				|

		52013DC0373

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Rumeenia 2013. aasta riiklikku reformikava ning esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta /* COM/2013/0373 final - 2013/ () */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Rumeenia 2013. aasta
riiklikku reformikava
ning esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
olles konsulteerinud majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive
strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime
suurendamiseks.
(2)       13. juulil 2010 võttis
nõukogu komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;[4] mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       29. juunil 2012 võtsid
riigipead ja valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise
kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik liikmesriikide, ELi ja euroala
tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja
poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide
tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.
(4)       6. juulil 2012 võttis nõukogu
vastu soovituse Rumeenia 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Rumeenia ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2015) kohta.
(5)       28. novembril 2012 võttis
komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi[5] ning see sündmus märkis 2013.
aasta majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta algust. Samuti 28.
novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 põhjal vastu
häiremehhanismi aruande[6],
milles liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida, ei
nimetatud Rumeeniat.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 14.
märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve
konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused,
edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       30. aprillil 2013 esitas
Rumeenia oma 2013. aasta lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2016 ja 2013.
aasta riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi
omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(8)       Lähtudes 2013. aasta
lähenemisprogrammile määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel antud hinnangust, on
nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium on usutav ja kooskõlas Euroopa Komisjoni
viimatises prognoosis esitatud hinnanguga. Tänu eelarve ulatuslikule
konsolideerimisele ja järgides nõukogu soovitust, viis Rumeenia oma
valitsemissektori eelarvepuudujäägi 2012. aastaks alla 3 %. . Lähenemisprogrammis on sihiks seatud keskpika
perioodi eesmärk -1 % SKP-st (varem -0,7 % SKP-st), mis on kooskõlas
stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Programmis visandatud eelarvestrateegia
eesmärk on jõuda keskpika perioodi eesmärgini aastaks 2014, mis kokkulepitud
metoodika kohaselt komisjoni poolt ümber arvutatuna vastab keskpika perioodi
eesmärgi saavutamisele aastaks 2015. Keskpika perioodi eesmärgi täitmisele jõutakse
struktuurse eelarvepositsiooni mõistes lähemale aastal 2013 rohkem kui
0,5 % võrra SKP-st ja aastal 2014 umbes 0,4 % võrra.
Programmiperioodi kulutuste sihttaset on järgitud. Kohandused on aastal 2013
koondunud perioodi algusse ning tulusid suurendavate meetmete hulgas on
maksustatavast tulust mahaarvamiste vähendamine, põllumajanduse maksustamise
täiustamine, gaasihindade vabakslaskmisele järgneva gaasiettevõtete suurenenud
tulu maksustamine ja elektri ning gaasi põhivõrkude erimaksu kehtestamine. Peamised
lähenemisprogrammi ohustavad asjaolud on seotud võimalike edaspidiste finantskorrektsioonidega,
mis tulenevad ELi vahendite kasutamisest, või prioriteetsete projektide
rahastamisega riigieelarvest, uute võlgnevuste kuhjumisega, eriti kohalike
omavalitsuste tasandil, ja piiratud eduga riigiomandis olevate ettevõtete
ümberstruktureerimise alal. Rumeenia valitsemissektori võlakoormus on endiselt
suhteliselt väike: 2012. aastal 37,8% SKPst. Aastal 2014 kasvab see eeldatavalt
38,6%-ni, kuid jääb programmiperioodi jooksul siiski alla 60 % SKPst.
(9)       Kui Rumeenia oli 17.
veebruaril 2011 esitanud sellekohase taotluse, leppisid Euroopa Komisjon ja IMF
Rumeenia ametivõimudega kokku ennetuslikus majanduse kohandamise programmis.
ELi ennetava abi kontekstis kohustus Rumeenia rakendama ulatuslikku
majanduspoliitika programmi, mis keskendus eelkõige struktuursetele
reformimeetmetele, et parandada töö- ja tooteturgude toimimist ning suurendada
Rumeenia majanduse kohanemisvõimet ja kasvupotentsiaali. Paralleelselt on programm
taganud, et eelarve konsolideerimine jätkub, riigi rahanduse juhtimine ja
kontroll paraneb ning välis-, raha-, finantsstabiilsus- ja
finantsturupoliitikas rakendatakse reformid. Märtsis 2013 taotles Rumeenia
ametlikult IMFi programmi pikendamist kolme kuu võrra. Kuigi võimalus kasutada
ELi programmidest saadavaid rahalisi vahendeid kaotas kehtivuse 2013. aasta
märtsi lõpus, vaadatakse programm lõplikult läbi 2013. aasta juuni lõpuks.
(10)     Rumeenia eelarvepositsioon on
paranenud, eelarve puudujääk vähenes aastal 2012 alla 3 % piiri ja aastaks
2013 on oodata eelarve edasist konsolideerimist. Rumeenia maksusüsteemi üks
suuremaid probleeme on vähene maksukuulekus, eelkõige käibemaksu ja tööjõu
maksustamise valdkondades. Keskkonnamaksud on alla ELi keskmise. Rumeenia
valitsemissektori võlakoormus on endiselt väike: 2011. aastal 34,7 %
SKPst. Aastal 2014 kasvab see eeldatavalt 38 %-ni, kuid jääb alla
60 % SKPst. Kuigi Rumeenias ei ole lühemas või keskmises perspektiivis
oodata eelarve pingestumist, on see risk pikas perspektiivis vananemisega
seotud kulutuste tõttu mõõdukas. Pensionisüsteemi jätkusuutlikkus ja piisavus
on muret tekitav, sest töötavaid sissemaksetegijaid on pensionisaajatega
võrreldes vähe. Rumeenia on praegu üks kahest liikmesriigist, kes ei ole veel
otsustanud võrdsustada meeste ja naiste pensioniiga ning eakamate töötajate
tööhõive määr (2012. aastal 41,4 %) on oluliselt allpool ELi keskmist.
(11)     Rumeenia tervishoiusektoris
esineb suur võimaluste ebavõrdsus juurdepääsu ja pakutavate teenuste kvaliteedi
alal. See tuleneb ka ressursside ebatõhusast kasutamisest ja kehvast
juhtimisest. Reformid tervishoiusektori tõhususe suurendamiseks on alanud, kuid
vaja on jätkuvaid jõupingutusi. Süsteemi kulutasuvust võib suurendada,
vähendades haiglaravi ülemäärast kasutamist ning tugevdades esmatasandi
arstiabi ja eriarstile suunamise süsteeme.
(12)     Rumeenias oli aastal 2012
jätkuvalt madal tööhõivemäär (63,8 %), kuigi oli täheldatud mõningast
paranemist võrreldes eelneva aastaga (mil see oli 62,8 %). Strateegias
„Euroopa 2020” riigi eesmärgiks seatud 70 % on aastaks 2020 raske saavutada.
Rumeenia tööjõu tootlikkus on endiselt üks madalamaid ELis. Riiklike tööjõu
aktiveerimise meetmete ning tööotsimis- ja ümberõppeteenuste kvaliteet on
endiselt suhteliselt madal. Piiratud haldussuutlikkus ei võimalda tõhusalt
teostada aktiivset tööturupoliitikat kvaliteetsete individuaalsete teenuste
kaudu ega aktiivseid ja passiivseid tööturumeetmeid paremini lõimida.
Täiskasvanute osalemine elukestvas õppes püsib endiselt väga madal (2011.
aastal 1,6 %), mis on oluliselt madalam ELi keskmisest (8,9 %).
Noorte tööhõive ja aktiivsuse määr oli aastal 2012 üks ELi madalamaid
(vastavalt 23,9 % ja 30,9 %), samal ajal kui noorte töötuse määr oli
kõrge, ulatudes 2012. aastal 22,7 %-ni. Rumeenias on registreeritud kõrge
ja üha kasvav mittetöötavate ja mitteõppivate noorte osakaal (2012. aastal
16,8%).
(13)     Vaesuse vähendamine on
jätkuvalt raske ülesanne. Aastal 2011 oli vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse
riskis 40,3 % elanikkonnast, mida on peaaegu kahe kolmandiku võrra rohkem
kui ELi vastav määr 24,2 %. Iseäranis rängalt on see tabanud lapsi
(49,1 %). Sotsiaalsiirete (välja arvatud pensionid) mõju vaesuse
vähendamisel on endiselt oluliselt allpool ELi siirete keskmist tõhusust nii
elanikkonna kui terviku puhul (23,7 % Rumeenias, samas kui ELis 2011.
aastal 37,5 %) kui ka laste puhul (22 %, ELis 42,8 %).
Sotsiaaltoetuste tõhusust vaesuse vähendamisel raskendab endiselt
sotsiaaltoetuste vähene kasutamine, katvus ja piisavus. Sotsiaalabi valdkonnas
võeti 2011. aastal toimunud reformi jätkuna 2012. aastal vastu mitmed
õigusaktid. Ülejäänud õigusaktide vastuvõtmine oleks oluline samm reformi
lõpuleviimisel. Ent seost töötute aktiveerimise meetmetega saaks veelgi
tugevdada. Riikliku romade integratsiooni strateegia rakendamine algas aastal
2012, kuid tulemused on tagasihoidlikud. Et strateegiat tulemuslikult
rakendada, sealhulgas raha eraldada, on vaja saavutada eri huvirühmade vahel
parem koordineerimine.
(14)     2011. aasta haridusseadus, mis
kujutas endast ulatuslikku reformi, milles pandi paika pikaajaline tegevuskava
kõikide haridustasandite kvaliteedi parandamiseks, ei toimi veel täielikult. Et
haridusreformi edukalt rakendada, tuleb eraldada vajalikud rahalised vahendid
ja inimressursid haldus- ja poliitikakujundussuutlikkuse ülesehitamiseks.
Haridus- ja koolitussüsteemi kvaliteedi parandamine on Rumeenial ees seisev
suur katsumus. Koolist väljalangemine on oluline probleem: 2012. aastal oli
Rumeenias koolist väljalangenuid 17,3 %, mis on tunduvalt rohkem kui ELi
keskmine 13,5 % ja riigis eesmärgiks seatud tase 11,3 %. Probleemid
püsivad visalt eelkõige maapiirkondades, äärealadel ja romade hulgas. Rumeenias
puudub ka piisav mehhanism andmete kogumiseks koolist väljalangevuse kohta. Ses
suhtes peaks abiks olema sel aastal vastuvõetav põhjalik strateegia.
Kvaliteetse ja taskukohase väikelaste hariduse ja hoiu kättesaadavus on
endiselt problemaatiline. Oskuste ja tööturu nõudluse kokkusobimatus on
iseloomulik suurele osale kutsehariduse ja kolmanda taseme hariduse
programmidest ning konkreetsemalt on probleem kutseoskuste puudulikkuses. Kõrge
töötuse määr kolmanda taseme hariduse omandanute hulgas ja ülekvalifitseeritute
osakaal muudavad kolmanda taseme hariduse edasise vastavusseviimise tööjõuturuga
esmatähtsaks. Positiivseid, kuid aeglasi edusamme on tehtud vanemliku
hoolitsuseta jäänud laste üleminekul hoolekandeasutustest
alternatiivhoolekandesse, kuid vaja on veel edasisi pingutusi.
(15)     Nõrk haldussuutlikkus on
Rumeenia üks peamisi mureteemasid. Avalikku haldust iseloomustab ebajärjekindel
õigusraamistik, sagedane erakorraliste määruste kasutamine, vähene koostöö
ministeeriumide vahel ja liigne bürokraatia. Samuti nõrgestab seda oskuste
puudumine, läbipaistvuse puudumine personali töölevõtus ja suur kaadri
voolavus. Nõrgast haldussuutlikkusest on tingitud ka ELi vahendite vähene
kasutamine. ELi finantsabi programmi raames 2012. aasta lõpuks kokku lepitud
ELi vahendite kasutamise sihttase jäi suure varuga saavutamata. Kumulatiivne
abi kasutamine oli 2012. aasta lõpuks 5,53 miljardit eurot ehk 20,2 %
ettenähtud struktuuri-, ühtekuuluvus- ja põllumajandusfondide vahenditest. See
jäi 2,47 miljardi euro võrra alla programmis 2012. aasta lõpuks ette nähtud 8
miljardi euro taseme. Struktuuri- ja ühtekuuluvusvahendite kasutamise määr on
veelgi madalam: 2013. aasta märtsi lõpus oli see 13 %. ELi vahendite
kasutamine seiskus peaaegu kogu 2012. aasta teiseks pooleks pärast seda, kui
riigi ja Euroopa audiitorid tuvastasid mitmeid puudusi haldus- ja kontrollisüsteemides
ning riigihangetes. On märkimisväärne risk, et oluline osa struktuuri- ja
ühtekuuluvusvahendeid 2013. aastal vabastatakse.
(16)     Kuna tootlikkus on nii
tööstuses kui ka teenindussektoris jäänud madalaks, on Rumeenial ees mitmeid
katsumusi majandusliku konkurentsivõime alal. Olulisemad probleemid on nõrk
ettevõtluskeskkond ja vähene toetus teadus- ja arendustegevusele.
Ettevõtluskeskkonna parandamine tuleks lõimida laiema, sidusa e-valitsuse
strateegiaga, et edendada sellist halduskultuuri, mida iseloomustab
läbipaistvus ja õiguskindlus, ning pakkuda paremaid internetipõhiseid avalikke
teenuseid. Samuti peaks Rumeenia tegema jõupingutusi, et lihtsustada VKEde
juurdepääsu rahastamisele ja vähendada nende halduskoormust. Teadus- ja
arendustegevuse intensiivsus on väga väike (2011. aastal 0,48 %) ning
investeeringute tõhusust ja tulemuslikkust tuleb oluliselt parandada. Teadus-
ja arendustegevuse valdkonna investorid peavad seadma esmatähtsaks tegevuse,
mis suudab ligi meelitada erasektori investeeringuid. Samuti peaks Rumeenia
tugevdama intellektuaalomandi õiguste raamistikku, et suurendada
teadustulemuste kasutamist ettevõtluses.
(17)     Energia- ja transpordisektoris
on Rumeenias konkurents ja tõhusus madal. Riigi omandis olevate ettevõtete
ebatõhusus ja läbipaistmatu juhtimine on selles sektoris üks olulisemaid
probleeme. Teine oluline väljakutse on hoonete, kaugkütte, tööstuse ja
transpordi energiatõhususe suurendamine. Rumeenia majandus on energiamahukuselt
ELis kolmas ja sealne energiatarbimise intensiivsus on 2,5 korda suurem kui
ELis keskmiselt. Samuti on ta ELis kolmandal kohal CO2-heite
intensiivsuse poolest. Rumeenia elamud kasutavad kaheksa korda rohkem energiat
kui EL-15-s keskmiselt, sest sealne kaugküttesüsteem on ebatõhus ja hooned ei
ole korralikult isoleeritud. Rumeenia elektri- ja gaasiturgude lõimimine ELi
turgudega on endiselt puudulik ja piiriüleseid gaasiühendusi pole ikka veel
loodud.
(18)     Komisjon on Euroopa poolaasta
raames põhjalikult hinnanud Rumeenia majanduspoliitikat. Hinnatud on
lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud nende
dokumentide asjakohasust Rumeenia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika
jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja
juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist,
lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa
poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1–8.
(19)     Võttes arvesse kõnealust
hindamist, on nõukogu Rumeenia lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[7] selle kohta kajastub eelkõige
soovituses 1,
SOOVITAB Rumeenial võtta ajavahemikus
2013–2014 järgmisi meetmeid:
1.           Viia lõpule ELi-IMFi rahalise
abi programm.
2.           Tagada majanduskasvu toetav
eelarve konsolideerimine ning rakendada kavandatud eelarvestrateegia aastaks
2013 ja järgnevateks aastateks, tagades nõnda keskpika perioodi eesmärgi
täitmise aastaks 2015. Parandada maksude kogumist, rakendades selleks
tervikliku maksuseaduste täitmise strateegia, ja võidelda deklareerimata töö
vastu. Samal ajal otsida võimalusi laiendada keskkonnamaksude kasutamist.
Võrdsustada meeste ja naiste pensioniiga ja toetada pensionireformi, edendades
vanemaealiste töötajate tööalast konkurentsivõimet.
3.           Viia ellu tervishoiusektori
reforme, et suurendada selle tõhusust, kvaliteeti ja kättesaadavust, eeskätt
ebasoodsas olukorras olevate inimeste ning kõrvaliste ja isoleeritud
kogukondade jaoks. Vähendada haiglaravi ülemäärast kasutamist, sealhulgas
tugevdades haiglavälist arstiabi.
4.           Parandada tööturul osalemist,
samuti tööjõu tööalast konkurentsivõimet ja tootlikkust, vaadates üle aktiivsed
tööturumeetmed ja tugevdades neid, pakkudes koolitust ja personaliseeritud
teenuseid ning edendades elukestvat õpet. Tugevdada riikliku tööhõiveagentuuri
suutlikkust tõsta oma teenuste kvaliteeti ja suurendada katvust. Võitlemaks
noorte töötuse vastu, rakendada viivitamata riiklik noorte tööhõive kava,
sealhulgas näiteks noortegarantii kaudu. Vaesuse leevendamiseks parandada
sotsiaalsiirete tulemuslikkust ja tõhusust, keskendudes eelkõige lastele. Viia
lõpule sotsiaalabi reform, võttes vastu asjakohased õigusaktid ja tugevdades
selle seost töötute aktiviseerimise meetmetega. Tagada riikliku romade
integreerimise strateegia alal konkreetsete tulemusteni jõudmine.
5.           Kiirendada haridusreformi,
sealhulgas tõsta haldussuutlikkust nii keskvalitsuse kui ka kohalikul tasandil
ning hinnata reformide mõju. Kiirendada reforme kutsehariduse ja -koolituse
valdkonnas. Viia kolmanda taseme haridus veel paremini vastavusse tööturu
vajadustega ja parandada ebasoodsas olukorras olevate inimeste juurdepääsu
sellele. Rakendada koolist väljalangemise vastane riiklik strateegia,
keskendudes kvaliteetse väikelaste hariduse kättesaadavuse parandamisele,
sealhulgas roma laste seas. Kiirendada vanemliku hoolitsuseta jäänud laste
üleminekut hoolekandeasutustest alternatiivhoolekandesse.
6.           Tugevdada institutsioonide ja
avaliku halduse juhtimist ning kvaliteeti, eelkõige suurendades strateegilise
ja eelarve planeerimise suutlikkust, suurendades parema inimressursside
juhtimise kaudu avaliku teenistuse professionaalsust ning tugevdades eri
valitsustasandite vahelisi koordineerimismehhanisme. Oluliselt parandada
õigusnormide kvaliteeti, kasutades mõju hindamist ja süstemaatilisi hindamisi.
Suurendada jõupingutusi, et kiirendada ELi vahendite kasutamist, eelkõige
tugevdades haldus- ja kontrollisüsteeme ning parandades riigihankemenetlust.
7.           Parandada ja lihtsustada
ettevõtluskeskkonda, eelkõige VKEde halduskoormuse vähendamise ja sidusa
e-valitsuse strateegia rakendamise kaudu. Hõlbustada ja mitmekesistada VKEde
juurdepääsu rahastamisele. Tagada tihedam seos teadustegevuse, innovatsiooni ja
tööstuse vahel, eelkõige seades esmatähtsale kohale sellise teadus- ja
arendustegevuse, mis võib ligi meelitada erasektori investeeringuid. Kiirendada
tööd kohtusüsteemi kvaliteedi, sõltumatuse ja tõhususe parandamiseks
kohtuasjade lahendamisel ja võidelda tõhusamalt korruptsiooni vastu.
8.           Edendada konkurentsi ja
tõhusust võrgutööstustes, tagades riiklike reguleerivate asutuste sõltumatuse
ja suutlikkuse ning jätkates energia- ja transpordisektoris riigi omanduses
olevate ettevõtete üldjuhtimise reformi. Võtta vastu põhjalik pikaajaline
transpordikava ja parandada lairibaühenduste taristut. Jätkata reguleeritud
gaasi- ja elektrihindade kaotamist ning parandada energiatõhusust. Parandada
energiavõrkude piiriülest lõimimist ja kiirendada gaasivõrkude vastastikuse
sidumise projektide rakendamist.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2013) 373 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[4]               Nõukogu otsus 2013/208/EL, 22. aprill 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus,  7. juuni 2006 , millega luuakse loomkatsete puudumisele osutavate märgete kasutamissuunised kooskõlas nõukogu direktiiviga 76/768/EMÜ   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               10.6.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 158/18

      KOMISJONI SOOVITUS,

   7. juuni 2006,
   millega luuakse loomkatsete puudumisele osutavate märgete kasutamissuunised kooskõlas nõukogu direktiiviga 76/768/EMÜ
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2006/406/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastu võetud õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõike 3 teist lõiku,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõikes 3 sätestatakse, et kosmeetikatoote tootja või selle ühenduse turule viimise eest vastutav isik võib osutada pakendil, tootega kaasas olevatel dokumentidel, tootel olevatel sedelitel, etikettidel või kaelasiltidel sellele, et loomkatseid ei ole läbi viidud, ainult juhul, kui tootja ja tema tarnijad ei ole läbi viinud või volitanud kedagi läbi viima loomkatset lõpptoote, selle prototüübi või selles sisalduva koostisaine suhtes ega ole kasutanud koostisaineid, mida teised on uute kosmeetikatoodete väljatöötamiseks loomadel katsetanud.

               (2)

               Seega on kosmeetikatoote puhul võimalik kinnitada, et selle väljatöötamisel ei ole kasutatud loomkatseid.

               (3)

               Tuleb välja töötada suunised eesmärgiga tagada ühiste kriteeriumide rakendamine selliste märgete kasutamisel, nende ühtse mõistmise saavutamine ja eelkõige, et sellised märked ei viiks tarbijat eksitusse ega tekitaks turustamisel tootjatevahelist ebaausat konkurentsi.

               (4)

               Hea halduskoostöö raames lihtsustaks direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 3 teise lõigu sätte üldmõistetavus kontrollasutuste poolset ühtset rakendamist. Seeläbi saaks näiteks vältida moonutusi siseturul.

               (5)

               Käesoleva soovitusega sätestatud meetmed on kooskõlas alalise toidukomitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   Direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 3 teise lõigu kohaldamiseks peaksid liikmesriigid kasutama järgmisi suuniseid.
   1.   Peamised põhimõtted
   Märked kosmeetikatoodete kohta ei tohiks tarbijat eksitusse viia. Tarbijale peaks tulema kasuks võimalus teha teadlik valik märgistusel esitatud märke “ei ole katsetatud loomadel” alusel. Teave peaks olema tarbijale kasulik.
   Märgete kasutus ei tohiks viia selliseid märkeid turustusvahenditena kasutavate tootjate ja/või tarnijate vahelise ebaausa konkurentsini.
   2.   Märgete vabatahtlik kasutamine
   Direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 3 teise lõigu kohaselt võib tootja või toote turule laskmise eest vastutav isik kasutada märget osutamaks, et ei ole läbi viidud loomkatseid. Seega ei ole nimetatud märke kasutamine ei tootja ega toote turuleviimise eest vastutava isiku jaoks kohustuslik. Tegemist on nimetatud isikutele pakutud võimalusega, kui direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 3 teise lõigu nõuded on olemasolevaid suuniseid arvesse võttes täidetud.
   3.   Direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 3 teises lõigus sätestatud nõuete tõlgendus
   Selguse huvides tuletatakse meelde teatavaid käesolevate suuniste raames kasutatud mõisteid:
   —   kosmeetikatoode– “kosmeetikatoode”, nagu on määratletud direktiivi 76/768/EMÜ artiklis 1,
   —   valmis kosmeetikatoode– “valmis kosmeetikatoode”, nagu on määratletud direktiivi 76/768/EMÜ artikli 4a lõike 3 punktis a,
   —   koostisaine– iga looduslik või tehislik keemiline aine või valmistis, sh parfüümid, aroomikompositsioonid, mida kasutatakse kosmeetikatoodete koostises (vt vastavalt direktiivi 76/768/EMÜ artikli 5a lõige 1, mis välistab “parfüümid ja aroomikompositsioonid” üksnes koostisainete nimekirja koostamise puhul),
   —   kosmeetikatoote prototüüp– “prototüüp”, nagu on määratletud direktiivi 76/768/EMÜ artikli 4a lõike 3 punktis b,
   —   loom– “loom”, nagu on määratletud nõukogu direktiivi 86/609/EMÜ (2) artikli 2 punktis a,
   —   katsetamine– kõik katsed seoses toote või selle koostisainete väljatöötamise või nende ohutuse hindamisega (vt vastavalt direktiivi 76/768/EMÜ artikli 7a lõike 1 punkt h),
   —   korduvkatsetamine– toote või selle koostisainete katsetamine veel kord.
   Artikli 6 lõike 3 nõudeid tuleks tõlgendada järgmiselt:

               a)

               “loomkatseid ei ole läbi viidud” – kosmeetikatoote või selle koostisainete väljatöötamisel või nende ohutuse hindamisel ei ole tehtud mitte mingisuguseid loomkatseid. Vaid loomkatsete täielik asendamine alternatiivse meetodiga, mitte nende vähendamine ega täpsustamine, võimaldab nimetatud märget kasutada. Peale selle pole oluline, kus katse (kaasa arvatud “kordusuurimine”) läbi viiakse (ühenduses või kolmandates riikides) ja millal on katse läbi viidud;

               b)

               “tootja ja tema tarnijad ei ole läbi viinud või volitanud kedagi läbi viima loomkatset […]” – tootja ja tema tarnijad, kaasa arvatud kõik turustusahela tarnijad,

                           —

                           pole otseselt läbi viinud loomkatseid,

                           —

                           ei ole volitanud kedagi läbi viima loomkatseid, mis tähendab, et nad pole taotlenud loomkatsete tegemist ega maksnud kellelegi loomkatsete tegemise eest, näiteks akadeemiliste asutuste teaduslike uurimistööde toetamise teel;

               c)

               asjaolu, et tootja ja tema tarnijad ei tohiks olla “kasutanud koostisaineid, mida on teiste poolt uute kosmeetikatoodete väljatöötamiseks loomadel katsetatud”, tähendab, et tootja ja tema tarnijad ei tohiks olla kasutanud koostisosi, mille kohta on andmeid (näiteks teaduskirjanduses), et need põhinevad teiste poolt uute kosmeetikatoodete väljatöötamiseks läbi viidud loomkatsetel. Sellega seoses tähendab “kosmeetikatoote väljatöötamine” kas juba turul oleva toote uue retseptuuri koostamist või täiesti uue toote väljatöötamist (uuendus). Uut pakendit ei saa pidada uueks kosmeetikatooteks.

         4.   Tõendamiskohustus
   Isik, kes on märkinud kosmeetikatootele, et selle väljatöötamisel pole loomkatseid läbi viidud, vastutab nimetatud märke eest ja peab olema võimeline tõendama märke vastavust direktiivile 76/768/EMÜ.
   Sellega seoses tuletatakse meelde, et kogu asjakohane teave peab olema kontrolli eesmärgil kergesti ligipääsetav kooskõlas direktiivi 76/768/EMÜ artikli 7a lõikega 1, eriti punktidega d ja h, mis sedastavad järgmist:

               “d)

               valmistoote ohutushinnang inimeste tervisele.
               […]

               h)

               andmed tootja, tema esindajate või tarnijate poolt läbi viidud loomkatsete kohta seoses toote või selle koostisainete väljatöötamise või nende ohutuse hindamisega, sealhulgas loomkatsed, mis on läbi viidud kolmandate riikide õigusnormide täitmiseks.”

         5.   Märgete sõnastus
   Isik, kes soovib kasutada märget väljendamaks, et loomkatseid pole läbi viidud, võib ise valida märke sõnastuse ja/või kasutada pilte, kujutisi või muid märke, kui direktiivi 76/768/EMÜ asjakohased nõuded on täidetud.

      Brüssel, 7. juuni 2006

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Günter VERHEUGEN

      (1)  EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2005/80/EÜ (ELT L 303, 22.11.2005, lk 32).

      (2)  EÜT L 358, 18.12.1986, lk 1.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 17. detsember 2015, dividendi jaotamise põhimõtete kohta (EKP/2015/49)

text:
               30.12.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 438/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   17. detsember 2015,
   dividendi jaotamise põhimõtete kohta
   (EKP/2015/49)
   (2015/C 438/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 127 lõiget 6 ja artiklit 132,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 34,
   võttes arvesse nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrust (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga, (1) eelkõige selle artikli 4 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Keskpanga 16. aprilli 2014. aasta määrust (EL) nr 468/2014, millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (ühtse järelevalvemehhanismi raammäärus) (EKP/2014/17) (2),
   ning arvestades järgmist:
   Krediidiasutused peavad jätkama ettevalmistusi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (3) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL õigeaegseks ja täielikuks kohaldamiseks (4) keerukas makromajandus- ja finantskeskkonnas, mis avaldab survet krediidiasutuste kasumlikkusele ja sellest tulenevalt nende võimele luua kapitalibaasi. Kuna krediidiasutused peavad rahastama majandust, on konservatiivne dividendide jaotamise poliitika piisava riskijuhtimise ja usaldusväärse pangandussüsteemi osa. Kohaldada tuleb meetodit, mis on sätestatud Euroopa Keskpanga soovituses EKP/2015/2 (5),
   ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I.

               1.

               Krediidiasutused peaksid kehtestama dividendipoliitika lähtudes konservatiivsetest ja usaldusväärsetest eeldustest, et pärast mis tahes jaotust oleksid kehtivad kapitalinõuded täidetud.

                           a)

                           Krediidiasutused peavad täitma kehtivaid miinimumkapitali 1. samba nõudeid mis tahes ajal. See hõlmab esimene taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu 4,5 %, esimese taseme kapitali suhtarvu 6 % ja kogukapitali suhtarvu 8 % kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikliga 92.

                           b)

                           Lisaks peavad krediidiasutused järgima mis tahes ajal kapitalinõudeid, mida kohaldatakse seoses järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise otsusega kooskõlas määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 16 lõike 2 punktiga a, mis ületab 1. samba nõudeid (2. samba nõuded).

                           c)

                           Krediidiasutused peavad järgima ka direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõigetes 2, 3, 4 ja 5 osutatud vastutsüklilisi kapitali- ja süsteemseid puhvreid, samuti kõiki puhvreid, mille on kehtestanud riiklikud pädevad asutused ja riiklikud määratud asutused.

                           d)

                           Krediidiasutused peavad samuti kohaldatava üleminekuaja lõppkuupäevaks täies ulatuses (fully loaded) (6) täitma nõutavat esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu, esimese taseme kapitali suhtarvu ja kogukapitali suhtarvu. See tähendab eespool osutatud suhtarvude täies ulatuses kohaldamist pärast üleminekusätete kohaldamist, samuti direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõigetes 2, 3, 4 ja 5 osutatud vastutsükliliste kapitali- ja süsteemsete puhvrite ning kõikide muude riiklike pädevate asutuste ja riiklike määratud asutuste poolt kehtestatud puhvrite kohaldamist. Üleminekusätted on sätestatud direktiivi 2013/36/EL XI jaotises ja määruse (EL) nr 575/2013 X osas.

                     Neid nõudeid tuleb täita nii konsolideeritud tasemel kui ka individuaalselt, v.a juhul, kui usaldatavusnõuete kohaldamisest on tehtud individuaalne erand määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 7 ja 10 kohaselt.

               2.

               Dividendide maksmise osas krediidiasutustes (7) 2016. aastal majandusaasta 2015 eest soovitab EKP järgmist:
               a)
                     1. kategooria
                  : krediidiasutused, kes täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid ja kes on saavutanud punkti 1 alapunktis d osutatud suhtarvu täies ulatuses täitmise taseme 31. detsembriks 2015, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et võimaldada neil täita kõiki tingimusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul;
               b)
                     2. kategooria
                  : krediidiasutused, kes täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid, kuid kes ei ole saavutanud punkti 1 alapunktis d osutatud suhtarvu täies ulatuses täitmise taset 31. detsembriks 2015, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et võimaldada neil täita kõiki tingimusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul. Lisaks peaksid nad üldjuhul maksma dividendi ainult selles ulatuses, mis garanteeriks vähemalt lineaarse tee (8) punkti 1 alapunktis d osutatud täies ulatuses kapitalinõuete täitmisele;
               c)
                     3. kategooria
                  : Krediidiasutused, kes ei täida punkti 1 alapunktide a, b ja c nõudeid, ei peaks üldjuhul dividendi jaotama.
               Krediidiasutused, kes leiavad, et neil on juriidiline kohustus välja maksta dividende seda summat ületavas mahus, peavad viivitamata võtma ühendust oma ühise järelevalverühmaga.

         II.
   Käesolev soovitus on adresseeritud järelevalve alla kuuluvatele olulistele üksuste ja järelevalve alla kuuluvatele olulistele gruppidele vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 lõigetes 16 ja 22.
   III.
   Käesolev soovitus on adresseeritud ka riiklikele pädevatele asutustele ja riiklikele määratud asutustele seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppidega vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 lõigetes 7 ja 23. Käesoleva määruse kohaldajaks nendele üksustele ja gruppidele on kohastel juhtudel riiklikud pädevad asutused ja riiklikud määratud asutused (9).

      Frankfurt Maini ääres, 17. detsember 2015

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 287, 29.10.2013, lk 63.

      (2)  ELT L 141, 14.5.2014, lk 1.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36/EL, 26. juuni 2013, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

      (5)  Euroopa Keskpanga 28. jaanuari 2015. aasta soovitus EKP/2015/2 dividendi jaotamise põhimõtete kohta (ELT C 51, 13.2.2015, lk 1).

      (6)  Kõiki puhvreid kohaldatakse täies ulatuses, välja arvatud kapitali säilitamise puhver, mis fikseeritakse metoodilistel põhjustel 2016. aasta üleminekuaja tasemel.

      (7)  Krediidiasutustel võib olla mitmesugune õiguslik vorm, näiteks börsiettevõte ja mitte-aktsiaselts, nt investeerimisfond, kooperatiiv või hoiuasutus. Käesolevas soovituses kasutatakse mõistet dividend mis tahes sularaha väljamakse tähenduses, mille peab heaks kiitma üldkoosolek.

      (8)  Reaalselt tähendab see, et krediidiasutus peaks nelja aasta jooksul alates 31. detsembrist 2014 katma vähemalt 25 % aastas puuduolevast täies ulatuses täidetud esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvust, esimese taseme kapitali suhtarvust ja kogukapitali suhtarvust punkti 1 alapunkti d kohaselt.

      (9)  Kui seda soovitust kohaldatakse järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppide suhtes, kes leiavad, et neil on juriidiline kohustus välja maksta dividende seda summat ületavas mahus, peavad nad viivitamata võtma ühendust oma riikliku pädeva asutusega.


Tähtis õiguslik teade

|

52005SC0226

Soovitus: Nõukogu soovitus Ungarile, mille eesmärk on lõpetada ülemäärasest valitsemissektori eelarvepuudujäägist tingitud olukord  /* SEK/2005/0226 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 16.2.2005SEK(2005) 226 lõplikSoovitus:NÕUKOGU SOOVITUS UNGARILE,mille eesmärk on lõpetada ülemäärasest valitsemissektori eelarvepuudujäägist tingitud olukord(komisjoni esitatud)  SELETUSKIRIÜlemäärase eelarvepuudujäägi menetlust reguleerivad asutamislepingu artikkel 104 ja nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kiirendamise ja selgitamise kohta, mis on osa stabiilsuse ja kasvu paktist. Nendele sätetele lisanduvad poliitilised kohustused, mis on sätestatud Euroopa Ülemkogu Amsterdami kohtumise 17. juuni 1997. aasta resolutsioonis, mis käsitleb stabiilsuse ja kasvu pakti.Lähtudes komisjoni teenistuste 2004. aasta kevadisest prognoosist, mis võttis arvesse Ungari 2004. aasta märtsis edastatud andmeid, mille kohaselt oli 2003. aasta eelarvepuudujäägi määr 5,9% SKTst,[1] algatas komisjon artikli 104 lõikes 3 sätestatud ettekande vastuvõtmisega Ungari suhtes 12. mail 2004. aastal ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse. Komisjoni soovitusel otsustas nõukogu 5. juulil 2004. aastal kooskõlas artikli 104 lõikega 6, et Ungaris eksisteerib ülemäärane eelarvepuudujääk, ning koostas artikli 104 lõikest 7 lähtudes Ungari ametiasutustele soovituse olukorra parandamiseks[2]. Selles soovituses kutsus nõukogu Ungari ametiasutusi üles rakendama 2004. aasta mai lähenemisprogrammiga, mille eesmärk on ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2008. aastaks, ettenähtud meetmeid. Ungari ametiasutustel soovitati olla valmis võtma vajadusel lisameetmeid 2004. aasta eesmärgi saavutamiseks valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi osas ning võtta 2005. aasta eesmärkide saavutamiseks tõhusad meetmed hiljemalt 5. novembriks 2004.[3] Lähtudes komisjoni 22. detsembri 2004. aasta soovitusest, võttis nõukogu 18. jaanuaril 2005 vastu artikli 104 lõike 8 kohase otsuse, et Ungari ei ole võtnud nõukogu 5. juuli 2004. aasta soovitustest lähtuvaid tõhusaid meetmeid. Nõukogu tunnistab, et Ungari ametiasutused on võtnud meetmeid, mis on kaasa aidanud eelarvepuudujäägi vähenemisele 2004. ja 2005. aastal, kuid need meetmed ei ole olnud piisavad, et vältida mõlemal aastal märgatavat kõrvale kaldumist eesmärgist, täpsemalt maikuu lähenemisprogrammiga plaanitud eelarve tasakaalustamise kavast. Selles kontekstis rõhutab nõukogu, et valitsuse jätkuvat püüet korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2008. aastaks tuleb toetada otsustavate meetmetega eelarve edasiseks tasakaalustamiseks ja struktuurireformide kindlameelseks jätkamiseks.Kuna Ungari ei ole veel eurotsooni liige ja seega ei laiene talle artikli 104 lõigetega 9 ja 11 ettenähtud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kaks viimast etappi, võib nõukogu lähtuvalt artikli 104 lõikest 7 koostada uue soovituse. See soovitus peab võtma arvesse Ungari 1. detsembril 2004. aastal esitatud esimeses ajakohastatud lähenemisprogrammis sisalduvat teavet eelarvestrateegia kohta.Eelmise programmiga võrreldes on ajakohastatud programmis valitsemissektori eelarvepuudujäägi määraks 2004. aastast kuni 2008. aastani plaanitud vastavalt 4,5%, 3,8%, 3,1%, 2,4% ja 1,8% SKTst. Nende eesmärkide seadmist mõjutab soodsalt Eurostati 23. septembri 2004. aasta otsus, mille kohaselt tohib üleminekuperioodil, kuni eelarveteatise esitamiseni 2007. aasta märtsis, kajastada teise samba pensionifondi sissemakseid valitsemissektori eelarves. Ungari ametiasutused otsustasid seda võimalust kasutada ja esitatud eelarvepuudujäägi määrade arvutamisel lahutati valitsemissektori eelarvepuudujäägist 1998. aasta pensionireformi käigus loodud teise samba pensionifondi sissemaksed. 2004. aasta mais esitatud programmiga võrreldes vähendab selle meetodi kasutamine ajavahemikus 2004–2008 eelarvepuudujäägi määra 0,8-1 protsendipunkti võrra aastas. Arvestades 1998. aasta pensionireformi kulusid, oleks kavandatav valitsussektori eelarvepuudujäägi määr pärast Eurostati poolt lubatud üleminekuperioodi lõppu 2004. aastal 5,3%, 2005. aastal 4,7%, 2006. aastal 4,1%, 2007. aastal 3,4% ja 2008. aastal 2.8% SKTst; vaatamata sellele, et eelmise programmiga võrreldes ei ole eelarvepuudujäägi vähendamine nii kiire, järgib ajakohastatud programm ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise lõpptähtaega. Võrreldes komisjoni teenistuste 2004. aasta sügise prognoosi, eelmist lähenemisprogrammi ja nõukogu artikli 104 lõike 7 kohaseid soovitusi ning arvestades, et tähtajaks kinnitatud 2008. aasta jääb üleminekuperioodist väljapoole, kasutatakse nii pensionifondi sissemaksetega arvestavaid kui ka mittearvestavaid määrasid.Komisjoni teenistused on andnud ajakohastatud programmile tehnilise hinnangu. Komisjon otsustas 16. veebruari 2005. aasta nõukogu arvamust ajakohastatud programmi kohta käsitleva soovituse eelnõus,[4] et nimetatud programmis kirjeldatud eelarve tasakaalustamise kava peaks võimaldama korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2008. aastaks, eeldades, et seda toetatakse rakendamisega seotud riskide vähendamiseks piisavate meetmetega. See hõlmab ka 2005. aasta eesmärki vähendada eelarvepuudujäägi määra 3,8%ni SKTst (4,7%ni SKTst, arvestades pensionireformiga seotud kulusid), mis on olulise tähtsusega, sest eesmärgi täitmata jätmine mõjutab järgmiste aastate tulemusi ning võib muuta võimatuks plaanitud määra 3% SKTst – saavutamise 2008. aastaks.Komisjon osutas ohule, et eelarve täitmine võib kujuneda plaanitust väiksemaks ning seega võib programmis esitatud eelarve tasakaalustamise kava osutuda ebapiisavaks. 2004. aasta sügiseses prognoosis kavandasid komisjoni teenistused 2005. aasta eelarvepuudujäägi määraks 5,2% (4,3% pensionireformi kulusid mitte arvestades), peamised riskid on: (1) intressikulud võivad kujuneda prognoositust suuremaks, (2) kulude kokkuhoidmiseks rakendatavad uued eeskirjad ei pruugi olla piisavad. Küsitav on ka 2004. aasta mai lähenemisprogrammi ja ajakohastatud programmi kohaste avaliku halduse, tervishoiu- ja haridussüsteemi reformi meetmete õigeaegne vastuvõtmine ja ajakohastamine, mis on kavandatud eelarve tasakaalustamise kava jaoks olulise tähtsusega. (3) prognoos on teatud tululiikide (peamiselt käibemaksu ja sotsiaalmaksu) laekumise osas liialt optimistlik. On ilmnenud ka oht, et käibemaksu tagastamine 2004. aasta eest lükatakse 2005. aastasse, kuid ametiasutused on lubanud kiirendada tagasimaksmist, et see ei koormaks 2005. aasta eelarvet. Eelarve sisaldab ka erakorralist reservi, mis moodustab 0,5% SKTst, juhuks, kui 2005. aastaks püstitatud eesmärki ei suudeta täita. Reservi kasutatakse eelarve tasakaalustamiseks, kui ilmnevad valitsusest sõltumatud ettenägematud asjaolud. Kuigi reservi olemasolu on tervitatav, tundub, et selle maht ei ole piisav, arvestades 2005. aasta eelarvet ohustavaid riske. Lisaks võib reservi kasutamine eelarveaasta liiga varajases etapis vähendada motivatsiooni eelarve täpseks täitmiseks. Teine oht on seotud avaliku ja erasektori vahelise partnerluse raames tehtavate investeeringutega. Kui neid investeeringuid ei tehta õigeaegselt, võib juhtuda, et need tuleb katta riigieelarvest. Lisaks võib käimasoleva maksureformi käigus käibemaksu määra alandamine, isegi kui see kompenseeritakse muude maksude määra tõstmisega, ohustada tulude laekumist. Juhul kui selle sammu ajastamist tõsiselt ei kaaluta, võib see seada ohtu 2005. aasta ülevaadatud eesmärgi saavutamise ja takistada eelarvepuudujäägi vähendamise kava täitmist.[5] Analüüsist lähtuvalt soovitatakse 2005. aasta eesmärgi saavutamiseks, milleks on vähendada eelarvepuujäägi määra 3,8%ni SKTst (4,7%ni SKTst, arvestades pensionireformiga seotud kulusid), võtta täiendavaid meetmeid vähemalt 0,5 protsendipunkti ulatuses SKTst.Arvestades eespool toodud hinnanguga, peavad Ungari ametiasutused: (i) eelarvepuudujäägi määra alandamiseks 2005. aastaks 3,8%ni SKTst (4,7%ni SKTst, arvestades 1998. aasta pensionireformiga seotud kulude kajastamist raamatupidamissüsteemi muutumisel pärast Eurostati lubatud üleminekuaja lõppu) võtma eelistatavalt struktuurseid lisameetmeid, erakorralise reservi mahtu peaks oluliselt suurendama ja selle kasutamist peaks võimaluse korral lubama vaid tingimusel, et eelnevalt selgitatakse välja 2005. aasta eelarvepuudujäägi tegelik täpne määr; (ii) tagama, et maksude vähendamiseks võetavate meetmete kavandamine ja elluviimine on vastavuses 2004. aasta detsembri ajakohastatud lähenemisprogrammis püstitatud eelarvepuudujäägi vähendamise eesmärkidega; (iii) teostama avaliku halduse, tervishoiu- ja haridussüsteemi reformi vastavalt plaanidele, parandades ühtlasi ka riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust.Seda taustteavet arvesse võttes esitab komisjon nõukogule soovituse, et nõukogu esitaks Ungarile vastavalt asutamislepingu artikli 104 lõikele 7 uue soovituse, eesmärgiga lõpetada ülemäärasest valitsemissektori eelarvepuudujäägist tingitud olukord.Soovitus:NÕUKOGU SOOVITUS UNGARILE,mille eesmärk on lõpetada ülemäärasest valitsemissektori eelarvepuudujäägist tingitud olukordEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 104 lõiget 7,võttes arvesse komisjoni soovitustning arvestades järgmist:(1) Vastavalt asutamislepingu artiklile 104 peavad liikmesriigid hoiduma valitsemissektori ülemäärasest eelarvepuudujäägist.(2) Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahendiks.(3) Vastavalt artikli 104 lõikele 6 tunnistas nõukogu 5. juulil 2004 ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu Ungaris.(4) Tunnistades ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu Ungaris ja lähtudes asutamislepingu artikli 104 lõikest 7 ning nõukogu 7. juuli 1997. aasta ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamist ja selgitamist käsitleva määruse (EÜ) nr 1467/97[6] artiklist 3, soovitas nõukogu Ungari ametiasutustel võtta keskpika tähtaja jooksul meetmed eelarvepuudujäägi määra vähendamiseks 2008. aastaks usaldusväärsel ja säästval moel alla 3% SKTst vastavalt nõukogu 5. juuli 2004. aasta arvamuses, mis käsitles mais 2004 esitatud lähenemisprogrammi, täpsustatud eelarvepuudujäägi vähendamise kavale. Nõukogu soovitas ametiasutustel olla valmis võtma lisameetmeid 2004. aasta eelarvepuujäägi osas püstitatud eesmärgi saavutamiseks ning võtta 2005. aasta eesmärgi saavutamiseks tõhusad meetmed hiljemalt 5. novembriks 2004.(5) 18. jaanuaril 2005 tunnistas nõukogu, et valitsemissektori eelarvepuudujäägi vähendamiseks 2004. ja 2005. aastal on enne 5. novembri 2004. aasta tähtaega võetud mitmeid meetmeid. Siiski ei ole see eesmärkide saavutamiseks piisav ning ei hoia ära kõrvalekaldumist mais 2004. aastal lähenemisprogrammis esitatud eelarve tasakaalustamise kavast. Nõukogu rõhutab, et valitsuse jätkuvat püüet korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2008. aastaks peab toetama otsustavate meetmetega eelarve edasiseks tasakaalustamiseks ja struktuurireformide otsustavaks jätkamiseks. Sellest taustteabest lähtudes ning vastavalt asutamislepingu artikli 104 lõikele 8 tegi nõukogu kindlaks, et 5. novembriks 2004. ei ole Ungari võtnud nõukogu 5. juuli 2004. aasta soovitusele[7] vastavaid tõhusaid meetmeid.(6) Kui Ungari 1. mail 2004. aastal ühendusega ühines, tehti sellele liikmesriigile asutamislepingu artikli 122 lõike 1 tähenduses erand, seega peab Ungari hoiduma ülemäärasest eelarvepuudujäägist, kuid artikli 104 lõikeid 9 ja 11 tema suhtes ei kohaldata. Seepärast oleks asjakohane esitada artikli 104 lõikest 7 lähtudes uus soovitus.(7) Vastavalt määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikele 4 peab artikli 104 lõike 7 kohaselt tehtud soovituses täpsustama, et asjaomane liikmesriik peab võtma tõhusad meetmed nelja kuu jooksul ning ülemäärane eelarvepuudujääk tuleb likvideerida aasta jooksul pärast selle tuvastamist, välja arvatud eriasjaolude korral. Ungari puhul on eriasjaolud jätkuvalt olemas, sest valitsemissektori eelarvepuudujäägi määr oli ühinemise ajal oluliselt üle 3% SKTst ning majanduses toimuvad jätkuvalt struktuurimuutused.(8) Kuni eriasjaolud püsivad, on asjaomasel liikmesriigil lubatud ülemäärast eelarvepuudujääki korrigeerida keskpika tähtaja jooksul. Ungari 2004. aasta detsembris esitatud ajakohastatud lähenemisprogramm sisaldab ülevaadatud raamprogrammi, mis seadis valitsemissektori eelarvepuudujäägi osas 2004. aastast kuni 2008. aastani järgmised eesmärgid: 4,5%, 3,8%, 3,1%, 2,4% ja 1,8% SKTst. Võttes arvesse 1998. aasta pensionireformiga seotud kulude suurenemist seoses nende nõuetekohase arvestamisega pärast eelarveteatise esitamist 2007. aasta märtsis, millega lõpeb Eurostati kehtestatud üleminekuperiood, kujuneb valitsemissektori eelarvepuudujäägi vähendamise kava 2004. aastast kuni 2008. aastani järgmiselt: 5,3%, 4,7%, 41%, 3,4% ja 2,8% SKTst. Ka ajakohastatud kava näeb ette korrigeerida ülemäärase eelarvepuudujääk 2008. aastaks. Vastavalt nõukogu 8. märtsi 2005. aasta arvamusele võib eelarve tasakaalustamise kava, mis seab 2005. aasta eesmärgiks saavutada eelarvepuudujäägi määra vähenemine 3,8%ni SKTst (4,7%ni SKTst, arvestades pensionireformiga seotud kulusid) ja 2008. aastal 2,8%ni SKTst, mis arvestab juba pensionireformi kuludega, olla sobiv juhul, kui selle kava eesmärkide saavutamist toetatakse piisavate meetmetega.(9) Vaatamata sellele, et eelarve tasakaalustamise kava ja eriti eelarvepuudujäägi korrigeerimise 2005. aasta eesmärki vähendata eelarvepuudujäägi määra 3,8%ni SKTst (4,7%ni SKTst, arvestades pensionireformiga seotud kulusid) võib lugeda piisavateks, ei ole Ungari ametiasutuste rakendatav poliitika piisav nende eesmärkide saavutamiseks. Lähtudes 2005. aasta eelarve projektist ja prognoositavast 3,7%-lisest majanduskasvust, prognoosisid komisjoni teenistused 2004. aasta sügisel 2005. aasta eelarvepuudujäägiks 5,2% SKTst (arvestades pensionireformiga seotud kulusid). Peamised ohud on: (i) intressikulu võib osutuda suuremaks, (ii) kulude kokkuhoidmise uued eeskirjad võivad osutuda ebapiisavateks ning on ka oht 2004. aasta mai lähenemisprogrammi ja ajakohastatud programmi kohaste avaliku halduse, tervishoiu- ja haridussüsteemi reformi meetmete õigeaegse vastuvõtmise ja ajakohastamise osas, mis on kavandatud eelarve tasakaalustamise kava jaoks olulise tähtsusega, (iii) mõned, näiteks käibemaksust ja sotsiaalsektorist laekuvad tulud võivad kujuneda prognoositust väiksemaks. Käibemaksu osas lisandus oht, et käibemaksu tagastamine 2004. aasta eest lükkub 2005. aastasse, kuid arvestades ametiasutuste hiljutisi lubadusi kiirendada käibemaksu tagastamist, eeldatakse, et 2005. aasta eelarvet ei koormata ning eelarve ei vaja täiendavat tasakaalustamist. Täiendav risk võib tuleneda avaliku- ja erasektori vahelise partnerluse käigus tehtavate investeeringutest. Kui ülekandeid ei tehta õigeaegselt, tuleb need katta riigieelarvest. Eelarve sisaldab ka erakorralist reservi, mis moodustab 0,5% SKTst, juhuks, kui 2005. aastaks püstitatud eesmärki ei suudeta täita. Kuigi reservi olemasolu on tervitatav, tundub, et selle maht ei ole piisav, arvestades 2005. aasta eelarvet ohustavaid riske, mis on seotud reservi võimaliku kasutamisega eelarveaasta liiga varajases etapis. See analüüs näitab, et 2005. aastaks püstitatud eesmärgi saavutamiseks, milleks on vähendada eelarvepuudujäägi määra 3,8%ni SKTst (4,7%ni SKTst, arvestades pensionireformiga seotud kulusid), on vaja võtta lisameetmeid poole protsendipunkti ulatuses SKT.(10) Eelarve tasakaalustamise meetmed peaksid tagama valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiva vähenemise, mille eesmärk on riigi rahanduse paranemine ning majanduskasvu potentsiaali suurenemine,SOOVITAB JÄRGMIST:-  Ungari ametiasutused peaksid lõpetama käesoleva ülemäärasest eelarvepuudujäägist tingitud olukorra võimalikult kiiresti;-  Ungari ametiasutused peaksid võtma keskmise tähtaja jooksul meetmeid eelarvepuudujäägi määra vähendamiseks usaldusväärsel ja säästval moel 2008. aastaks alla 3% SKTst vastavalt nõukogu [8. märtsi 2005. aasta] arvamuses detsembris 2004 esitatud ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta täpsustatud eelarvepuudujäägi vähendamise kavale;-  Ungari ametiasutused peaksid võtma [8. juuliks 2005.] aastaks eelistatavalt struktuurseid lisameetmeid, mis tagaksid 2005. aastaks püstitatud eesmärgi saavutamise vähendada eelarvepuudujäägi määra 3,8%ni SKTst nii, nagu see kajastub lähenemisprogrammis (4,7%ni SKTst, võttes arvesse 1998. aasta pensionireformiga seotud kulude suurenemist seoses nende nõuetekohase arvestamisega pärast eelarveteatise esitamist 2007. aasta märtsis, millega lõpeb Eurostati kehtestatud üleminekuperiood). Erakorralise reservi mahtu peaks oluliselt suurendama ja selle kasutamist peaks võimaluse korral piirama tingimusega, et eelnevalt selgitatakse välja 2005. aasta eelarvepuudujäägi tegelik täpne määr;-  Ungari ametiasutused peaksid maksude vähendamiseks võetavate meetmete kavandamise ja elluviimise seadma vastavusse 2004. aasta detsembri ajakohastatud lähenemisprogrammis püstitatud eelarvepuudujäägi vähendamise eesmärkidega.Lisaks kutsub nõukogu Ungari ametivõime üles:-  kasutama iga võimalust, et kiirendada eelarve tasakaalustamist;-  arendada haldus-, tervishoiu ja haridussüsteemi vastavalt tehtud kavadele tagades riigi rahanduse pikaajalise ja säästva arengu.Käesolev soovitus on adresseeritud Ungari Vabariigile.Brüssel, [8. märts 2005].Nõukogu nimeleesistuja [1] 2004. aasta septembri teatises oli 2003. aasta valitsemissektori eelarvepuudujäägi määra korrigeeritud 5,9%-lt SKTst 6,2%ni SKTst.[2] Vaata http://register.consilium.eu.int/pdf/en/04/st11/st11218.en04.pdf.[3] Lisaks kutsus nõukogu Ungari ametiasutusi üles kasutama iga võimalust, et kiirendada eelarve tasakaalustamist, viia ellu plaanitud avaliku halduse, tervishoiu- ja haridussüsteemi reform, tagada eelarvepuudujäägi määra ettenähtud vähenemine ja parandada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, tagada planeeritud maksude alandamise adekvaatne rahastamine ja elluviimine tingimusel, et saavutatakse eesmärgiks seatud eelarvepuudujäägi määr.[4] SEK(2005) 229.[5] 2004. aasta eelarvepuudujäägi lõplik määr on seoses kassa- ja tekkepõhise eelarve erinevusega ikka veel selgusetu. Raamatupidamise seisukohast ei ole selge põllumajandustoetuste ja riigiametnikele makstud 13. palga kajastamine, mis võib tekkepõhise eelarve puhul veelgi suurendada 2004. aasta eelarvepuudujääki ja mõjutada ka 2005. aasta eelarvepuudujäägi kujunemist.[6] EÜT L 209, 2.8.1997, lk. 6.[7] Vaata: http://register.consilium.eu.int.


				|

		52014PC0253

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS Euroopa 2018. aasta kultuuripealinna nimetamise kohta Madalmaades /* COM/2014/0253 final */

			   	SELETUSKIRI
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 2006.
aasta otsuses nr 1622/2006/EÜ (millega kehtestatakse kultuurisündmusega Euroopa
kultuuripealinn seotud ühenduse meede aastateks 2007 kuni 2019[1]) on sätestatud Euroopa
kultuuripealinna nimetamise kord. Kooskõlas selle otsuse artikliga 2
nimetatakse alates 2009. aastast Euroopa kultuuripealinnaks kaks linna kahest
liikmesriigist otsuse lisas esitatud kronoloogilise järjestuse alusel. Aastal 2018
korraldavad üritust Malta ja Madalmaad. Malta otsustas korraldada oma
valikumenetluse tavapärasest ajakavast aasta varem ja Valletta nimetati nõukogu
17. mai 2013. aasta otsusega 2013/286/EL [2]
2018. aasta Euroopa kultuuripealinnaks.
Madalmaade Euroopa kultuuripealinna
nimetamisel 2018. aastaks järgitakse allpool kirjeldatud menetlust.
Taotluste esitamise kutse avaldab asjaomane
liikmesriik hiljemalt kuus aastat enne ürituse algust. Kolmeteistkümnest
sõltumatust kultuurivaldkonna eksperdist koosnev valikukomisjon kutsutakse
eelvaliku koosolekuks kokku hiljemalt viis aastat enne ürituse algust.
Valikukomisjon hindab saadud taotlusi otsuse nr 1622/2006/EÜ artiklis 4
sätestatud kriteeriumide kohaselt ja koostab nimekirja kandidaatlinnadest, kes
pääsevad edasi ja peavad oma taotlusi täiendama.
Lõppvaliku tegemiseks kutsub asjaomane
liikmesriik üheksa kuud pärast eelvaliku koosolekut kokku valikukomisjoni.
Pärast eelvaliku läbinud linnade põhjalikku hindamist asjakohaste kriteeriumide
alusel teeb valikukomisjon soovituse ühe linna nimetamiseks asjaomasest liikmesriigist.
Nimetatud soovituse alusel seab liikmesriik
üles ühe linna Euroopa kultuuripealinnaks ning teavitab sellest Euroopa
Parlamenti, nõukogu, komisjoni ja Regioonide Komiteed hiljemalt neli aastat
enne ürituse kavandatavat algust.
Euroopa Parlament võib edastada komisjonile
oma arvamuse hiljemalt kolm kuud pärast nimetamistest teada saamist.
Nõukogu nimetab komisjoni soovituse alusel
asjaomased linnad ametlikult Euroopa kultuuripealinnadeks selleks aastaks,
milleks nad on üles seatud.
Pärast eespool kirjeldatud kahe vooruga
konkursi lõppu esitas valikukomisjon oma 2013. aasta septembris avaldatud
aruandes soovituse, et 2018. aastal korraldaks üritust Leeuwarden
(Madalmaad). Madalmaad teavitasid kandidaatlinna ülesseadmisest Euroopa
Parlamenti, nõukogu, komisjoni ja Regioonide Komiteed 2013. aasta
detsembris.
Euroopa Parlament saatis heakskiitva arvamuse
Euroopa Komisjonile 2014. aasta veebruaris.
Komisjon esitab kooskõlas otsuse nr 1622/2006/EÜ
artikli 9 lõikega 3 nõukogule järgneva soovituse Leeuwardeni linna ametliku
nimetamise kohta 2018. aasta Euroopa kultuuripealinnaks Madalmaades.
Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS
Euroopa 2018. aasta kultuuripealinna
nimetamise kohta Madalmaades

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24.
oktoobri 2006. aasta otsust nr 1622/2006/EÜ, millega kehtestatakse
kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ühenduse meede aastateks 2007
kuni 2019,[3]
eelkõige selle artikli 9 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa
Komisjoni soovitust,
võttes arvesse 2013.
aasta septembris esitatud valikukomisjoni aruannet Euroopa kultuuripealinna
valimise kohta Madalmaades
ning arvestades
järgmist:
arvestades, et
otsuse nr 1622/2006/EÜ artiklis 4 osutatud tingimused on täielikult
täidetud,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Madalmaade linn Leeuwarden nimetatakse 2018.
aasta Euroopa kultuuripealinnaks.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast
selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 304, 3.11.2006, lk 1.
[2]               ELT L 162, 14.06.2013, lk 9.
[3]               ELT L 304, 3.11.2006, lk 1.


Tähtis õiguslik teade

|

52008DC0413

Komisjoni soovitus Nõukogule, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse nimel koos liikmesriikidega tehtud ettepanekuid ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni juurde kuuluva püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli I lisa muutmiseks  /* KOM/2008/0413 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 1.7.2008KOM(2008) 413 lõplikKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE,milles käsitletakse Euroopa Ühenduse nimel koos liikmesriikidega tehtud ettepanekuid ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni juurde kuuluva püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli I lisa muutmiseksA. SELETUSKIRI1. ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni täitevorgan võttis püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli vastu juunis 1998. Kõnealuses protokollis käsitletakse praegu nimekirja 16 ainest, mille hulka kuuluvad 11 pestitsiidi, 2 tööstuskemikaali ja 3 juhuslikku kõrvalsaadust. Protokolli lõppeesmärk on lõpetada püsivate orgaaniliste saasteainete mis tahes eraldumine, heide ja kadu. Protokoll jõustus 23. oktoobril 2003. Selle on ratifitseerinud 29 osalist, sealhulgas ühendus ja 21 liikmesriiki[1].2. Nõukogu võttis 19. veebruaril 2004 vastu otsuse kõnealuse protokolli sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse nimel[2]. Ühenduse heakskiitmiskiri anti hoiule 30. augustil 2004.3. Vastavalt protokolli artiklile 14 võib iga osaline teha ettepanekuid protokolli või selle lisade muutmiseks. Osalised arutavad muudatuste ettepanekuid täitevorgani istungil ja võtavad need vastu kohalolevate osaliste konsensuse alusel.4. Ettepanekuid protokolli lisade muutmiseks tuleks teha ainult Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide nimel, lähtudes Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklist 10 tulenevast koostöö ja ühtsuse kohustusest ühenduse rahvusvahelisel esindamisel.5. Protokolli lisade võimalikku muutmist käsitlevate läbirääkimiste menetluse algatamise eesmärgil on komisjon seoses ühenduse pädevusalasse kuuluvate küsimustega esitanud 2005. aastal protokolli täitevorganile ühenduse nimel ja koos konventsiooniosalistest liikmesriikidega ettepaneku muuta asjaomaseid protokolli lisasid järgmiste ainete lisamise teel: heksaklorobutadieen (HCBD), kaubanduslik oktabromodifenüüleeter (c-OctaBDE), pentaklorobenseen (PeCB), polüklooritud naftaleenid (PCN), lühiahelalised klooritud parafiinid (SCCP) ja perfluorooktaansulfonaat (PFOS).6. Vastavalt kättesaadavale teaduslikule teabele ja läbivaatamisaruannetele, ilmnevad endosulfaanil ja trifluraliinil püsivate orgaaniliste saasteainete omadused. Nimetatud kahte ainet on hinnatud vastavalt nõukogu direktiivile 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta[3]. Selle tulemusena on endosulfiini sisaldavad taimekaitsevahendid täielikult ja lõplikult kasutusest kõrvaldatud detsembriks 2007[4] ning trifluraliini sisaldavad taimekaitsevahendid tuleks täielikult ja lõplikult kasutusest kõrvaldada detsembriks 2008[5]. Kuna nimetatud kemikaalidel on keskkonnas kaugedasikandumise potentsiaal, ei ole ei riiklikul ega ka ühenduse tasandil võetud meetmed keskkonna ja inimeste tervise kaitse kõrge taseme tagamiseks piisavad ning seetõttu on vaja võtta ulatuslikumad rahvusvahelised meetmed. Ühendus ja liikmesriigid tegid 2007. aastal ettepaneku lisada kõnealused ained püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni. Seetõttu on asjakohane, et ühendus ja protokolliosalistest liikmesriigid teeksid ettepaneku muuta asjaomaseid protokolli lisasid nimetatud kahe aine lisamise teel.B. SOOVITUSEespool osutatut arvesse võttes soovitab komisjon järgmist:selleks, et alustada menetlust ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli lisade võimalikke muutusi käsitlevate läbirääkimiste pidamiseks, volitab nõukogu komisjoni esitama püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli täitevorganile õigeaegselt, et teemat oleks võimalik arutada täitevorgani järgmisel istungil 2008. aasta detsembris, ühenduse nimel ja koos konventsiooniosalistest liikmesriikidega ettepaneku muuta asjaomaseid protokolli lisasid järgmiste ainete lisamise teel:- endosulfaan,- trifluraliin.Komisjon koos liikmesriikidega tagab ettepanekuid toetava asjakohase teabe esitamise täitevorganile.Brüssel,Nõukogu nimel eesistuja [1] Vastavalt püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli sekretariaadi 18. septembril 2007 ajakohastatud teabele.[2] Nõukogu otsus 2004/259/EÜ, 19. veebruar 2004, millega sõlmitakse Euroopa Ühenduse nimel piiriülese õhusaaste kauglevi 1979. aasta konventsiooni protokoll püsivate orgaaniliste saasteainete kohta, ELT L 81, 19.3.2004, lk 37.[3] EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2005/58/EÜ (ELT L 246, 22.9.2005, lk 17).[4] ELT L 317, 3.12.2005, lk 25.[5] Komisjoni otsus, 20. september 2007, trifluraliini nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmise ja kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohta, ELT L 255, 29.9.2007, lk 42.


               19.2.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 65/162

         P7_TA(2013)0234
   Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 68. istungjärk
   Euroopa Parlamendi 11. juuni 2013. aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 68. istungjärgu kohta (2013/2034(INI))
   (2016/C 065/23)

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikleid 21 ja 34,

               —

               võttes arvesse Alexander Graf Lambsdorffi poolt fraktsiooni ALDE nimel esitatud ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 68. istungjärgu kohta (B7-0083/2013),

               —

               võttes arvesse nõukogu 21. märtsi 2011. aasta otsust 2011/168/ÜVJP Rahvusvahelise Kriminaalkohtu kohta, millega tunnistatakse kehtetuks ühine seisukoht 2003/444/ÜVJP,

               —

               võttes arvesse nõukogu poolt 23. juulil 2012 heaks kiidetud ELi prioriteete Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 67. istungjärguks (1),

               —

               võttes arvesse komisjoni 10. septembri 2003. aasta teatist „Euroopa Liit ja Ühinenud Rahvaste Organisatsioon: mitmepoolsuse valik” (COM(2003)0526),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 67. istungjärku, eriti järgmisi sellel vastu võetud resolutsioone: relvakaubanduslepingu kohta (2), ÜRO süsteemi arendamise poliitika iga nelja aasta tagant toimuva põhjaliku läbivaatamise kohta (3), usu- ja veendumusvabaduse kohta (4), demokraatliku ja õiglase rahvusvahelise korra kohta (5), inimõigustealase rahvusvahelise koostöö tugevdamise kohta (6), õigusriigi edendamise kohta riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil (7) ning naiste, desarmeerimise, massihävitusrelvade leviku tõkestamise ja relvastuskontrolli kohta (8),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 3. mai 2011. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu osalemise kohta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni töös (9),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 31. oktoobri 2003. aasta resolutsiooni, millega võeti vastu Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni korruptsioonivastane konventsioon (10),

               —

               võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Julgeolekunõukogu 31. oktoobri 2000. aasta resolutsiooni nr 1325 naiste, rahu ja julgeoleku kohta,

               —

               võttes arvesse ÜRO inimõiguste nõukogu 5. juuli 2012. aasta resolutsiooni „Inimõiguste edendamine, kaitse ja teostamine internetis”, milles tunnistatakse, kui tähtis on inimõiguste kaitse ja teabe vaba liikumise internetis,

               —

               võttes arvesse oma 13. juuni 2012. aasta soovitust nõukogule ÜRO Peaassamblee 67. istungjärgu kohta (11),

               —

               võttes arvesse oma 18. aprilli 2013. aasta soovitust nõukogule ÜRO kaitsekohustuse põhimõtte kohta (12),

               —

               võttes arvesse oma 11. mai 2011. aasta resolutsiooni ELi kui ülemaailmse osaleja ja tema rolli kohta mitmepoolsetes organisatsioonides (13),

               —

               võttes arvesse oma 7. juuli 2011. aasta resolutsiooni demokratiseerimist toetava ELi välispoliitika kohta (14),

               —

               võttes arvesse oma 7. veebruari 2013. aasta resolutsiooni ÜRO inimõiguste nõukogu 22. istungjärgu kohta (15),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 66. istungjärgul osalenud väliskomisjoni ja inimõiguste allkomisjoni ühisdelegatsiooni raportit (28.–29. oktoober 2012),

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3 ja artiklit 97,

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni raportit ning arengukomisjoni arvamust (A7-0202/2013),

               A.

               arvestades, et kasvav üleilmastumine ning linnade ja ühiskondade vastastikune seotus nõuavad üha rohkem ühiseid eeskirju ja otsustusmehhanisme ning annavad nendeks üha rohkem võimalusi, et ühiselt tegeleda üleskerkivate üleilmsete probleemidega;

               B.

               arvestades, et üleilmse poliitikakujundamise killustumine ühes rahvusvaheliste ja riikidevaheliste foorumite levikuga tekitab uusi keerulisi probleeme rahvusvahelistes suhetes;

               C.

               arvestades, et EL tunnistab tulemuslikku mitmepoolsust, milles ÜRO süsteemil on keskne koht; arvestades, et ÜRO on üleilmse juhtimise keskmes;

               D.

               arvestades, et ELi ja ÜRO kindel ja stabiilne partnerlus pakub tuge ja aitab kaasa ÜRO tööle kõigi kolme samba – rahu ja julgeolek, inimõigused ning areng – raames, ning arvestades, et EL peab seetõttu vastutama ülesande eest kavandada üleilmsete probleemide ühiseid lahendamisviise;

               E.

               arvestades, et inimõiguste universaalsuse ja jagamatuse austamine ja kaitsmine on ELi rahvusvahelise tegevuse alustoed; arvestades, et demokraatia ja õigusriik on kestva rahu alused, mis aitavad tagada inimõiguste ja põhivabaduste kaitse;

               1.

               esitab nõukogule järgmised soovitused:

         EL kui üleilmne osaleja

               a)

               tagada ELi kui üleilmse osaleja pidev ühtsus ja nähtavus ÜROs; tugevdada ELi võimet tegutseda üleilmsel areenil koordineeritult, kiiresti ja terviklikult ning reageerida järjekindlalt ja õigeaegselt; tagada ÜRO Peaassamblee 3. mai 2011. aasta resolutsiooni (ELi osalemise kohta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni töös) täielik rakendamine;

               b)

               edendada tulemuslikku mitmepoolsust – suurendada ÜRO representatiivsust, läbipaistvust, vastutust, tõhusust ja tulemuslikkust, et parandada tema tegevuse mõjusust kohapeal; tuletada meelde vajadust saavutada uus institutsionaalne tasakaal G20 esilekerkiva rolli, ÜRO ja selle agentuuride ning rahvusvaheliste finantseerimisasutuste vahel;

               c)

               tihendada koostööd strateegiliste ning muude kahe- ja mitmepoolsete partneritega, et leida paremaid lahendusi probleemidele ning teha igal võimalikul juhul ühiseid jõupingutusi, et saavutada paremaid tulemusi;

         EL ja ülemaailmne juhtimine

               d)

               edendada koostööd partneritega, et muuta ÜRO 21. sajandil tulemuslikumaks ja ühtsemaks organisatsiooniks;

               e)

               edendada ÜRO Julgeolekunõukogu ulatuslikku ja konsensuslikku reformimist; esitada konkreetne ettepanek selle kohta, kuidas saavutada ELi pikaajaline keskne eesmärk saada ELi ühine liikmekoht ÜRO laiendatud Julgeolekunõukogus; võtta meetmeid, et töötada sel eesmärgil välja ELi liikmesriikide ühine seisukoht; jätkuvalt suurendada ÜRO Julgeolekunõukogusse kuuluvate ELi liikmesriikide poliitika ja seisukohtade läbipaistvust ning koordineeritust; tagada, et need liikmesriigid, kellel on ÜRO Julgeolekunõukogus alaline koht, edendaksid liidu vaateid ja seisukohti kui vahendit, kuidas EL saaks ÜRO Julgeolekunõukogus koordineeritult käituda;

               f)

               jätkata kooskõlastatud jõupingutusi ÜRO Peaassamblee tähtsuse ja mõjuvõimu ning toimimise tulemuslikkuse ja tõhususe suurendamiseks, sealhulgas tema töömeetodite täiustamise kaudu;

               g)

               edendada muude sidusrühmade (kodanikuühiskonna esindajad, akadeemilised ringkonnad) institutsionaalset osalust ÜRO Peaassamblee töös; tugevdada ÜRO süsteemi, laiendades ja süvendades tsiviilvaldkonna alaseid ühiseid teadmisi;

               h)

               edendada äripartnerite riiklikus jurisdiktsioonis registreeritud või finantsturgudel noteeritud riikidevaheliste äriühingute maksetehingute kohustusliku riigipõhise avalikustamise rakendamist, eelkõige pangandus- ja kaevandussektoris;

         Rahu ja julgeolek

               i)

               edendada rahu kindlustamise perspektiivi rahuvalveoperatsioonides ning koordineerida tõhusamalt rahuvalveoperatsioonide, riikides paiknevate ÜRO töörühmade ja arengupoliitikas osalejate tegevust;

               j)

               teha koostööd, et tugevdada piirkondlike organisatsioonide osa ja suutlikkust rahuvalves, konfliktide ärahoidmisel, tsiviil- ja sõjalises kriisiohjes ning konfliktide lahendamisel; edendada ühiseid hindamismissioone ning tugevdada koostööd ELi ja selle partnerite (sealhulgas Aafrika Liit ja allpiirkondlikud organisatsioonid, NATO, OSCE, ASEAN, Ladina-Ameerika ja Kariibi Riikide Ühendus, Araabia Liiga jne) vahel konfliktide ärahoidmise nimel ja nn konfliktijärgsetes riikides;

               k)

               toetada ÜROd vastava taotluse korral rahutagamismissioonidel ELi lahinguüksustega ja tagada liikmesriikide täielik koostöö üksuste kasutamisel ÜRO Julgeolekunõukogu või ÜRO Peaassamblee poolt heakskiidetud missioonidel;

               l)

               tagada, et rahutagamismissioonide volitused kajastaksid vajadust toetada valimisprotsesse, sh valimiste vaatlusmissioone;

               m)

               töötada selle nimel, et rahvusvahelise õiguse uue normina kehtestataks kaitsekohustuse põhimõte kohaldamisala piires, milles ÜRO liikmesriigid leppisid kokku 2005. aastal toimunud maailma tippkohtumisel;

               n)

               tagada, et kaitsekohustuse põhimõtte võimalik edasine arendamine ja kohaldamine oleks täielikult kooskõlas ja vastavuses rahvusvahelise humanitaarõigusega ning töötada samal ajal selles suunas, et see oleks universaalne ennetava diplomaatia vahend ja inimarengu edasiviiv jõud;

               o)

               võtta järelmeetmeid ettepanekute kohta, mille parlament esitas oma soovituses nõukogule ÜRO kaitsekohustuse põhimõtte kohta (16), ning teha partneritega koostööd tagamaks, et kaitsekohustuse põhimõtte rakendamisel keskendutakse konfliktide ärahoidmisele, kaitsele ja konfliktijärgsele ülesehitustööle olukordades, kus muret tekitavad genotsiid, etniline puhastus, sõjakuriteod või inimsusevastased kuriteod, kuid seda ei kasutata kunagi ettekäändena edendada erilisi või riiklike huve või rahvusvaheliste koalitsioonide geostrateegilistel või majanduslikel kaalutlustel põhinevaid huve eesmärgiga muuta riigikorda; aidata riikidel arendada selleks vajalikku suutlikkust;

               p)

               töötada välja kriteeriumid, mida tuleb järgida kaitsekohustuse põhimõtte rakendamisel, eriti kolmanda samba puhul, kaasa arvatud sõjalised sekkumised, sealhulgas proportsionaalsus, poliitiliste eesmärkide selgus enne nende rakendamist ja üksikasjalike mõjuhindamiste kasutamine;

               q)

               tugevdada ELi tähtsust globaalse poliitilise jõuna ja tegutseda aktiivselt ennetavas diplomaatias;

               r)

               nõuda, et relvakonfliktide kõik otsesed või kaudsed riiklikud või mitteriiklikud osapooled täidaksid täielikult oma rahvusvahelise õiguse järgseid kohustusi, sh tagaksid nn humanitaarruumi ja humanitaarabi takistusteta kättesaadavuse abivajajatele, keskendudes eelkõige tsiviilisikute kaitsele, ning toetaksid kõigi konfliktide rahumeelset ja diplomaatilist lahendamist;

               s)

               toetada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone nr 1325 (2008) ja 1820 (2008) naiste, rahu ja julgeoleku kohta; rõhutada naiste osalust rahuprotsessides ning see tagada; tunnistada vajadust süvalaiendada soolist aspekti konfliktide ärahoidmisel, rahuvalveoperatsioonides, humanitaarabi andmisel ning konfliktijärgsel ülesehitamisel;

               t)

               teha ÜROga koostööd, et leida lahendus ülemaailmset julgeolekut ähvardavatele ohtudele, nagu tuumarelva levik, organiseeritud kuritegevus ja terrorism; tõhustada jõupingutusi, et viia lõpule läbirääkimised rahvusvahelist terrorismi käsitleva laiahaardelise konventsiooni üle;

               u)

               teha koostööd mitme- ja kahepoolsete partneritega, et avaldada jõulisemat ja mõjusamat survet inimõiguste rikkumise ja vägivallatsemise viivitamatuks lõpetamiseks Süürias; uurida koos partneritega, eriti USA, Türgi ja Araabia Riikide Liigaga, kõiki võimalusi kaitsekohustuse põhimõtte rakendamiseks, et abistada Süüria rahvast ja peatada verevalamine; avaldada Süüria valitsusele ja kõikidele kriisiosalistele survet, et nad järgiksid täielikult rahvusvahelist humanitaarõigust, võimaldaksid anda kiiresti piiriülest humanitaarabi ja osutada põhilisi avalikke teenuseid ning tagaksid humanitaarabiorganisatsioonidele täieliku juurdepääsu; kutsuda rahvusvahelisi partnereid üles täitma oma finantskohustusi seoses Süüria pagulastele abi andmisega, et võimaldada ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametil ja muudel organisatsioonidel vajalikku abi anda; otsida koos partneritega viise, kuidas vähendada Süüria kriisi mõju Süüria naaberriikidele;

               v)

               edendada vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu sellekohastele resolutsioonidele piirkonna ja rahvusvahelise üldsuse pingutusi Mali konfliktile poliitilise lahenduse leidmisel ja üleminekuinstitutsioonide tugevdamisel demokraatiale üleminekul, edendades – ka vahendamise kaudu – kaasavat rahvuslikku arutelu ja lepitamist ning vabade, õiglaste ja läbipaistvate valimiste korraldamist; toetada ka Mali territoriaalse terviklikkuse ja riigi elanikkonna julgeoleku saavutamiseks tehtavaid algatusi; rõhutada, kui oluline on säilitada stabiilsus Saheli piirkonnas ja vältida negatiivset mõju Mali naaberriikide stabiilsusele; aktiivselt koordineerida oma tegevust piirkondlike ja rahvusvaheliste partneritega, sealhulgas Aafrika Liidu ja Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendusega (ECOWAS); toetada ÜRO juhtimisel läbiviidavat rahuvalvemissiooni ning julgustada ELi liikmesriike osalema selles ja sõjalise koolituse andmises Mali relvajõududele missiooni EUTM Mali raames; jätkata abi andmist missioonile MISMA (Mission Internationale de Soutien au Mali);

               w)

               kiita heaks relvakaubandusleping, mille ÜRO Peaassamblee võttis vastu 2. aprillil 2013 ja mida kohaldatakse paljudele relvaliikidele, sh laskemoonale; edendada aktiivselt relvakaubanduslepingu kiiret allkirjastamist ja ratifitseerimist ning mõjusat ja üleilmset rakendamist kõigi ÜRO liikmesriikide poolt, sh maailma peamiste relvi tootvate riikide poolt; võtta juhtpositsioon pingutuste tegemisel, mille eesmärk on kehtestada kõrgeimad ühised standardid – kaasa arvatud inimõiguste olukorra kohta vastuvõtvates riikides – rahvusvahelise relvakaubanduse reguleerimiseks ja ebaseadusliku relvadega kauplemise vastu võitlemiseks, et ennetada konflikte, vähendada inimeste kannatusi ja korruptsiooni ning aidata tagada rahu ja rahvusvahelist julgeolekut;

               x)

               suurendada jõupingutusi seoses mitmepoolsete tuumarelvade vähendamise kohustustega;

         Inimõigused, demokraatia ja õigusriik

               y)

               tugevdada rahvusvahelisi jõupingutusi, mille eesmärk on tagada, et kõiki ÜRO konventsioonides kokku lepitud inimõigusi peetaks universaalseteks, jagamatuteks, üksteisest sõltuvateks ja omavahel seotuks ning et neid järgitaks; väljendada vastuseisu humanitaarõiguse õõnestamise püüetele terrorismivastases võitluses; võtta kõikides ÜRO töövaldkondades rohkem arvesse inimõigusi ja põhivabadusi, sh digitaalseid vabadusi;

               z)

               püüda tugevdada üldise korrapärase läbivaatamise protsessi, esitades ÜRO liikmesriikidega peetavatesse kahe- ja mitmepoolsetesse dialoogidesse, eelkõige inimõigustealastesse dialoogidesse omapoolseid soovitusi; hõlbustada tingimusi nii, et valitsusvälised organisatsioonid saaksid osaleda üldise korrapärase läbivaatamise protsessi eri etappides;

               aa)

               võidelda sallimatuse, negatiivsete stereotüüpide loomise, häbimärgistamise, diskrimineerimise ja vägivalla õhutamise vastu; väljendada sügavat muret, et maailma eri osades suureneb vägivalla kasutamine usu- ja muude ühenduste liikmete vastu;

               ab)

               tegeleda ajakirjandus- ja meediavabaduse piiramise probleemiga kogu maailmas; võidelda ajakirjanike ja blogipidajate vastase vägivallaga; kaitsta ja edendada sõnavabandust nii internetis kui ka väljaspool seda;

               ac)

               edendada Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi üldist tunnustamist ja töötada Rahvusvahelise Kriminaalkohtu tööalase suutlikkuse tugevdamise nimel, et vähendada karistamatust inimsusevastaste kuritegude eest;

               ad)

               edendada õigusriigi põhimõttel rajaneva rahvusvahelise korra omaksvõtmist, sest see on oluline riikide rahumeelse kooseksisteerimise, vastupidavamate riikide ülesehitamise ja kestvama rahu huvides; tuletada sellega seoses meelde, et demokraatia toetamine ja õigusriigi põhimõtte järgimine on omavahel seotud ning seetõttu tuleks neid edendada ELi välispoliitika ühe eesmärgina;

               ae)

               suurendada toetust nendele riikidele, kes taotlevad seda rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks oma riigis, andes neile selleks tõhusat tehnilist abi ja abistades neid institutsioonide ja suutlikkuse arendamisel;

               af)

               järgida soovitusi, mis sisalduvad 2012. aasta septembris toimunud kõrgetasemelisel õigusriigi teemalisel kohtumisel vastuvõetud poliitilises deklaratsioonis; toetada õigusriigi küsimustega tegeleva üleilmse teabekeskuse loomist; täielikult toetada õigusriigi koordineerimis- ja ressursirühma osa üldises koordineerimises ja seostamises, samuti mitmesuguste teenistuste (ÜRO poliitikaosakond, ÜRO Arenguprogramm jt) vahelise killustumise vältimiseks;

               ag)

               tuletada meelde, et korruptsioon kujutab endast inimõiguste rikkumist ning Euroopa Liidul on ÜRO korruptsioonivastase konventsiooni allkirjastamise küsimuses ainupädevus; paluda, et komisjoni asepresident ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja esitaks ELi korruptsioonivastase võitluse tegevuskava, eesmärgiga jälgida tulemuslikult konventsiooni soovituste täitmist (näiteks seoses liikmesriikide kohustusega avaldada ja levitada korruptsiooni käsitlevat teavet); luua sellealastest rikkumistest teadaandmiseks teabekanalid ning töötada välja tunnistajate kaitse õigusraamistik ja mehhanismid, mis tagaksid kodanikuühiskonna osaluse;

         Säästev areng

               ah)

               aidata kaasa poliitikavaldkondade arengusidususe ja vaesuse vastu võitlemise vallas tehtavate sihikindlate jõupingutuste tõhustamisele ning arenguabi tulemuslikkuse parandamisele, sest need on peamised küsimused, mis on vaja aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks lahendada;

               ai)

               kaasata arengustrateegiatesse katastroofiohu vähendamise hindamine ja ohjamine, et kaitsta inimelusid ja elanikkonna elatusvahendeid;

               aj)

               parandada hädaabi, taastamise, katastroofiohu vähendamise ja arengukoostöö vahelist seotust ning edendada humanitaarabi osutajate ja arengupoliitikas osalejate tegevuse kooskõlastatust, et tagada abi järjepidevus ja suurendada vastupanuvõimet – vajaduse selle järele on välja toonud korduvad toidukriisid Saheli ja Aafrika Sarve piirkonnas;

               ak)

               teha pingutusi ÜRO 2012. aasta säästva arengu konverentsi (Rio+20) tulemuste rakendamiseks, edendades muu hulgas säästvat arengut kui üleilmse pikaajalise arengu juhtpõhimõtet; hoolimata finants- ja majanduskriisi mõjust ELi 27 liikmesriigile, täita ELi ja selle liikmesriikide rahvusvaheline kohustus eraldada sihtotstarbeliselt arenguabile 0,7 % SKPst;

               al)

               teha koostööd säästva arengu kõrgetasemelise poliitilise foorumi kava tegelikuks rakendamiseks, et koordineerida käimasolevat kehtestatud eesmärkide täitmise järelevalvet ja hindamist;

               am)

               edendada üldist juurdepääsu veele ning taskukohaseid ja säästvaid energiateenuseid, sest need on vaesuse kaotamise ja kaasava majanduskasvu peamised tõukejõud;

               an)

               teha järjekindlalt ja kooskõlastatult pingutusi aastatuhande arengueesmärkide 2015. aasta järgse kava täitmiseks; läbi rääkida ühtsed säästva arengu eesmärgid, millel oleks üleilmne ulatus ning mis oleksid tegevusele orienteeritud, mõõdetavad, tähtajalised ja lihtsalt selgitatavad; püüda seada eesmärke, mis ühendaksid säästvuse, õigluse ja juhtimise;

               ao)

               toetada ÜRO Peaassamblee presidendi algatust tutvustada kodanikuühiskonnale 2015. aasta järgse perioodi arengukava, korraldades 2013. aastal ÜRO Peaassamblee 68. istungjärgu ajal aastatuhande arengueesmärkide täitmise teemalise ürituse, mis annaks olulise võimaluse konsulteerimiseks kodanikuühiskonnaga, kuna see aitaks näidata säästva arengu eesmärke ja 2015. aasta järgse perioodi arenguprotsessi ühises raamistikus;

               ap)

               nõuda, et 2015. aasta järgse uue koostööraamistikuga kaasneks prognoositav ja realistlik rahastamiskava, mis on kooskõlas kokkulepitud eesmärkidega;

         Üleilmne parlamentide koostöö

               aq)

               edendada valitsuste ja parlamentide koostegevust üleilmsetes küsimustes; tugevdada üleilmset juhtimist ning võimaldada üldsusel ja parlamentidel rohkem osaleda ÜRO tegevuses;

         Üldised kaalutlused

               ar)

               tõhustada Euroopa Parlamendi poolt heakskiidetud soovituste järelmeetmeid, kutsudes muu hulgas Euroopa välisteenistust üles esitama Euroopa Parlamendile ÜRO Peaassamblee istungjärgu tulemuste kohta iga-aastast aruannet;

               2.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  Euroopa Liidu Nõukogu 9820/1/12.

      (2)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/67/234.

      (3)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/67/226.

      (4)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/67/179.

      (5)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/67/175.

      (6)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/67/169.

      (7)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/67/97.

      (8)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/67/48.

      (9)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/276.

      (10)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/58/4.

      (11)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2012)0240.

      (12)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0180.

      (13)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0229.

      (14)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0334.

      (15)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0055.

      (16)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0180.