpika perioodi eesmärgi tasemel või üle selle. Kokkuvõttes
on programmis sätestatud eelarvestrateegia kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti
nõuetega. Võlatase, mis 2013. aastal oli 44,5 % SKPst, peaks kava kohaselt
2015. aastal ajutiselt kasvama, seejärel kahanema. Eelarveprognooside aluseks
olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Stsenaariumi kohaselt kasvab SKP
2014. aastal 1,6 % ja 2015. aastal 1,9 %, mis on üldjoontes kooskõlas
komisjoni 2014. aasta kevadprognoosiga, mille kohaselt on need määrad vastavalt
1,5 % ja 1,9 %. Lähtudes 2014. aasta lähenemisprogrammile antud
hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas nõukogu määrusega
(EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et Taani riigi rahanduse seisund on
kindel ja et lähenemisprogrammi eesmärk eeldatavasti saavutatakse.
(10)
Taani ei ole veel teinud piisavalt edusamme
tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate ühiskonnagruppide olukorra
parandamiseks ega haridussüsteemi kulutõhususe suurendamiseks.
Invaliidsuspensionide ja paindlike töökohtade (nn „fleksjob”) reform on hakanud
andma tulemusi, jõustunud on rahaliste hüvitiste reform, kokkulepe on
saavutatud haigushüvitiste reformi alal ja aprillis andis valitsus töösse
aktiivse tööturupoliitika reformi ettepaneku. Probleeme on veel piisava hulga
õpipoisikohtade tagamisega ja selle õppevormi maine parandamisega,
kutseharidus- ja -koolitussüsteemide uuendamisega ja koolist väljalangevuse
määra vähendamisega. Kuna nende reformide rakendamine on alles algusjärgus, ei
ole nende täit mõju veel ilmnenud. Kutsehariduse ja -koolituse reformi osas
jõuti veebruaris 2014 kokkuleppele ja reform jõustub eeldatavasti 2015. aasta
keskel ning selle eesmärgiks on parandada kutseharidust ja -koolitust suure
hulga erinevate algatuste kaudu.
(11)
Tootlikkuse kasvatamine on Taani majanduses
endiselt probleemiks. Euroopa Komisjoni hinnang on üldjoontes kooskõlas
tootlikkuskomisjoni järeldustega. Aprillis 2014 avaldas tootlikkuskomisjon 25
peamist soovitust ja rohkem kui 100 konkreetset ettepanekut sellistes
valdkondades nagu konkurents, riigihanked, haridus, rahvusvahelistumine, innovatsioon,
maksundus ja taristu. Tootlikkuse aeglase kasvu probleemi kavatsetakse
lahendada tootlikkuskomisjoni soovituste rakendamise teel.
(12)
Komisjon on Euroopa poolaasta raames Taani
majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud. Ta on hinnanud lähenemisprogrammi
ja riiklikku reformikava. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide
asjakohasust Taani eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse
seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades
silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse
riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud
komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes
1–3.
(13)
Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu
Taani lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[7] selle kohta kajastub
eelkõige soovituses 1,
SOOVITAB Taanil võtta ajavahemikus
2014–2015 järgmisi meetmeid:
1.           Jätkata
pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist majanduskasvu soosivat
eelarvepoliitikat ja säilitada tugev eelarvepositsioon, tagades, et keskpika
perioodi eelarve-eesmärki järgitakse kogu lähenemisprogrammiga hõlmatud aja
jooksul.
2.           Võtta täiendavaid meetmeid,
et parandada tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste tööalast konkurentsivõimet.
Parandada haridustulemusi, eriti rändetaustaga noorte puhul, ja samuti
kutsehariduse tulemuslikkust. Hõlbustada hariduse omandamiselt tööturule
üleminekut, sh kasutades ulatuslikumalt töökohtadel pakutavat väljaõpet ja
õpipoisiõpet.
3.           Suurendada jõupingutusi, et
kaotada turule sisenemise takistused ja vähendada regulatiivset koormust, et
suurendada konkurentsi omamaises teenustesektoris, eeskätt jaemüügi- ja
ehitussektoris, nagu tootlikkuskomisjon on soovitanud.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2014) 405 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 ja
P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               SWD(2014) 77 final.
[7]               .               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr
1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 2. juuli 2008 , digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime kohta (teatavaks tehtud numbri K(2008) 3282 all)

text:
               18.7.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 190/37

      KOMISJONI SOOVITUS,
   2. juuli 2008,
   digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime kohta
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 3282 all)
   (2008/594/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Majanduskasvule ja tööhõivele suunatud strateegiline algatus i2010 toetub info- ja sidetehnoloogiapoliitika ning info- ja sidetehnoloogiaga seotud teadusuuringute ja uuenduste kasutamisele Lissaboni strateegia eesmärkide saavutamiseks. Algatusega i2010 edendatakse Euroopa infoühiskonna loomist ja innustatakse osutama paremaid avalikke teenuseid, sealhulgas e-tervishoiuteenuseid.

               (2)

               Euroopa tervishoiusüsteemidega seotud praegusi ja tulevasi ülesandeid saab vähemalt osaliselt lahendada oma väärtust tõendanud info- ja sidetehnoloogialahenduse (e-tervishoiu) kasutamisega. e-tervishoiust kasu saamiseks on oluline parandada koostööd liikmesriikide e-tervishoiusüsteemide ja -rakenduste koostalitlusvõime alal. Digitaalsed terviseloosüsteemid on e-tervishoiusüsteemide oluline osa.

               (3)

               Digitaalsed terviseloosüsteemid võimaldavad parandada terviseteabe kvaliteeti ja turvalisust võrreldes tavapäraste terviselugudega. Digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime peaks lihtsustama juurdepääsu ning parandama patsientidele osutatava meditsiinilise abi kvaliteeti ja ohutust kogu ühenduses, andes patsientidele ja tervishoiutöötajatele asja- ja ajakohast teavet ning tagades samal ajal isikuandmete ja konfidentsiaalsuse kaitse kõrgeimad standardid. E-tervishoiu valdkonna piiriülese koostalitlusvõime parandamine nõuab eri liikmesriikide tervishoiuteenuste osutajate, kõnealuste teenuste ostjate ja seadusandjate koostööd. Samal ajal ei pruugi iga koostalitlusvõimega seotud meede tingimata kaasa tuua tervishoiuteenuste korraldamist ja osutamist käsitlevate seaduste ja eeskirjade ühtlustamist liikmesriikides.

               (4)

               Digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime puudumine on üks peamisi takistusi e-tervishoiust sotsiaalse ja majandusliku kasu saamisel ühenduses. Tehnilise ja semantilise koostalitlusvõime puudumine süvendab e-tervishoiuturu killustatust. Praegu liikmesriikides kasutatavad tervisega seotud info- ja sidesüsteemid ning -standardid on sageli ühildumatud ega lihtsusta juurdepääsu teabele, mis on oluline eri liikmesriikides ohutute ja kvaliteetsete tervishoiuteenuste osutamiseks.

               (5)

               Komisjoni 30. aprilli 2004. aasta teatises nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „E-tervishoid – Euroopa kodanike tervishoiu parandamine: Euroopa e-tervishoiuruumi tegevuskava” (1) on antud ülevaade e-tervishoiusüsteemide potentsiaalist ja nende kasutuselevõtuga seotud olulistest probleemidest. Nimetatud teatises esitatud tegevuskavas kutsutakse ühendust ja liikmesriike võtma ühiseid meetmeid digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime saavutamiseks.

               (6)

               Kõrgetasemelise e-tervishoiukonverentsi deklaratsioonis 2007. aastal kinnitati, et on oluline käivitada liikmesriikide ühisalgatusi, tõhustades mitmesuguseid digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõimega seotud tegevusi.

               (7)

               Komisjon vastas sõltumatu eksperdirühma aruandele „Uuendusliku Euroopa loomine” teatisega „Juhtivate turgude algatus Euroopas”, (2) mille eesmärk on uuenduslike toodete ja teenuste loomine ja turustamine juhtivates tööstus- ja sotsiaalvaldkondades, sealhulgas e-tervishoius. Kavandatud algatuse üks põhieesmärk on suurendada digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõimet, sest tervisega seotud info- ja sidesüsteemid ning -standardid, mida liikmesriikides praegu kasutatakse, on sageli ühildumatud ja takistavad seepärast kulutõhusate ja uuenduslike infotehnoloogialahenduste leidmist tervishoiu jaoks.

               (8)

               Euroopa Parlament võttis 23. mail 2007 vastu resolutsiooni, milles vaatles mõju ja tagajärgi, mida toob endaga kaasa tervishoiuteenuste väljajätmine siseturul osutatavaid teenuseid käsitlevast teenuste direktiivist. (3) Resolutsioonis kutsutakse komisjoni üles innustama liikmesriike aktiivselt toetama e-tervishoiu ja telemeditsiini kasutuselevõttu, eelkõige selliste koostalitlusvõimeliste süsteemide väljatöötamise abil, mis võimaldavad patsienditeabe vahetust eri liikmesriikides asuvate tervishoiuteenuse osutajate vahel.

               (9)

               Käesoleva soovituse eesmärk on aidata kaasa Euroopa e-tervishoiu üldise koostalitlusvõime saavutamisele 2015. aasta lõpuks.

               (10)

               Käesolevas soovituses on austatud ja järgitud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eriti artiklit 7 õiguse kohta era- ja perekonnaelu austamisele ning artiklit 8 igaühe õiguse kohta tema isikuandmete kaitsele.

               (11)

               Terviselood kuuluvad kõige delikaatsemaid isikuandmeid sisaldavate dokumentide hulka. Inimese tervisliku seisundi või diagnoosi avalikustamisel ilma loata võib olla negatiivne mõju inimese isiklikule ja tööelule. Digitaalsete terviselugude pidamine suurendab patsientide andmete juhusliku avalikustamise ohtu ja lihtsustab nende sattumist kõrvaliste isikute kätte.

               (12)

               Digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime hõlmab patsiendi tervisega seotud isikuandmete edastamist. Kõnealused andmed peaksid saama vabalt liikuda ühest liikmesriigist teise, kuid samal ajal peaksid inimeste põhiõigused olema kaitstud. Käesoleva soovitusega ei tohiks seepärast piirata isikuandmete kaitset käsitlevate ühenduse õigusnormide, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (4) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivi 2002/58/EÜ (milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv)) (5) kohaldamist.

               (13)

               Komisjon on seisukohal, et eraelu puutumatust soodustavat tehnoloogiat tuleks edasi arendada ja senisest laiemalt kasutada isikuandmete töötlemise korral asjakohaste valdkondade (nt e-tervishoid) info- ja sidetehnoloogiavõrkudes, (6)

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1)   Käesolevas soovituses on esitatud suunised selliste koostalitlusvõimeliste digitaalsete terviseloosüsteemide väljatöötamiseks ja kasutuselevõtuks, mis võimaldavad patsiendiandmete piiriülest vahetust ühenduses, sedavõrd kui see on vajalik õiguspärastel meditsiinilistel või tervishoiualastel eesmärkidel. Sellised digitaalsed terviseloosüsteemid peaksid võimaldama tervishoiuteenuste osutajatel tagada, et patsient saab tõhusamat ja tulemuslikumat meditsiinilist abi, kuna kindlustatakse turvaline ja õigeaegne juurdepääs põhilisele, võimalik et isegi eluliselt olulisele terviseteabele, kui see on vajalik ja kooskõlas patsiendi põhiõigusega eraelu puutumatusele ja andmekaitsele.
   2)   Käesolevas soovituses on esitatud suunised digitaalsete terviseloosüsteemide (sealhulgas patsiendikaardid, aegkriitilised andmed ja e-retsepti lahendusi soodustavad ravimikaardid) koostalitlusvõime kohta.
   3)   Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

               „patsient” – füüsiline isik, kes saab või soovib saada liikmesriigis arstiabi;

               b)

               „tervishoiutöötaja” – arst, üldõde, hambaarst, ämmaemand või proviisor Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) (7) tähenduses või mõni muu tervishoiusektori töötaja, kes tegutseb reguleeritud kutsealal, nagu see on määratletud direktiivi 2005/36/EÜ artikli 3 lõike 1 punktis a;

               c)

               „digitaalne terviselugu” – isiku varasemat ja praegust kehalist ja vaimset tervist kirjeldav terviklik digitaalne meditsiinikaart või samalaadne dokument, mille andmed on hõlpsasti kättesaadavad ravialastel ja muudel nendega lähedalt seotud eesmärkidel;

               d)

               „digitaalne terviseloosüsteem” – süsteem teabe salvestamiseks digitaalsetesse terviselugudesse ning selle teabe väljavõtmiseks ja muutmiseks;

               e)

               „epikriis, aegkriitilised andmed, ravimikaart” – digitaalse terviseloo osad, mis sisaldavad konkreetseks otstarbeks (nt plaaniväline meditsiiniline abi või e-retsept) ettenähtud teavet;

               f)

               „e-retsept” – ravimiretsept, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83/EÜ (8) artikli 1 lõikes 19, mis väljastatakse ja mida edastatakse elektrooniliselt;

               g)

               „digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime” – kahe või enama digitaalse terviseloosüsteemi võime vahetada nii masinloetavaid andmeid kui ka inimloetavat teavet ja teadmisi;

               h)

               „piiriülene koostalitlusvõime” – koostalitlusvõime alal, mis hõlmab üksteise naabruses ja üksteisest eemal asuvaid liikmesriike ja nende kogu territooriumi;

               i)

               „semantiline koostalitlusvõime” – vahetatava teabe täpse tähenduse mõistetavuse tagamine teises süsteemis või rakenduses kui algselt kavandatud.

         4)   Digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime saavutamine ja säilitamine nõuab pidevate muutuste juhtimist ning paljude selliste elementide ja küsimuste kohandamist, mis on seotud liikmesriikide elektrooniliste infrastruktuuridega. Kõnealused elektroonilised infrastruktuurid on vajalikud teabevahetuseks, vastastikuseks koostoimeks ja koostööks, et tagada patsientidele võimalikult kvaliteetne ja ohutu tervishoiuteenus. Digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime rakendamine nõuab terviklikke raamtingimusi, korralduslikke struktuure ja rakendusmenetlusi, milles osalevad kõik asjaomased sidusrühmad.

               a)

               Selle saavutamiseks kutsutakse liikmesriike üles võtma meetmeid viiel tasandil, nimelt üldisel poliitilisel, korralduslikul, tehnilisel, semantilisel ning hariduse ja teadlikkuse tõstmise tasandil.

               b)

               Neid meetmeid toetab riigi ja ühenduse õigusaktide, eelkõige isikuandmete kaitset (sealhulgas konfidentsiaalsust ja andmeturvet) käsitlevate õigusaktide igakülgne järgimine. Tuleks sätestada vajalikud õiguslikud tagatised ning integreerida digitaalsete terviseloosüsteemide ehitusse ja rakendamisse andmekaitsemeetmed. Lisaks on hädavajalik töötada välja nii patsientide kui ka tervishoiutöötajate harimise ning digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime tagamiseks vajalike tegevuste hindamise ja järelevalve mehhanismid.

         Digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime poliitiline tasand
   5)   Digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime poliitilise teostatavuse ja sellega seotud poliitiliste kohustuste tasandil soovitatakse, et liikmesriigid

               a)

               võtaksid poliitilise ja strateegilise kohustuse rakendada kohalikul, piirkonna ja riigi tasandil selliseid digitaalseid terviseloosüsteeme, mis on teiste liikmesriikide digitaalsete terviseloosüsteemidega koostalitlusvõimelised;

               b)

               teeksid aktiivselt koostööd teiste liikmesriikide ja asjaomaste sidusrühmadega, et tagada selliste standardite vastuvõtmine ja rakendamine, mis muudavad digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime võimalikuks ja turvaliseks;

               c)

               rakendaksid digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõimet piirkondade ja riigi e-tervishoiustrateegia lahutamatu osana;

               d)

               kaaluksid e-tervishoiu lisamist riigi ja piirkondade territoriaalse ühtekuuluvuse ja arengu strateegiasse ning analüüsiksid juba kasutusele võetud digitaalsete terviseloosüsteemide tulemusi e-tervishoiupoliitika ja rahastamisvõimaluste tasandil. Ajavahemikul 2007–2013 toetatakse e-tervishoiu koostalitlusvõime arendamist ühtekuuluvuspoliitika raames tehtavate investeeringutega e-tervishoidu ning riikidevahelistesse ja piiriülestesse meetmetesse;

               e)

               analüüsiksid digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõimega seotud ohte, takistusi ja puuduvaid komponente ning selgitaksid välja probleemide lahendamiseks vajalikud eeltingimused ja asjakohased stiimulid;

               f)

               varuksid näiteks otseste stiimulite abil piisavad vahendid digitaalsetesse terviseloosüsteemidesse investeerimiseks;

               g)

               mõistaksid, et investeeringud nii tehnilisse kui ka semantilisse koostalitlusvõimesse võivad tuua kiiret kasu, kui kohaldatakse järkjärgulist lähenemisviisi ja parima tava näiteid, toetudes liikmesriikide prioriteetidele ja eriteadmistele;

               h)

               kaaluksid muude kaudsete rahaliste stiimulite loomist, et võimaldada koostalitlusvõimeliste digitaalsete terviseloosüsteemide kasutuselevõtmist, soetamist ja/või moderniseerimist;

               i)

               kavandaksid digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime tagamisele suunatud meetmeid vähemalt viis aastat ette. Sellist ajakava peetakse asjakohaseks, et tagada poliitika järjepidevus, mis on sageli investeeringute ja uuenduslikkuse soodustamise eeltingimus;

               j)

               täiendaksid digitaalsete terviseloosüsteemide rakendamist kasutajate ja teiste sidusrühmade jõulise kaasamisega hea valitsemistava, juhtimise, avaliku ja erasektori partnerluse, riigihangete korralduse, kavandamise, rakendamise, hindamise, koolituse korralduse, teavitamise ja harimise kujundamisse;

               k)

               tõstaksid asjaomaste sidusrühmade, nagu kohalike ja piirkondlike ametiasutuste, tervishoiutöötajate, patsientide ning info- ja sidetehnoloogiaettevõtete teadlikkust digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõime kasu ja vajalikkuse kohta.

         Digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime korralduslik tasand
   6)   On oluline luua korralduslik raamistik ja käivitada protsess digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime võimaldamiseks. See peaks põhinema liikmesriikide poolt viieks aastaks koostatud tegevuskaval, mis sisaldab üksikasju järgmiste oluliste sammude kohta:

               a)

               leppida kokku ja kehtestada Euroopa juhtimisprotsessis suunised digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime arendamiseks, rakendamiseks ja säilitamiseks, milles käsitletakse patsientide usaldusväärse identifitseerimise ja tervishoiutöötajate autentimise korraldamist ning muid asjakohaseid küsimusi, mida on kirjeldatud punktides 7, 8, 9 ja 14;

               b)

               kaaluda tegevuspõhimõtteid ja stiimuleid, millega suurendada nõudlust e-tervishoiuteenuste järele, et võimaldada digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõimet;

               c)

               analüüsida tegureid, mis muudavad digitaalsete terviseloosüsteemide parema koostalitlusvõime saavutamise pikaks, keeruliseks ja kulukaks, ning leida meetmed kõnealuste protsesside kiirendamiseks.

         Digitaalsete terviseloosüsteemide tehniline koostalitlusvõime
   7)   Digitaalsete terviseloosüsteemide tehniline koostalitlusvõime on koostalitlusvõimeliste digitaalsete terviseloosüsteemide oluline eeltingimus. Liikmesriigid peaksid

               a)

               põhjalikult uurima olemasolevaid tehnilisi standardeid ja infrastruktuure, mis võivad hõlbustada piiriülest tervishoidu soodustavate süsteemide rakendamist ning tervishoiuteenuste, eriti digitaalsete terviselugude ja teabevahetusega seotud teenuste osutamist kogu ühenduses;

               b)

               analüüsima standarditud teabemudelite ja standardipõhiste profiilide kasutamist koostalitlusvõimeliste digitaalsete terviseloosüsteemide ja teenuselahenduste arendamisel ja rakendamisel. Standarditud teabemudeleid ja standardipõhiseid profiile tuleb käsitada riigi või piirkonna koostalitlusvõime eritingimuste osana. Kõnealused teabemudelid ja profiilid peaksid – juhul, kui see on asjakohane – kasutama olemasolevaid Euroopa ja rahvusvahelisi standardeid ning põhinema info- ja sidetehnoloogiaettevõtete asjakohaste algatuste lähenemisviisidel ja saavutustel;

               c)

               võtma endale kohustuse töötada nendes olulistes valdkondades, milles on tuvastatud vajakajäämisi, välja vajalikud täiendavad standardid (eelistatavalt ülemaailmses mastaabis kasutatavad avatud standardid), kaasates asjaomaseid Euroopa ja rahvusvahelisi standardiasutusi;

               d)

               analüüsima mandaadi M 403 (mandaat Euroopa standardiorganisatsioonidele CEN, Cenelec ja ETSI info- ja sidetehnoloogiavaldkonna standardite koostamiseks, mida kohaldatakse e-tervishoiu alal) tulemusi, et saavutada Euroopas ja ülemaailmsetel turgudel optimaalsed tehnoloogilised alused, infrastruktuur, ohutus ning regulatiivne integratsioon.

         Digitaalsete terviseloosüsteemide semantiline koostalitlusvõime
   8)   Semantiline koostalitlusvõime on oluline digitaalsest terviseloost kasu saamiseks, s.o patsientidele antava meditsiinilise abi, rahva tervise, kliiniliste uuringute ja tervishoiuteenuste korralduse kvaliteedi ja ohutuse parandamiseks. Liikmesriigid peaksid

               a)

               koostöös asjaomaste standardiorganisatsioonide, komisjoni ja Maailma Terviseorganisatsiooniga võtma asjakohase meetme oma riigi teaduskeskuste, asjaomaste ettevõtete ja sidusrühmade kaasamiseks tervishoiusemantika arendamisse, et edendada koostalitlusvõimeliste digitaalsete terviseloosüsteemide rakendamist;

               b)

               kaaluma rahvusvaheliste meditsiinilis-kliiniliste terminipankade, nomenklatuuride ja haiguste klassifikaatorite (sealhulgas nende, mida kasutatakse ravimiohutuse järelevalves ja kliinilistes katsetes) sobivust kõigil juhtudel, kus see on võimalik; samuti tuleks soodustada rahvusvaheliste klassifikaatorite ja terminipankade mitmekeelse ja -kultuurilise kohandamise keskuste loomist;

               c)

               leppima kokku semantilise koostalitlusvõime standardites, et väljendada teatavaks rakenduseks vajalikku asjakohast terviseteavet andmestruktuuride (arhetüübid ja mallid) ning kohalike kasutajate vajadustele vastavate terminisüsteemide osade ja ontoloogiate abil;

               d)

               kaaluma vajadust jätkusuutliku mõistete võrdlussüsteemi (ontoloogia) järele, mis oleks aluseks selliste mitmekeelsete leksikonide koostamisele, mis arvestavad arstiteaduse keele, tavakeele ja tavapäraste kodeerimisskeemide erinevust;

               e)

               soodustama semantilise sisu praktilistesse rakendustesse integreerimise meetodite ja vahendite laialdast kättesaadavaks muutmist ning inimeste suutlikkuse ja oskuste arendamist kõnealuses valdkonnas;

               f)

               näitama olemasolevatest ja tulevastest süsteemidest saadavat kasu ja/või nende puudusi teaduslikult põhjendatud hinnangute abil.

         Digitaalsete terviseloosüsteemide sertifitseerimine
   9)   On vaja vastastikku tunnustatavaid vastavustestimise mehhanisme, mis kehtiksid kogu ühenduses või oleksid aluseks kõikide liikmesriikide sertifitseerimismeetmetele. Seepärast peaksid liikmesriigid

               a)

               nõuetekohaselt kohaldama olemasolevaid e-tervishoiustandardeid ja -profiile, s.o digitaalsete terviseloosüsteemide koostalitlusvõimega seotud standardeid, et suurendada kasutajate usaldust kõnealuste standardite suhtes;

               b)

               kehtestama ühise või vastastikku tunnustatud menetluse koostalitlusvõimeliste digitaalsete terviseloosüsteemide ja muude e-tervishoiurakenduste, nagu mitmesuguste info- ja sidetehnoloogiakonsortsiumide pakutavad võtted ja meetodid, vastavustestimiseks ja sertifitseerimiseks;

               c)

               kaaluma info- ja sidetehnoloogiaettevõtete enda-sertifitseerimise ja/või vastavustestimise kasutamist, et kiirendada koostalitlusvõimeliste e-tervishoiulahenduste turuletoomist;

               d)

               arvestama oma riigi ja rahvusvahelist tava, sealhulgas väljaspool Euroopat levinud tava.

         Isikuandmete kaitse
   10)   Liikmesriigid peaksid tagama, et koostalitlusvõimelistes e-tervishoiusüsteemides, eriti digitaalsetes terviseloosüsteemides, järgitaks täielikult ja tõhusalt põhiõigust isikuandmete kaitsele, nagu on sätestatud isikuandmete kaitset käsitlevates ühenduse õigusaktides, eelkõige direktiivides 95/46/EÜ ja 2002/58/EÜ.
   11)   Käesoleva soovituse kohaldamisel isikuandmete töötlemisele kohaldatakse direktiivi 95/46/EÜ. Digitaalsed terviselood ja nende süsteemid sisaldavad eriti delikaatseid isikuandmeid ning seepärast kohaldatakse nende suhtes delikaatsete andmete töötlemisel kehtivaid andmekaitse erieeskirju. Direktiivi 95/46/EÜ artikli 8 kohaselt on tervisealaste delikaatsete andmete töötlemine põhimõtteliselt keelatud. Kõnealuses direktiivis on sätestatud mõned erandid sellest põhimõttelisest keelust, eelkõige kui töötlemisel on konkreetne meditsiiniline või tervishoiualane eesmärk.
   12)   Liikmesriigid peaksid olema teadlikud, et koostalitlusvõimelised terviseloosüsteemid suurendavad tervisealaste isikuandmete juhusliku avalikustamise ohtu ja lihtsustavad nende sattumist kõrvaliste isikute kätte, hõlbustades juurdepääsu eri allikatest pärit ja kogu elu hõlmavate tervisealaste isikuandmete kogule.
   13)   Liikmesriigid peaksid järgima digitaalseid terviseloosüsteeme käsitlevaid suuniseid, mida esitab direktiivi 95/46/EÜ artikli 29 alusel moodustatud töörühm. (9)

   14)   Liikmesriigid peaksid sätestama koostalitlusvõimeliste digitaalsete terviseloosüsteemide tervikliku õigusliku raamistiku. Selline õiguslik raamistik peaks tunnustama ja arvestama tervisealaste isikuandmete delikaatsust ning nägema ette sobivad erimeetmed, et tagada isiku põhiõigus tema isikuandmete kaitsele.
   Kõnealuses õiguslikus raamistikus tuleks eelkõige

               a)

               analüüsida tervisealaste isikuandmete eri salvestamisvõimaluste mõju isikuandmete kaitsele ning luua digitaalsete terviseloosüsteemide jaoks andmesubjektide õiguste ja vabadustega seotud eririske arvestades korralduslikud struktuurid, mis vastavad kõige paremini riigi, piirkondlikele ja kohalikele tingimustele ja tavadele;

               b)

               tagada patsiendi otsustusõigus, võimaldades patsiendil sõltumatult ja vabalt (kasutajasõbraliku tehnoloogia toel) valida, milliseid tervisealaseid isikuandmeid tema digitaalsesse terviselukku salvestatakse ja kellele neid avaldatakse, välja arvatud juhul, kui riigi õigus näeb sõnaselgelt ette teisiti. Nimetatud otsus ei piira asjaomase tervishoiuasutuse või arsti võimalusi salvestada kõnealuseid andmeid ravieesmärgil;

               c)

               sätestada, et digitaalsete terviseloosüsteemide kujundamise ja valiku eesmärk ei ole isikuandmete kogumine, töötlemine ja kasutamine; neid tuleb koguda, töödelda ja kasutada nii vähe kui võimalik. Eelkõige tuleb kasutada pseudonüüme või inimeste jätmist anonüümseks, niivõrd kui see on võimalik ja kuivõrd selleks tehtavad jõupingutused on soovitud kaitsetaset arvestades põhjendatud;

               d)

               näha ette infoturberiskide ja isikuandmete kaitse mõju hindamine enne digitaalse terviseloo süsteemi rakendamist, pidades silmas andmesubjektide õiguste ja vabadustega seotud konkreetseid riske;

               e)

               täpsustada, mil määral peaksid tervisealased isikuandmed olema kättesaadavad digitaalsel kujul või võrgu kaudu. Eelkõige tuleks täielikult loobuda võrgu kaudu töötlemisest või eriti rangelt kontrollida juurdepääsu teatavate tervisealaste isikuandmete puhul, nagu geneetilised või psühhiaatrilised andmed;

               f)

               näha ette, et digitaalsetes terviselugudes ja nende süsteemides sisalduvate isikuandmete töötlemist saavad nõuda ja teostada üksnes need tervishoiutöötajad, kellel on liikmesriigi õiguse või pädevate asutuste poolt kehtestatud eeskirjade alusel ametisaladuse hoidmise kohustus, või teised isikud, kellel on samaväärne saladuse hoidmise kohustus; tagada patsientide ja tervishoiutöötajate usaldusväärne identifitseerimise;

               g)

               määrata kindlaks, millistel tingimustel ja eelnevalt kindlaks määratud tervishoiueesmärkidel saavad digitaalse terviseloo süsteemides sisalduvaid terviseandmeid seaduslikult vaadata ja töödelda teised isikud peale asjaosalise ning millised turvameetmed tuleb terviseandmete töötlemisel tagada; sõnastada nimetatud küsimused toimimispõhimõtetena, mida saavad praktiliselt kohaldada, tehniliselt rakendada ja jõustada muu hulgas riikide andmekaitse järelevalveasutused;

               h)

               tagada, et patsiente igakülgselt teavitataks andmete laadist ja neid sisaldava digitaalse terviseloo struktuurist. Patsiendid peaksid saama oma tervisealaste isikuandmetega tutvuda ka muid (traditsioonilisi) võimalusi kasutades. Kõnealuses kontekstis on oluline tagada, et andmesubjektidele antava teabe keelekasutus ja vorm oleksid hõlpsasti mõistetavad ning et erivajadustega isikutele (nt lastele või eakatele) esitataks teave sobival viisil;

               i)

               näha ette erimeetmed, millega tagatakse, et patsientidele ei avaldataks ebaseaduslikult survet digitaalsetes terviseloosüsteemides sisalduvate isikuandmete avaldamiseks;

               j)

               tagada, et digitaalsetes terviseloosüsteemides sisalduvate isikuandmete igasugune töötlemine (eriti salvestamine) toimuks sellises õigusruumis, kus kohaldatakse direktiivi 95/46/EÜ või kus isikuandmed on piisavalt kaitstud;

               k)

               sätestada üksikasjalikud auditeerimisnõuded, et tagada andmekaitsealaste kohustuste täitmine (nt usaldusväärne digitaalse identifitseerimise ja autentimise süsteem, andmete vaatamise logi, kõigi töötlemisetappide dokumenteerimine, auditeerimisandmete säilitamise aeg, tõhusad varundamis- ja taastesüsteemid), ning jõustada nimetatud nõuded või lahendused teabehalduse parima tava kohaselt;

               l)

               tagada digitaalsete terviseloosüsteemide konfidentsiaalsus ning sätestada asjakohased tehnilised ja korralduslikud meetmed, sealhulgas vahejuhtumite avastamise eeskirjad ja juhtimistoimingud selliste turva- või identifitseerimismenetluste rikkumise puhuks, millega kaasneb digitaalsetes terviseloosüsteemides edastatud, salvestatud või muul viisil töödeldud isikuandmete juhuslik või ebaseaduslik hävitamine, kaotsiminek, muutmine, loata avaldamine või vaatamine. Vahejuhtumid ja rikkumised tuleks viivitamata ja tõhusalt tuvastada ning selliste vahejuhtumite puhuks tuleks kehtestada meetmed või lahendused, sealhulgas asjaomaste isikute, riigi andmekaitse järelevalveasutuste ja teiste asjaomaste sidusrühmade teavitamine ja kaasamine.

         15)   Lisaks sellele peaksid liikmesriigid

               a)

               ergutama turvalisust tõstvate toodete, protsesside ja teenuste kasutamist identiteedivarguse ja muude eraelu puutumatust riivavate rünnakute ärahoidmiseks ja nende vastu võitlemiseks;

               b)

               tagama, et digitaalsed terviseloosüsteemid sisaldaksid andmekaitsemeetmeid, mille ehituses ja rakendamisel kasutataks võimalikult laialdaselt eraelu puutumatust soodustavat tehnoloogiat.

         Järelevalve ja hindamine
   16)   Digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime järelevalve ja hindamise tagamiseks peaksid liikmesriigid

               a)

               kaaluma võimalusi luua ühenduses digitaalsete terviseloosüsteemide eduka rakendamise jaoks nende süsteemide koostalitlusvõime järelevalvekeskus, et korraldada tehnilise ja semantilise koostalitlusvõimega seotud edusammude järelevalvet, võrdlusuuringuid ja hindamist;

               b)

               võtma mitmesuguseid hindamismeetmeid. Need võivad hõlmata kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete kriteeriumide kindlaksmääramist, et hinnata digitaalsete terviseloosüsteemidega kaasnevat kasu ja ohte (sealhulgas majanduslikku kasu ja kulutõhusust) ning praktilise näidete, nagu konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi info- ja sidetehnoloogia poliitika toetusprogrammi osaks olevate ulatuslike katseprojektide (A katsemeetmed) raames välja töötatud süsteemide ja teenustega seotud kasu ja ohte.

         Haridus ja teadlikkuse tõstmine
   17)   Seoses hariduse, koolituse ja teadlikkuse tõstmisega peaksid liikmesriigid

               a)

               tõstma info- ja sidetehnoloogiatootjate ja -müüjate, tervishoiuteenuse osutajate, tervishoiuasutuste, kindlustajate ja teiste sidusrühmade teadlikkust digitaalsete terviseloosüsteemide ja nende koostalitlusvõimega kaasneva kasu ning asjakohaste standardite vajalikkuse alal;

               b)

               kaaluma tervishoiupoliitika kujundajatele ja arstidele ettenähtud hariduse ja koolituse nõudeid;

               c)

               pöörama erilist tähelepanu haridusele, koolitusele ja heade tavade levitamisele seoses kliinilise teabe elektroonilise salvestamise, hoidmise ja töötlemisega, samuti patsiendilt teadliku nõusoleku saamise ja patsiendi isikuandmete seadusliku jagamisega;

               d)

               pakkuma kõikidele inimestele, eriti patsientidele, paralleelselt teavet ja koolitusi, sealhulgas teadlikkuse tõstmist. Selline lähenemisviis soodustaks terviseteabe tõhusamat kasutamist, sest patsiendid käivad meditsiinilist abi saamas paljude tervishoiuteenuse osutajate juures ning saavad võimaluse korral ravi, meditsiinilist abi ja andmeid oma kodus.

         18)   Liikmesriike kutsutakse üles esitama komisjonile igal aastal aruandeid digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime rakendamiseks võetud meetmete kohta. Liikmesriigid peaksid esimese aruande esitama aasta möödumisel käesoleva soovituse avaldamisest.
   19)   Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 2. juuli 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Viviane REDING

      (1)  KOM(2004) 356 (lõplik).

      (2)  KOM(2007) 860 (lõplik).

      (3)  (2006/2275(INI)).

      (4)  EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (5)  EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37. Direktiivi on muudetud direktiiviga 2006/24/EÜ (ELT L 105, 13.4.2006, lk 54).

      (6)  KOM(2007) 228 (lõplik).

      (7)  ELT L 255, 30.9.2005, lk 22. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 1430/2007 (ELT L 320, 6.12.2007, lk 3).

      (8)  EÜT L 311, 28.11.2001, lk 67. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/29/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 51).

      (9)  Vt 15. veebruari 2007. aasta töödokument nr 131 elektroonilisele tervisekaardile kantavate tervisealaste isikuandmete töötlemise kohta.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 5 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated stability programme of Spain, 2006-2009

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0289

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 7.3.2007SEK(2007) 289 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97artikli 5 lõikega 3 Hispaania ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIÜldine taustStabiilsuse ja kasvu pakt, mis jõustus 1. juulil 1998, põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja majanduskasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti samas tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- ja lähenemisprogrammid ning nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Hispaania esitas esimese stabiilsusprogrammi 1998. aasta detsembris. Määruse kohaselt esitas nõukogu 15. märtsil 1999 komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Vastavalt samale menetlusele peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on omakorda õigus neid kontrollida.Ajakohastatud programmi hindamise taustKomisjon on kontrollinud Hispaania 22. detsembril 2006. aastal esitatud viimast ajakohastatud stabiilsusprogrammi ning võtnud vastu soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt tabel hinnangus käsitletud põhipunktide kohta).Asjaolud, mille põhjal on hinnatud eelarvestrateegiat ajakohastatud lähenemisprogrammi raames, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvenäitajad;2.  viimane hinnang riigi seisundile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta esitatud nõukogu arvamuse kokkuvõte); ning3.  komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavale.Viimaste aastate majandus- ja eelarvenäitajadHispaanias kestab soodne majandustsükkel. Eratarbimisest ja ehitussektorisse tehtavatest investeeringutest tulenev sisenõudlus on tööhõive suurenemise aluseks eluaseme- ja sellega seotud teenuste valdkonnas, mis negatiivseid reaalintressimäärasid ja valitsussektori rahaliste vahendite usaldusväärset seisundit arvesse võttes omakorda suurendab sisenõudlust. Euroalast püsivalt erinev inflatsioonitase ja madal tootlikkuse kasv siiski pärsivad Hispaania konkurentsivõimet välisturgudel, võttes arvesse, et riigi suhteline eelis tugineb jätkuvalt madalatele tootmishindadele, mitte kõrgtehnoloogilistele toodetele. Suurenev maksebilansi puudujääk võib ohustada keskpika perioodi majanduskasvu väljavaateid. Lisaks sellele suurendab kodumajapidamiste suur võlakoormus, mis tuleneb peamiselt suurtest investeeringutest eluasemetesse, intressimäärade tõusu tõttu suure osa elanikkonna haavatavust. Sellel taustal on Hispaania kohaldatud ettevaatlik rahanduspoliitika olnud asjakohane.Varasemale programmile nõukogu arvamuses antud hinnangNõukogu võttis 14. märtsil 2006. aastal vastu arvamuse stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta, mis hõlmas ajavahemikku 2005–2008. Nõukogu oli arvamusel, et „üldiselt on eelarveseisund stabiilne ning eelarvestrateegia on hea näide paktiga kooskõlas olevast rahanduspoliitikast“. Kasvavat maksebilansi puudujääki silmas pidades on oluline säilitada kindel eelarveseisund. Nõukogu kutsus Hispaaniat üles „rakendama kavandatud meetmeid, et vähendada elanikkonna vananemisest tingitud pikaajalist mõju eelarvele“.Komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavaleHispaania riikliku reformikava rakendamisaruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 15. oktoobril 2006. Hispaania riiklikus reformikavas on määratud kindlaks peamised ülesanded/prioriteedid: eelarve stabiilsus, teadus- ja arendustegevuse strateegia, parem ettevõtluskeskkond, konkurentsi soodustamine, infrastruktuuri arendamine, tööturu parem toimimine, parem haridus ning inimkapital.Komisjoni hinnangus kõnealusele kavale (vastu võetud 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande [2] osana) märgiti, et Hispaania teeb riikliku reformikava rakendamisel ja 2006. aasta kevadisel Euroopa Ülemkogu kokkulepitud kohustuste täitmisel suuri edusamme. Et suurendada tööhõivet ja tootlikkust ning tõsta SKT elaniku kohta ülejäänud EL25 tasemele, on praegu oluline täiendavalt rakendada uusi õigusakte ja meetmeid seitsmes olulisemas poliitikavaldkonnas.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis osalevate (ERM II) liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usutavust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemisviis pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks;[3] majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis Euroopa Ülemkogule saadetud 7. juuni 2005. aastal saadetud kaaskirjas majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; vastavust tegevusjuhendile,[4] milles on muu hulgas ette nähtud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide ühtne ülesehitus ning ühtsed andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97artikli 5 lõikega 3 Hispaania ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[5] eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE.4.  [27. märtsil 2007] vaatas nõukogu läbi Hispaania ajakohastatud stabiilsusprogrammi aastateks 2006–2009.[6]5.  Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumiga nähakse ette, et reaalse SKT kasv väheneb 3,8%-lt SKTst 2006. aastal keskmiselt 3,3%-le SKTst ülejäänud programmiperioodil. Praeguse teabe põhjal hinnates näib, et kõnealune stsenaarium põhineb usutavatel kasvuprognoosidel. Programmi inflatsiooniprognoos tundub samuti olevat realistlik. Prognoositud inflatsioonitaseme erinevus euroalast on jätkuvalt märkimisväärne, kuigi see väheneb. Kuigi lühiajaliselt võivad majandustulemused osutuda prognoositust paremaks, säilivad ka majanduse tasakaalustamatusest tulenevad ohud, mis eelkõige on seotud kodumajapidamiste suureneva laenukoormusega ja jooksevkonto kasvava puudujäägiga. Lisaks sellele võib keskpika perioodi majanduskasv osutuda programmiga ettenähtust väiksemaks, eriti kui eluasemete kauakestnud ehitusbuum peaks lõppema.6.  Komisjoni talituste 2006. aasta sügise prognoosi kohaselt ulatus valitsemissektori eelarve ülejääk 2006. aastal 1,5%-ni SKTst, mis on täielikult kooskõlas ajakohastatud stabiilsusprogrammiga, kuid oluliselt suurem stabiilsusprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis sätestatud eesmärgist 0,9% STKst. Kõnealune hea tulemus on tingitud oodatust parematest maksutuludest, mis tulenevad suurenenud tööhõivest ja ettevõtete kasumist, mis hinnangute kohaselt on suurendanud otseseid maksulaekumisi rohkem kui SKT nominaalkasv eeldaks.7.  Ajakohastatud programmis esitatud eesmärgid on (i) säilitada makromajanduslik ja eelarve stabiilsus ja (ii) tõsta tootlikkust infrastruktuuri, inimkapitali ja tehnoloogiasse tehtavate investeeringute kaudu. Kavandatakse, et valitsemissektori eelarve ülejääk väheneb 1,4%-lt SKTst 2006. aastal ligikaudu 1%-le SKTst 2009. aastal. Esmase ülejäägi ajaline areng on samasugune, vähenedes 3%-lt 2006. aastal 2,25%-le 2009. aastal. Tulud peaksid vähenema 0,2% võrra SKTst programmiperioodi jooksul, samas kui esmased kulud peaksid suurenema ligikaudu 0,5% võrra SKTst, mida osaliselt tasakaalustab intressikoormuse vähenemine. Eelmises ajakohastatud versioonis prognoositi samasuguste makromajanduslike väljavaadete korral väiksemaid eelarve ülejääke. Kahe ajakohastatud versiooni erinevuse põhjus on 2006. aasta oluliselt suurem ülejääk võrreldes aasta varem prognoosituga ja selle prognoositav soodne mõju kogu programmiperioodi jooksul.8.  Ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatud struktuurne tasakaal (s.t tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed) peaks kava kohaselt vähenema ligikaudu 1,75%-lt SKTst 2006. aastal 1,5%-le SKTst programmiperioodi lõpuks. Nagu ajakohastatud stabiilsusprogrammi eelmises versioonis, on eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärk struktuurne tasakaal, mida kavatsetakse suures osas säilitada kogu programmiperioodi jooksul. Kuna keskpika perioodi eesmärk on alammäärast (eelarvepuudujääk hinnanguliselt ligikaudu 1,25% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine võimaldama saavutada ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi tekkimise puhuks. Keskpika perioodi eesmärk on stabiilsuse ja kasvu pakti ning tegevusjuhendiga euroala ja vahetuskursimehhanismi ERM II liikmesriikidele ettenähtud vahemikus ning see on oluliselt ambitsioonikam, kui võiks eeldada pikaajalises plaanis võlasuhet ja potentsiaalset keskmist SKT kasvu arvesse võttes.9.  Programmi eelarveprognooside riskid on üldiselt tasakaalustatud. Ajakohastatud versiooni aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usaldusväärne ja tuluprognoosid näivad tuginevat ettevaatlikele eeldustele. Kulude poolel on oht ettenähtud kulutusi ületada (piirkondlike omavalitsuste tasandil), kui viimased suundumused haridus- ja tervishoiusektoris leiavad kinnitust.10.  Kõnealuse riskianalüüsi alusel näivad eelarvealased põhimõtted olevat piisavad keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kogu programmiperioodi jooksul, nagu on programmis kavandatud. Lisaks tagatakse sellega igal aastal piisav stabiilsusvaru tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral, et ei ületataks puudujäägiläve 3% SKTst. Programmis kohaldatavad rahanduspoliitilised põhimõtted on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga.11.  Valitsemissektori koguvõlg on 2006. aastal hinnanguliselt langenud 40%-le SKTst, mis on oluliselt madalam asutamisepingus sätestatud kontrollväärtusest 60% SKTst. Ajakohastatud versiooniga nähakse ette, et võlasuhe väheneb programmiperioodi jooksul veel 8 protsendipunkti võrra.12.  Elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele on Hispaanias ELi keskmisest märgatavalt suurem, eriti põhjustab seda järgmistel aastakümnetel pensionikulutuste osakaalu märkimisväärne suurenemine SKTst. Esialgne eelarveseisund, mis on võrreldes 2005. aastaga paranenud, aitab elanikkonna vananemise prognoositud pikaajalist mõju eelarvele vähendada, kuid sellest ei piisa elanikkonna vananemisest tingitud suurenenud kulude täielikuks katmiseks. Suure esmase eelarve ülejäägi säilitamine keskpika perioodi jooksul ja täiendavate meetmete rakendamine elanikkonna vananemisega seotud kulude olulise kasvu piiramiseks aitaks vähendada riske riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Üldiselt paistab Hispaania rahanduse jätkusuutlikkus olevat keskmisel riskitasemel.13.  Stabiilsusprogramm sisaldab 2006. aasta oktoobri riikliku reformikava rakendusaruandes loetletud reformide üldmõju kvaliteedihindamist keskpika perioodi eelarvestrateegia raames. Selles ei ole siiski korrapäraselt esitatud teavet riiklikus reformikavas kavandatud peamiste reformide otseste eelarvekulude või kokkuhoiu kohta, kuigi näib, et selle eelarveprognoosides on võetud arvesse riiklikus reformikavas osutatud meetmete mõju riigi rahandusele. Stabiilsusprogrammis kavandatud meetmed riigi rahanduse valdkonnas tunduvad olevat kooskõlas riikliku reformikavaga ettenähtud meetmetega. Eelkõige nähakse mõlema programmiga ette järk-järgult suurendada riikliku teadus- ja arendustegevuse kulusid ning investeeringuid infrastruktuuri.14.  Programmis esitatud eelarvestrateegia on üldjoontes kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitiliste üldsuunistega.15.  Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega on programmis esitatud kõik kohustuslikud andmed ja enamik vabatahtlikest andmetest.[7]Üldine järeldus on, et keskpika perioodi eelarveseisund on usaldusväärne ja eelarvestrateegia on hea näide stabiilsuse ja kasvu paktiga kooskõlas olevast rahanduspoliitikast. Kasvavat maksebilansi puudujääki ja euroalast erinevat inflatsioonitaset silmas pidades on oluline säilitada kindel eelarveseisund.Arvestades eespool esitatud hinnangut ja eelkõige prognoositavat elanikkonna vananemisest tingitud kulude suurenemist, kutsutakse Hispaaniat üles täiendavalt parandama riigi rahanduse jätkusuutlikkust, võttes meetmeid elanikkonna vananemisest tingitud mõju piiramiseks.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus |1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe põhjal. |2 Tsükliliselt kohandatud tasakaal (nagu eelmistes ridades), v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed. |3 Programmis esitatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed. |4Komisjoni talituste 2006. aasta sügise prognoosis esitatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed. |5Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule, mis on hinnanguliselt 3,9%, 3,8%, 3,6% ja 3,6% vastavalt aastatel 2005–2008. 6Eratarbimise deflaator THHI asemel. 7 Esimeste hinnangute kohaselt oli kasv 2006. aastal 3,9%. Komisjoni talituste 16. veebruaril 2007 esitatud vaheprognoosi kohaselt on 2007. aasta majanduskasv 3,7%. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .[2] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule „Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuenenud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta” 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus [12.10.2006, KOM(2006) 574], ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus“, European Economy nr 4/2006.[4] „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta“, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11. 10. 2005.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Käesolevas tekstis osutatud dokumendid asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .[6] See esitati tegevusjuhendis sätestatud tähtajast (1. detsember) neli nädalat hiljem.[7] Eelkõige on jäetud esitamata andmed THHI inflatsiooni ja samuti valitsemissektori kulude jaotuse kohta.