title: Euroopa Keskpanga soovitus, 13. detsember 2016, dividendi jaotamise põhimõtete kohta (EKP/2016/44)

text:
               23.12.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 481/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   13. detsember 2016,
   dividendi jaotamise põhimõtete kohta
   (EKP/2016/44)
   (2016/C 481/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 127 lõiget 6 ja artiklit 132,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 34,
   võttes arvesse nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrust (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga, (1) eelkõige selle artikli 4 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Keskpanga 16. aprilli 2014. aasta määrust (EL) nr 468/2014, millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (ühtse järelevalvemehhanismi raammäärus) (EKP/2014/17) (2),
   ning arvestades järgmist:
   Krediidiasutused peavad jätkama ettevalmistusi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (3) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (4) õigeaegseks ja täielikuks kohaldamiseks keerukas makromajandus- ja finantskeskkonnas, mis avaldab survet krediidiasutuste kasumlikkusele ja sellest tulenevalt nende võimele luua kapitalibaasi. Krediidiasutused peavad finantseerima majandust ja konservatiivne dividendide jaotamise poliitika on piisava riskijuhtimise ja usaldusväärse pangandussüsteemi osa. Kohaldada tuleks sama meetodit, mis sätestati Euroopa Keskpanga soovituses EKP/2015/49 (5),
   ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

      I.

               1.

               Krediidiasutused peaksid kehtestama dividendipoliitika lähtudes konservatiivsetest ja usaldusväärsetest eeldustest, mis võimaldaks ka pärast jaotust täita kehtivaid kapitalinõudeid ning järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi.

                           a)

                           Krediidiasutused peavad täitma kehtivaid miinimumkapitali nõudeid (1. samba nõuded) mis tahes ajal. Nende hulka kuuluvad esimese taseme põhiomavahendite suhtarv 4,5 %, esimese taseme omavahendite suhtarv 6 % ja koguomavahendite suhtarv 8 % vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 92 sätestatule.

                           b)

                           Lisaks peavad krediidiasutused järgima mis tahes ajal kapitalinõudeid, mis on kehtestatud pärast järelevalvealast läbivaatamist ja hindamist määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 16 lõike 2 punkti a alusel tehtud otsusega ning mis lähevad kaugemale 1. samba nõuetest („2. samba nõuded“).

                           c)

                           Samuti peavad krediidiasutused järgima direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 määratletud kombineeritud puhvri nõuet.

                           d)

                           Krediidiasutused peavad samuti kohaldatava üleminekuaja lõppkuupäevaks täies ulatuses (fully loaded) (6) täitma nõutavat esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu, esimese taseme kapitali suhtarvu ja kogukapitali suhtarvu nõudeid. See tähendab pärast üleminekusätete kohaldamist eelnimetatud suhtarvude ja direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 määratletud kombineeritud puhvri nõude täielikku kohaldamist. Üleminekusätted on sätestatud direktiivi 2013/36/EL XI jaotises ja määruse (EL) nr 575/2013 X osas.

                     Neid nõudeid tuleb täita nii konsolideeritud tasemel kui ka individuaalselt, v.a juhul, kui usaldatavusnõuete kohaldamisest on tehtud individuaalne erand määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 7 ja 10 kohaselt.

               2.

               Krediidiasutuste poolt 2016. majandusaasta eest 2017. aastal dividendide (7) maksmise osas soovitab EKP järgmist:

                           a)

                           1. kategooria: Krediidiasutused, mis i) täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid ja ii) on juba saavutanud täies ulatuses punkti 1 alapunktis d osutatud suhtarvud 31. detsembri 2016 seisuga, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et neil oleks võimalik täita kõiki tingimusi ja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul;

                           b)

                           2. kategooria: krediidiasutused, mis 31. detsembri 2016 seisuga täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid, ent ei ole 31. detsembriks 2016 saavutanud täies ulatuses punkti 1 alapunktis d osutatud suhtarvude täitmise tasemeid, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et neil oleks võimalik täita kõiki tingimusi ja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul. Lisaks peaksid nad põhimõtteliselt maksma dividendi ainult selles ulatuses, mis tagab vähemalt lineaarse tee (8) punkti 1 alapunktis d osutatud kapitalinõuete täitmisele täies ulatuses ja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemuste täitmisele;

                           c)

                           3. kategooria: Krediidiasutused, mis ei täida punkti 1 alapunktide a, b või d nõudeid, ei peaks üldjuhul dividendi jaotama.

                     Krediidiasutused, mis ei saa täita käesolevat soovitust, kuna nende hinnangul on nad õiguslikult kohustatud dividendi maksma, peaksid kontakteeruma viivitamatult oma ühise järelevalverühmaga.
               Punkti 2 alapunktides a, b ja c osundatud kategooriatesse 1, 2 ja 3 kuuluvad krediidiasutused peaksid samuti vastama 2. samba juhistele. Kui muud tingimused jäävad samaks, jäävad kapitali nõuded ja juhised (9) eeldatavasti suuresti stabiilseks. Kui krediidiasutuse näitajad jäävad või eeldatavasti jäävad allapoole 2. samba juhistes ette nähtule, peab ta viivitamatult kontakteeruma oma ühise järelevalverühmaga. EKP vaatab läbi põhjused, miks selle krediidiasutuse kapitali tase on vähenenud või eeldatavasti väheneb ning kaalub kohaste ja proportsionaalsete konkreetsele asutusele suunatud meetmete võtmist.

      II.

   Käesolev soovitus on adresseeritud järelevalve alla kuuluvatele olulistele üksustele ja järelevalve alla kuuluvatele olulistele gruppidele vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 punktides 16 ja 22.

      III.

   Käesolev soovitus on adresseeritud ka riiklikele pädevatele asutustele ja riiklikele määratud asutustele seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppidega vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 punktides 7 ja 23. Käesoleva määruse kohaldajaks nendele üksustele ja gruppidele on kohastel juhtudel riiklikud pädevad asutused ja riiklikud määratud asutused (10).

      Frankfurt Maini ääres, 13. detsember 2016

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 287, 29.10.2013, lk 63.

      (2)  ELT L 141, 14.5.2014, lk 1.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 575/2013, 26. juuni 2013, krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36/EL, 26. juuni 2013, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

      (5)  Euroopa Keskpanga soovitus EKP/2015/49, 17. detsember 2015, dividendi jaotamise põhimõtete kohta (ELT C 438, 30.12.2015, lk 1).

      (6)  Kõik puhvrid täies mahus.

      (7)  Krediidiasutustel võib olla mitmesugune õiguslik vorm, näiteks börsiettevõte ja mitte-aktsiaselts, nt investeerimisfond, kooperatiiv või hoiuasutus. Käesolevas soovituses tähendab mõiste dividend mis tahes sularaha väljamakset, mille peab heaks kiitma üldkoosolek.

      (8)  Reaalselt tähendab see, et krediidiasutus peaks nelja aasta jooksul alates 31. detsembrist 2014 katma vähemalt 25 % aastas puuduolevast täies ulatuses täidetud esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvust, esimese taseme kapitali suhtarvust ja kogukapitali suhtarvust punkti 1 alapunkti d kohaselt.

      (9)  Kapitali nõuded ja juhised tähendab 1. sammas pluss 2. samba nõuded pluss kapitali säilitamise puhver pluss 2. samba juhised. Olenemata kapitali säilitamise puhvri täitmise etappidest peaksid krediidiasutused eeldama positiivsete 2. samba juhiste olemasolu ka tulevikus.

      (10)  Kui käesolevat soovitust kohaldatakse järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppide suhtes, mis nende endi hinnangul ei saa käesolevat soovitust täita, kuna nad peavad ennast õiguslikult kohustatuks dividende maksma, peavad nad viivitamata ühendust võtma oma ühise järelevalverühmaga.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Slovakkia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Slovakkia 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/10

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Slovakkia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Slovakkia 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2015/C 272/03)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegias keskendutakse esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse (3) Slovakkia 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Slovakkia 2014. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (4) esitas komisjon 28. novembril 2014 arvamuse Slovakkia 2015. aasta eelarvekava kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (5) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Slovakkiat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Slovakkia 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Slovakkia edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel.

               (7)

               Slovakkia esitas 29. aprillil 2015 nii oma 2015. aasta riikliku reformikava kui ka 2015. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Slovakkia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt kavatseb valitsus järk-järgult vähendada valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2015. aastal 2,5 protsendini SKPst ja 2018. aastaks 0,5 protsendini SKPst. Stabiilsusprogrammi kohaselt saavutatakse keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst, 2017. aastaks. Valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks 2015. aastal veidi vähenema, jõudes 53,4 protsendini ja seejärel vähenema edasi 50,3 protsendini 2018. aastal. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. 2016. Aasta järgseks ajaks kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks võetavaid meetmeid ei ole aga piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi järgi on netokulude kasv nii 2015. kui ka 2016. aastal allpool sihttaset, täites seega stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud nõuded. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et Slovakkia peaks stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded täitma.

               (9)

               Tööturg näitas 2014. aastal taastumise märke, kuid tööpuudus on endiselt kõrge. Sotsiaalkindlustussüsteemi demotiveerivaid tegureid on vähendatud ja teatavaid edusamme on tehtud noorte töötuse vähendamisel, kuid endiselt on suureks probleemiks pikaajaline töötus ning romade ja madala kvalifikatsiooniga isikute tööhõivemäär on madal. Kuigi on astutud esimesi samme riiklike tööturuasutuste teenuste parandamiseks, ei suuda tööturuasutused osutada piisavalt individuaalseid teenuseid ja seda eeskätt inimestele, kes on tööturult enim tõrjutud. Naiste tööhõive määr on endiselt ELi keskmisest oluliselt madalam, kajastades kvaliteetsete ja taskukohase hinnaga lastehoiuteenuste nappust ning suhteliselt pika kestusega vanemapuhkust.

               (10)

               Slovakkia on saavutanud mõningast edu töökohal toimuva väljaõppe vallas ning 2015. aastal jõustub uus kutsehariduse ja -koolituse seadus. Õppetingimuste parandamisel, karjäärile orienteeritud bakalaureuseõppe programmide loomise soodustamisel ning alusharidus- ja lastehoiuasutustes käivate roma laste osakaalu suurendamisel on aga saavutatud piiratud edu. Romade osaluse suurendamiseks kutseõppes ja kõrghariduses ei ole meetmeid võetud. Edusammud Slovakkia teadus- ja innovatsioonisüsteemi puuduste kõrvaldamisel on tagasihoidlikud. Peamiselt tuleks parandada teadusbaasi kvaliteeti ja asjakohasust ning edendada akadeemiliste, teadus- ja äriringkondade vahelist koostööd.

               (11)

               Slovakkia nigel ettevõtluskeskkond vähendab riigi atraktiivsust nii välis- kui ka siseinvesteeringute tegemiseks. Avaliku halduse ja kohtusüsteemi ebapiisav tõhusus ja kvaliteet mõjuvad ettevõtluskeskkonnale väga halvasti. Avalik teenistus kannatab suure tööjõu voolavuse ja ebatõhusa personalijuhtimise tõttu. Korruptsiooni vastu võitlemiseks on seni vähe ette võetud. Eelkõige ei ole tegeletud vajadusega tugevdada maksuameti analüüsi- ja auditivõimekust. Riigihangete süsteemi õõnestavad sügavalt juurdunud puudused, mis mõjutavad avaliku sektori vahendite jaotamist.

               (12)

               Kuigi maksustamissüsteemi hiljutised muudatused on parandanud riigi rahanduse olukorda, mõjutavad rahvastiku vananemisega seonduvad kulud tulevikus negatiivselt Slovakkia võlapositsiooni, mis hetkel on suhteliselt hea. Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus sõltub valitsuse suutlikkusest suurendada tervishoiusektori kulutõhusust. Slovakkia tervishoiusüsteemi üldine tõhusus on madal ning toimib ülejäänud ELiga võrreldes kehvasti. Valitsus võttis aastateks 2014–2020 vastu uue tervishoiusüsteemi strateegia, et püüda kõrvaldada riikliku tervishoiusüsteemi puudujääke. Strateegia on rakendamisel, kuid enamik meetmeid ei ole veel jõustunud. Maksukogumine ja -haldus toimivad endistviisi ebatõhusalt.

               (13)

               Investeeringute viimaste aastate kehvad tulemusnäitajad võivad kahjustada Slovakkia kasvuväljavaateid pikaajalises perspektiivis. Erasektori investeeringud vähenesid ajavahemikul 2008–2013 kõvasti ning mittefinantsettevõtete osa koguinvesteeringute languses moodustas ligikaudu 90 % tingituna välismaiste otseinvesteeringute voo vähenemisest. Investeeringud kapitalikaupadesse olid 2013. aastal siiski reaalselt 13 % väiksemad kui 2008. aastal. Ehkki avaliku sektori investeeringute langus oli palju väiksem, on sellel siiski tõsised tagajärjed, kui pidada silmas suuremahulisi transporditaristu projekte, mis on hädavajalikud Slovakkia kesk- ja idapiirkondade kasvupotentsiaali realiseerimiseks. Avaliku sektori investeeringuid pärsivad nii investeeringute kavandamisega seonduvad halduslikud ja regulatiivsed takistused kui ka maakasutuslubade saamiseks ettenähtud menetluste läbipaistmatus ja pikk kestus. ELi fondide osa avaliku sektori koguinvesteeringutest Slovakkias on väga suur võrreldes sama piirkonna muude liikmesriikide tasemega. ELi vahendite kasutamist takistavad paraku planeerimismenetluste kehv juhtimine, halvasti koostatud ja valitud projektid ning keskkonnamõju hindamisega seotud nõuetele mittevastavus. Soodsate tehniliste kirjelduste kasutamine avalike hangete puhul piirab konkurentsi ning toob kaasa kõrged lõpphinnad. Avaliku hankega seotud avaliku sektori asutuste poolne parem järelevalve ja suurem asjatundlikkus võiksid aidata nendest probleemidest üle saada. Avaliku halduse ja kohtusüsteemi ebapiisav tõhusus ja kvaliteet mõjuvad ettevõtluskeskkonnale väga halvasti. Lisaks ei ole veel lahendatud selliseid probleeme nagu tsiviilkohtumenetluse reformimine ja töökoormuse ebaühtlane jaotumine kohtutes.

               (14)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Slovakkia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Slovakkiale esitatud soovituste järelmeetmeid. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Slovakkia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi normidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (15)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammiga tutvunud ja on arvamusel, (6) et Slovakkia täidab stabiilsuse ja kasvu pakti.

               (16)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (7). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Slovakkia tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Slovakkial võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Suurendada tervishoiusektori kulutasuvust, parandades sealhulgas haiglaravi juhtimist ja tugevdades esmatasandi arstiabi. Võtta meetmeid maksukogumise suurendamiseks.

               2.

               Võtta täiendavaid meetmeid pikaajalise töötuse kõrvaldamiseks, tõhustades aktiveerimismeetmeid ja teist võimalust pakkuvat haridust ning pakkudes isiklikele vajadustele kohandatud kvaliteetset koolitust. Parandada stiimuleid naiste tööturul püsimiseks või tööle naasmiseks, edendades lastehoiuteenuste kättesaadavust.

               3.

               Parandada õpetajate koolitust ja õpetaja elukutse atraktiivsust, et peatada haridustulemuste allakäik. Suurendada roma laste osalust tavahariduses ja kvaliteetses alushariduses.

               4.

               Suurendada taristusse tehtavaid investeeringuid, täiustada ja lihtsustada maakasutus- ja ehituslubade saamiseks ettenähtud haldusmenetlusi. Suurendada konkurentsi riigihangetes ja parandada riigihangete järelevalvemehhanisme.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (3)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Slovakkia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Slovakkia 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 122).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  ELT C 272, 18.8.2015, lk 98.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 21. detsember 2006 , Euroopa Liidu Nõukogule Oesterreichische Nationalbank [Austria keskpanga] välisaudiitorite kohta (EKP/2006/29)

text:
               10.1.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 5/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   21. detsember 2006,
   Euroopa Liidu Nõukogule Oesterreichische Nationalbank [Austria keskpanga] välisaudiitorite kohta
   (EKP/2006/29)
   (2007/C 5/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurosüsteemi riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Oesterreichische Nationalbank [Austria keskpanga] föderaalseaduse artikli 37 lõike 1 kohaselt peab Austria keskpanga üldkoosolek valima igal aastal kaks audiitorit ja kaks asendusaudiitorit. Asendusaudiitorite volitus tekib ainult juhul, kui audiitoritel ei ole võimalik auditeerimist teostada.

               (3)

               14. märtsil 2006 kinnitas Euroopa Liidu Nõukogu, võttes arvesse 1. veebruari 2006. aasta soovitust EKP/2006/1 (Euroopa Liidu Nõukogule Austria keskpanga välisaudiitorite kohta) (1), välisaudiitoriteks KPMG Alpen-Treuhand GmbH ja TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH ning asendusaudiitoriteks Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH ja BDO Auxilia Treuhand GmbH 2006. majandusaastaks (2).

               (4)

               8. septembril 2006 teatas Austria keskpank EKP-le, et Austria keskpanga üldkoosolekul mais 2006 ei saavutanud KPMG Alpen-Treuhand GmbH valituks osutumiseks vajalikku häälteenamust ja seetõttu määrati teine audiitor TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH esimeseks audiitoriks. Enim hääli saanud asendusaudiitor Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH määrati teiseks audiitoriks ja teine asendusaudiitor BDO Auxilia Treuhand GmbH määrati üksitegutsevaks asendusaudiitoriks. Vajaliku teise asendusaudiitori määramiseks korraldas Austria keskpank piiratud hankemenetluse, valis välja Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH ja taotleb EKP soovitust EL Nõukogu poolt kinnitamiseks.

               (5)

               EL Nõukogu kinnitamine on vajalik, et nimetada ametisse Austria keskpanga teise välisaudiitorina Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH ja teise asendusaudiitorina Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH.

               (6)

               Välisaudiitorite volitusi võib igal aastal uuendada, kuid ametisoleku tähtaeg ei või kokku ületada 5 aastat,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               2006. majandusaastaks soovitatakse Austria keskpanga välisaudiitoritena ametisse nimetada TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH ja Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH.

               2.

               2006. majandusaastaks soovitatakse Austria keskpanga asendusaudiitoritena ametisse nimetada BDO Auxilia Treuhand GmbH ja Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH.

               3.

               Volitust võib uuendada igal aastal, kuid see ei või ületada kokku perioodi pikkusega 5 aastat, mis lõpeb hiljemalt 2010. majandusaastaga.

      Frankfurt Maini ääres, 21. detsember 2006

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  ELT C 34, 10.2.2006, lk 30.

      (2)  ELT L 79, 16.3.2006, lk 25.


				|

		52014DC0417

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Luksemburgi 2014. aasta riiklikku reformikava_x000b__x000b_ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta /* COM/2014/0417 final - 2014/ () */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Luksemburgi 2014. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2014. aasta stabiilsusprogrammi
kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997.
aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle
artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee
arvamust,
võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
võttes arvesse majanduspoliitika komitee
arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia
„Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning
keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa
jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni
ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika
üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse
liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012
vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega on ette nähtud
sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning
võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad
tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades
eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja
rakendada riigipõhised soovitused.
(4)
Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse
Luksemburgi 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta. Kooskõlas
määrusega (EL) nr 473/2013[4]
esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Luksemburgi 2014. aasta
eelarvekava kohta[5].
(5)
Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu
iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[6]
mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust.
Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu
häiremehhanismi aruande,[7]
milles nimetati Luksemburgi liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)
Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013
heaks prioriteedid finantsstabiilsuse, eelarve konsolideerimise ja
majanduskasvu hoogustamise tagamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata
diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist,
taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada
majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning ajakohastada avalikku haldust.
(7)
Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL)
nr 1176/2011 artikli 5 alusel Luksemburgi suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi
tulemused[8].
Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Luksemburgis ei esine
makromajanduslikku tasakaalustamatust makromajandusliku tasakaalustamatuse
menetluse tähenduses. Eelkõige näitab jooksevkonto ülejäägi analüüs, et see ei
tulene kasinast sisenõudlusest, vaid tegemist on pigem tugevalt
finantsteenustele orienteeritud riigile eripärase kasvumudeliga. Sisemaist
finantsstabiilsust ohustab suure finantssektori olemasolu, kuid riskid on
suhteliselt mõõdukad, sest sektor on korraga nii mitmekesine kui ka spetsialiseerunud.
Erasektori, eriti mittefinantsettevõtete kõrge võlatase on tingitud arvukate
selliste rahvusvaheliste ettevõtjate kohalolust, kes kasutavad Luksemburgis
asuvaid filiaale või tütarettevõtjaid grupisisesteks rahastamistehinguteks.
Riigi rahanduse praegune soodne positsioon sõltub oluliselt aktiivsele
finantssektorile orienteeritud majandusmudeli jätkusuutlikkusest ja kujutab
endast pikas perspektiivis suurt jätkusuutlikkusega seotud riski.
(8)
Luksemburg esitas 28. aprillil 2014 oma 2014. aasta
riikliku reformikava ja 25. aprillil 2014 oma 2014. aasta
stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide
omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)
2014. aasta stabiilsusprogrammis esitatud
keskpika perioodi eelarvestrateegia eesmärk on pöörduda tagasi keskpika
perioodi eesmärgi juurde 2016. aastal, olles sellest 2015. aastal
märkimisväärselt kõrvale kaldunud. Programmis on kinnitatud eelmist keskpika
perioodi ülejäägieesmärki, mis on 0,5 % SKPst, mis vastab stabiilsuse ja
kasvu pakti nõuetele. Prognoositakse, et (ümberarvutatud) valitsemissektori
eelarve struktuurne ülejääk langeb 1,4 %-lt SKPst 2013. aastal 1,1 %-le
2014. aastal ja muutub 2015. aastal puudujäägiks 0,1 % SKPst.
Seejärel on kavas struktuurset ülejääki järk-järgult suurendama hakata.
Seetõttu on oodata, et Luksemburg jääb oma keskpika perioodi eesmärgi juurde 2014. aastal,
kuid 2015. aastal kaldub sellest märkimisväärselt kõrvale. Programmi
kohaselt ületaks valitsemissektori kulude kasvumäär (arvestamata kaalutlusõiguse
alusel võetud tulumeetmeid) 2015. aastal keskpika perioodi SKP
potentsiaalse kasvu võrdlustaset. Kokkuvõttes on programmi eesmärgid osaliselt
kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetega, millest
kaldutakse kõrvale eelkõige 2015. aastal. Prognoositakse, et võla suhe,
mis 2013. aastal oli 23,1 % SKPst, jäädes tugevalt allapoole
kontrollväärtust, mis on 60 % SKPst, alaneb programmiperioodi jooksul
veelgi. Programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium,
mille on koostanud sõltumatu asutus (STATEC), on 2014. ja 2015. aasta
puhul veidi optimistlik. Valitsus prognoosib, et nii 2014. kui ka 2015. aastal
on SKP kasv 3,2 %, sel ajal kui komisjoni kevadprognoosis on nende aastate
kasvuks ette nähtud vastavalt 2,6 % ja 2,7 %. Lisaks ei ole
ametiasutused veel täielikult täpsustanud, millised meetmed toetavad
eelarvepoliitikat ajavahemikul 2015–2018. Komisjoni prognoosi kohaselt, milles
ei ole arvesse võetud hiljuti väljakuulutatud meetmeid, langeb struktuurne
ülejääk 2014. aastal 0,6 %-ni SKPst ja muutub 2015. aastal
puudujäägiks 1,3 % SKPst. Hinnatakse, et valitsemissektori kulude
kasvumäär (arvestamata kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmeid) ületab
keskpika perioodi SKP potentsiaalse kasvu võrdlustaset 2015. aastal, mil prognoositakse
märkimisväärset kõrvalekallet. Lähtudes 2014. aasta stabiilsusprogrammile
antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega
(EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et programmi eesmärkide saavutamine on
ohus, eelkõige 2015. aastal, kusjuures need eesmärgid on ainult osaliselt
kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetega.
(10)
Valitsus esitas 2013. aasta juulis
parlamendile nõukogu direktiivi 85/2011 (eelarveraamistiku kohta) ning
majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu sätete
ülevõtmise seaduse eelnõu. Seaduseelnõu pidi jõustuma 1. jaanuaril 2014,
kuid selle vastuvõtmine lükkus edasi valitsuse tagasiastumise tõttu juulis.
Seaduseelnõu kohaselt kehtestatakse uus mitmeaastase finantsprogrammi seadus,
mis katab sama ajavahemikku kui stabiilsusprogrammi varsti jõustuv uuendus.
Mitmeaastase finantsprogrammi seadust ajakohastataks jooksvalt igal aastal koos
aastaeelarvega. Selles kirjeldataks, kuidas saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärki
valitsemissektori tasandil. Seaduseelnõus on ette nähtud, et mitmeaastase
finantsprogrammi seaduses on sätestatud mitmeaastased kulutuste ülemmäärad, mis
hõlmaksid ainult keskvalitsemissektorit, kuid selles ei ole täpsustatud,
millised on ülemmäärade ületamise tagajärjed. Seaduseelnõus ei ole ette nähtud
riiklike kulutuste piiramise nõuet, mis suunaks mitmeaastaste kulueesmärkide
seadmist. See sisaldab aga sätteid, mille kohaselt tuleb kinni pidada keskpika
perioodi eesmärgi saavutamist toetavast kohandamiskavast. Muudetud seaduseelnõu
esitati parlamendile 2014. aasta märtsis ja sellega on muu hulgas ette
nähtud, et eelarve-eeskirjade täitmise sõltumatu järelevalve ülesanne antakse
uuele institutsioonile nimega Conseil National des Finances Publiques
(riigi rahanduse riiklik nõukogu).
(11)
Lisaks mõjutavad käibemaksutulu uued normid, mida
kohaldatakse e-kaubandustegevuselt teenitava käibemaksutulu suhtes. Alates 2015. aastast
kantakse e-kaubandustegevuselt teenitud käibemaksutulu üle tarnija asukohariigist
kliendi elukohariiki. Valitsus on teatanud, et käibemaksumäärad tõusevad 2
protsendipunkti võrra, mis peaks tulu vähenemist osaliselt korvama. Võttes aga
arvesse, kui laialdaselt on kasutusel vähendatud ja tugevasti vähendatud
käibemaksumäärad, saab täiendavat tulu koguda harilikku maksumäära laiemalt
kohaldades ja seega eelnimetatud kahju suuremal määral korvata.
(12)
Avaliku sektori kogukulutused pensionile (osana
SKPst) suurenevad Luksemburgis komisjoni 2012. aasta rahvastiku vananemist
käsitleva aruande kohaselt 9,2 %-lt SKPst 18,6 %-le 2060. aastal.
Selle põhjus on peamiselt elanikkonna vananemisega seotud kulutused ja eelkõige
pensionid. 2012. aasta pensionireformi ulatus oli piiratud ja sellega ei
kõrvaldatud sisuliselt riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele
tekkinud ohtu. Pensionisüsteemi rahastamine lühemas perspektiivis on praegu
tagatud madala vanadussõltuvusmääraga ja tugineb suhteliselt noorte piiriüleste
töötajate makstavatele maksetele. Prognoositakse, et tulevikus see suundumus muutub
ja pensionikulud, aga ka pikaajalise hooldusega seotud kulud suurenevad
tõenäoliselt märkimisväärselt. Selleks et tagada pensionisüsteemi elujõulisus,
tuleb maksemäära pärast 2020. aastat oluliselt tõsta; seda lisaks
pensionide elatustasemega kohandamise piiramisele, mis on süsteemi sisse
kirjutatud. See tähendaks tulevikus tööealisele elanikkonnale langeva tööjõu
maksukoormuse märkimisväärset suurenemist ja sellest tulenevalt kulupõhise
konkurentsivõime langust. Võttes arvesse pensionihüvitise praegust kõrget
asendusmäära, oleks võinud võtta teistsuguseid meetmeid tagamaks koormuse
õiglasemat jaotumist põlvkondade vahel. Ülemmäära kehtestamine reaalsele
palgatõusule tuginevale pensionide kohandamisele suurendaks pensionireserve.
Lisaks aitaks tegeliku pensioniea (praegu 59 eluaastat) tõstmine, viies selle
vastavusse oodatava eluea muutumisega, tagada pensionisüsteemi pikaajalise
jätkusuutlikkuse. Samuti tuleks vähendada ennetähtaegselt pensionile jäämise
võimalusi. Tööelu pikendamiseks loodud rahalised stiimulid võivad suurendada
pensionisüsteemi jätkusuutlikkust, kuid eakate töötajate tööalast
konkurentsivõimet tuleks veelgi parandada, toetades kutseharidust ja elukestvat
õpet. Luksemburg peab piirama tulevikus tekkivat vajadust pikaajalise hoolduse järele
ja sellega seotud kulusid, et tagada jätkusuutlikkus. Pikaajalise hoolduse
teenuseid saaks muuta ka kulutõhusamaks, tugevdades koordineerimist tervishoiu
ja sotsiaalhoolekande vahel, parandades teenuste osutamist ja toetades rohkem
pereliikmete hooldajaid.
(13)
Luksemburgi jooksevkonto suure ülejäägi tekitavad
finantsteenused ning see varjab püsivat ja järk-järgult suurenevat puudujääki
kaubavahetuse bilansis, mis tuleneb ekspordi aeglasest kasvust. See suundumus
kajastab teenustesektori suurenevat tähtsust majanduses, kuid selle põhjuseks
on ka struktuursem kulupõhise konkurentsivõime langus. Tööjõu ühikukulude
jätkuv tõus viimasel ajal on vähendanud Luksemburgi tööstusstruktuuri
konkurentsivõimet. Valitsuse poolt 2012. aastal vastu võetud palkade
indekseerimise mehhanismi varieerimine lõpetatakse 2014. aasta lõpus.
Kuigi uurida võib erinevaid võimalusi, on oluline, et palgad oleksid lähemalt
seotud tööviljakusega, milleks tuleb palkade indekseerimise süsteem reformida
nii, et võimalik oleks diferentseerimine sektorite kaupa. Suur sõltuvus
finantssektorist kujutab endast struktuurset riski Luksemburgi majandusele.
Seetõttu peab Luksemburg pöörama tähelepanu väga spetsialiseeritud ettevõtete
arendamisele, mis oleksid hüppelauaks innovatsioonipõhisele kasvule. Kuigi
avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse intensiivsus on 2000. aastast
saadik neljakordistunud, mis näitab püüdlusi luua teadussuutlikkust avalikus
sektoris, on Luksemburg jäänud maha 2020. aastaks seatud teadus- ja
arendustegevuse intensiivsuse eesmärgi (2,3–2,6 % SKPst) saavutamise
kavast, kuna teadus- ja arendustegevuse intensiivsus ettevõtetes on järsult
langenud (1,53 %-lt SKPst 2000. aastal 1 %-le 2012. aastal).
Luksemburgi tulemusi riiklike teadusasutuste ja ettevõtete vahelise koostöö
näitajate vallas tuleks veelgi parandada. 2013. aastal alustatud reformi
innovatsiooniklastrite tugevdamiseks tuleks jätkata.
(14)
Hoolimata sellest, et võetud on mitmesuguseid
meetmeid, on noorte tööpuudus püsivalt kõrge – 17,4 % aktiivsest
elanikkonnast 2013. aastal, olles langenud 18 %-lt 2012. aastal.
Tööpuuduse tase on tihedalt seotud haridustasemega ja on madalam kõrgema
haridustasemega inimeste hulgas. Luksemburgi haridussüsteemiga on seotud hulk
erilisi väljakutseid, nt mitmekeelsus ja asjaolu, et suure finantssektoriga
väga spetsialiseerunud tööturul läbilöömiseks on vaja spetsiifilisi oskusi.
OECD 2012. aasta õpilaste oskuste uuring kinnitas, et võtta tuleb
täiendavaid meetmeid, selleks et parandada noorte võrdlemisi kesiseid tulemusi
põhioskuste vallas, mida on täheldatud alates 2006. aastast. Sellega
seoses tuleks reformida alg- ja keskkooliharidus. Lisaks tuleks veelgi
parandada kutsehariduse ja koolituse kvaliteeti ja atraktiivsust, et tagada
tööturu jaoks kvalifitseeritud tööjõud, sh eelkõige sisserändaja taustaga
inimeste hulgas. Maksu- ja hüvitiste süsteemi ülesehitus põhjustab suurt
tööturult kõrvale jäämist, mis on ELis kõrgeimate hulgas kõigi palgatasemete ja
perekonnakoosseisude lõikes. Hoolimata viimasel ajal tehtud pingutustest
reformida on inimeste tööturule kaasamise meetmed nõrgad, töötuse ajal ei ole
mingil hetkel kohustust osaleda aktiivsetes tööturumeetmetes, samuti ei ole
kohustust jätkata tööotsinguid sel ajal, kui osaletakse aktiivsetes
tööturumeetmetes.
(15)
Luksemburg on seadnud sihiks kasvuhoonegaaside
heitkoguste vähendamise heitkogustega kauplemise süsteemi (HKS) mittekuuluvates
sektorites 20 % võrra 2020. aastal, kuid prognooside kohaselt jääb
teda eesmärgist lahutama 23 protsendipunkti. Lisaks on oodata, et 2013. aastal
ületavad heited 1 % võrra 2013. aastaks jõupingutuste jagamist
käsitlevas otsuses nr 406/2009/EÜ ettenähtud eesmärki. Umbes 70 %
transpordist tingitud heidetest on seotud kütuse ekspordiga, muu hulgas tänu
väga madalatele kütuseaktsiisidele. Asjaolu, et 2013. aasta mais vastu
võetud teises riiklikus kliima tegevuskavas on kütuse eksporti nimetatud
oluliseks väljakutseks, on samm edasi. Kuid selle probleemi lahendamiseks on
vaja konkreetsemaid ja pikaajalisemaid meetmeid. Keskkonnamaksud moodustasid 2012. aastal
2,4 % SKPst, kusjuures 2004. aastal oli see arv 3,1 %. Selle
languse on eeskätt põhjustanud energia maksustamisest saadud väiksem tulu, mida
on mõjutanud energiamaksude indekseerimise puudumine. Transpordimaksud (v.a.
kütusemaksud) moodustasid 0,2 % SKPst 2012. aastal. Transpordiks
kasutatava kütuse maksud on kõrged – 2,2 % SKPst –, hoolimata sellest, et
diislikütuse suhtes kehtib maksusoodustus, peamiselt tänu nn kütuseturistidele.
Keskkonnamaksude osa kogu maksutulust jääb alla keskmise, seetõttu võiks
keskkonnamaksude ülesehitust parandada, eelkõige transpordiga seotud
energiatoodete maksustamise suurendamise kaudu.
(16)
Komisjon on Euroopa poolaasta raames Luksemburgi
majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud. Hinnangu on saanud
stabiilsusprogramm ja riiklik reformikava. Hindamisel on võetud arvesse
kõnealuste dokumentide asjakohasust Luksemburgi eelarve- ja
sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust
ELi normidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist
majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi
panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad
allpool esitatud soovitustes 1–5.
(17)
Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu
Luksemburgi stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[9] selle kohta kajastub
eelkõige soovituses 1.
(18)
Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka
kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu
esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle vääringuks on euro.
Luksemburg peaks tagama ka nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,
SOOVITAB Luksemburgil võtta 2014.–2015.
aastal järgmisi meetmeid:
1.           Säilitada 2014. aastal
stabiilne eelarvepositsioon; tugevdada 2015. aastal eelarvestrateegiat, et
tagada keskpika perioodi eesmärgi saavutamine ja selle järgimine edaspidi,
selleks et kaitsta riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, võttes
seejuures eelkõige arvesse rahvastiku vananemisega seotud kaudseid kohustusi.
Edendada eelarvehaldust, kiirendades keskpika perioodi eelarveraamistiku
vastuvõtmist, mis hõlmaks keskvalitsust ja sisaldaks mitmeaastaseid kulutuste
ülemmäärasid, ning juurutades eelarve-eeskirjade sõltumatu järelevalve.
Laiendada veelgi maksubaasi, eeskätt tarbimismaksude puhul.
2.           Selleks et tagada eelarve
pikaajaline jätkusuutlikkus, piirata vananemisega seotud kulusid, muutes
pikaajalise hoolduse kulutõhusamaks, jätkata pensionireformiga ja tõsta
tegelikku pensioniiga, sh piirates ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalusi
ja sidudes seadusjärgse pensioniea keskmise eeldatava elueaga. Tugevdada
jõupingutusi eakate töötajate osalemise suurendamiseks tööturul, sealhulgas
parandades nende tööalast konkurentsivõimet elukestva õppe kaudu.
3.           Kiirendada struktuurimeetmete
vastuvõtmist, konsulteerides sotsiaalpartneritega ja kooskõlas riigi tavadega,
et reformida palkade indekseerimise süsteem, selleks et suurendada palkade
vastavust tööviljakuse suundumustele eelkõige sektorite tasandil. Jätkata
majanduse struktuuri mitmekesistamisega, sh soodustades teadustöösse tehtavaid
erasektori investeeringuid ning arendades edasi koostööd avaliku sektori
teadusasutuste ja ettevõtete vahel.
4.           Jätkata pingutusi noorte
tööpuuduse vähendamiseks madala kvalifikatsiooniga sisserändaja taustaga tööotsijate
hulgas, kasutades ühtset strateegiat, sh parandades aktiivset tööturupoliitikat
ja selle järelevalvet, tegeledes ebakõlaga oskuste ja tööturu nõudluse vahel
ning vähendades rahalisi stiimuleid, mis motiveerivad mitte töötama. Selleks
kiirendada üld- ja kutsehariduse ja koolituse reformi rakendamist, et noorte
oskused vastaksid paremini tööturu nõudlusele.
5.           Töötada välja põhjalik
raamistik ja võtta konkreetseid meetmeid, selleks et saavutada
kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise eesmärk 2020. aastaks HKSi
mittekuuluvates sektorites, eelkõige transpordiga seotud energiatoodete
maksustamise kaudu.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2014) 417 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[4]               ELT L 140, 27.5.2013, lk 11.
[5]               C(2013) 8006 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               SWD(2014) 84 final.
[9]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 27. november 2013 , mis käsitleb kahtlustatavate või süüdistatavate haavatavate isikute menetluslikke tagatisi kriminaalmenetluses

text:
               24.12.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 378/8

         KOMISJONI SOOVITUS,
   27. november 2013,
   mis käsitleb kahtlustatavate või süüdistatavate haavatavate isikute menetluslikke tagatisi kriminaalmenetluses
   2013/C 378/02
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Käesoleva soovituse eesmärk on julgustada liikmesriike tugevdama kõikide nende kahtlustatavate või süüdistatavate menetlusõigusi, kes ei ole oma vanuse, vaimse või füüsilise seisundi või puude tõttu võimelised kriminaalmenetlusest aru saama ja selles tõhusalt osalema (edaspidi „haavatavad isikud”).

               (2)

               Kahtlustatavate või süüdistatavate menetlusõiguste kaitset käsitlevate miinimumeeskirjade kehtestamise kaudu püütakse käesoleva soovitusega suurendada liikmesriikide usaldust teiste liikmesriikide kriminaalõiguse süsteemide vastu, aidates sellega parandada kriminaalasjades tehtavate otsuste vastastikust tunnustamist.

               (3)

               Stockholmi programmis (1) on pööratud suurt tähelepanu isikute õiguste tugevdamisele kriminaalmenetluses. Programmi punktis 2.4 kutsub Euroopa Ülemkogu komisjoni üles esitama ettepanekuid, et luua järkjärguline lähenemisviis, (2) tugevdamaks kahtlustatavate või süüdistatavate õigusi.

               (4)

               Kolm õigusakti on tänaseks juba vastu võetud: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/64/EL, (3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/13/EL (4) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/48/EL (5).

               (5)

               Käesoleva soovituse viiteid kahtlustatavatele või süüdistatavatele, kellelt on võetud vabadus, tuleks käsitada viidetena ükskõik millisele olukorrale, kus kahtlustatavalt või süüdistatavalt on võetud kriminaalmenetluse käigus vabadus Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 5 lõike 1 punkti c tähenduses, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Inimõiguste Kohus oma praktikas.

               (6)

               On oluline, et kriminaalmenetluse raames kahtlustatava või süüdistatava isiku haavatavus tehakse viivitamata kindlaks ja et seda tunnustataks. Selleks peavad politseinikud ning õiguskaitse- või õigusasutuste töötajad tegema esialgse hindamise. Pädevatel asutustel peaks olema ka võimalus paluda hinnata haavatavuse astet, haavatava isiku vajadusi ja haavatava isiku suhtes võetud või kavandatud meetmete asjakohasust sõltumatul eksperdil.

               (7)

               Kahtlustatavatel ja süüdistatavatel või nende kaitsjatel peaks olema õigus kriminaalmenetluse käigus nende võimaliku haavatavuse kohta antud hinnang liikmesriigi õiguse kohaselt vaidlustada, eriti juhul, kui see takistaks või piiraks oluliselt nende põhiõiguste kasutamist. See õigus ei too liikmesriikidele kaasa kohustust näha ette spetsiaalne edasikaebemenetlus, eraldi mehhanism või menetlus kaebuste esitamiseks, mille raames saaks sellise hinnangu tegematajätmist või sellest keeldumist vaidlustada.

               (8)

               Mõiste „seaduslik esindaja” tähendab isikut, kes esindab haavatava isiku huve ja tegeleb teda puudutavate õigusküsimustega. Selleks on näiteks haavatava isiku eestkostja, kelle on määranud kohus.

               (9)

               Mõiste „asjakohane täiskasvanu” tähendab sugulast või isikut, kellel on haavatava isikuga sotsiaalne side ning kes hakkab tõenaoliselt suhtlema ametiasutustega ja võimaldab haavataval isikul kasutada tema menetlusõigusi.

               (10)

               Haavatavad isikud vajavad kriminaalmenetluse käigus asjakohast abi ja tuge. Seepärast tuleks kahtlustatava või süüdistatava haavatava isiku seaduslikku esindajat või asjakohast täiskasvanut teavitada võimalikult kiiresti haavatava isiku suhtes algatatud kriminaalmenetlusest, süüdistuse olemusest, menetlusõigustest ja olemasolevatest õiguskaitsevahenditest. Seaduslikku esindajat või asjakohast täiskasvanut tuleks teavitada võimalikult kiiresti haavatavalt isikult vabaduse võtmisest ja selle põhjustest, välja arvatud juhul, kui see on vastuolus haavatava isiku parimate huvidega.

               (11)

               Isikud, kes on tunnistatud eriti haavatavateks, ei ole võimelised kriminaalmenetlust jälgima ega sellest aru saama. Selleks et kanda hoolt nende isikute õiglase kohtuliku arutamisega seotud õiguste tagamise eest, ei tohiks neil olla võimalik loobuda oma õigusest kaitsjale.

               (12)

               Selleks et tagada isikupuutumatus haavatavale isikule, kellelt on võetud vabadus, peaks haavatavatel isikutel olema juurdepääs arstlikule kontrollile, mille käigus hinnatakse nende üldist seisundit ja nende suhtes võetud meetmete kokkusobivust selle seisundiga.

               (13)

               Haavatavad isikud ei suuda alati mõista nende politsei poolsete küsitlemiste sisu, kus nad osalised on. Selleks et vältida küsitlemise sisu vaidlustamist ja sellega küsitlemise tarbetut kordamist, tuleks need küsitlemised salvestada audiovisuaalselt.

               (14)

               Lähtudes iga juhtumi konkreetsetest asjaoludest, ei tohiks haavatavus takistada kahtlustataval või süüdistataval tutvumast oma menetlusõiguste kasutamise raames pädevate asutuste käsutuses olevatele asjaomast juhtumit käsitlevatele tõendusmaterjalidega, pidades silmas õigust tõhusatele õiguskaitsevahenditele.

               (15)

               Käesolevat soovitust kohaldatakse haavatavate isikute suhtes, kelle puhul kohaldatakse nõukogu raamotsuse 2002/584/JSK (6) (Euroopa vahistamismääruse kohta) kohast üleandmiskorda. Vahistamismäärust täitva liikmesriigi pädevad asutused peaksid kohaldama käesolevas soovituses sätestatud spetsiaalseid menetlusõigusi Euroopa vahistamismäärusega seotud menetluste suhtes.

               (16)

               Käesoleva soovituse viiteid asjakohastele meetmetele, mille eesmärk on tagada puudega inimestele tõhus juurdepääs õiguskaitsele, tuleks käsitada ÜRO 2006. aasta puuetega inimeste õiguste konventsioonis, eriti selle artiklis 13 kindlaks määratud eesmärkide valguses.

               (17)

               Tagamaks, et haavatavate isikutega kokku puutuvad ametiisikud oleksid teadlikud nende isikute erivajadustest, peaksid nad saama asjakohast koolitust.

               (18)

               Käesolevas soovituses austatakse põhiõigusi ning järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Käesoleva soovitusega püütakse eelkõige edendada õigust vabadusele, õigust õiglasele kohtulikule arutamisele ja õigust kaitsele.

               (19)

               Liikmesriigid peaksid teavitama komisjoni käesoleva soovituse järgimiseks võetud meetmetest (36 kuu jooksul) pärast soovituse teatavakstegemist. Selle teabe põhjal peaks komisjon jälgima ja hindama liikmesriikide võetud meetmeid,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU

      REGULEERIMISESE JA REGULEERIMISALA

               1.

               Käesoleva soovitusega kutsutakse liikmesriike üles tugevdama kahtlustatavate või süüdistatavate haavatavate isikute ja Euroopa vahistamismäärusega seotud menetlusse kaasatud haavatavate isikute teatud menetlusõigusi kriminaalmenetluses.

               2.

               Haavatavate isikute spetsiaalseid menetlusõigusi tuleks kohaldada alates hetkest, mil neid isikuid hakatakse kahtlustama õigusrikkumise toimepanekus. Selliseid õigusi tuleks kohaldada menetluse lõpetamiseni.

               3.

               Haavatavate isikute puhul tuleks menetlusõigusi kasutada vastavalt nende parimatele huvidele, võttes arvesse nende võimet menetlusest aru saada ja selles tõhusalt osaleda.

         2.   JAGU

      HAAVATAVATE ISIKUTE KINDLAKSTEGEMINE

               4.

               Haavatavad isikud tuleks viivitamata kindlaks teha ja neid tuleks sellistena tunnustada. Liikmesriigid peaksid tagama, et kõikidel pädevatel asutustel on võimalus kasutada arstliku kontrolli läbiviimiseks sõltumatut eksperti, et teha kindlaks haavatavad isikud ning määrata kindlaks nende haavatavuse aste ja erivajadused. Kõnealune ekspert võib esitada põhjendatud arvamuse haavatava isiku suhtes võetud või kavandatavate meetmete asjakohasuse kohta.

         3.   JAGU

      HAAVATAVATE ISIKUTE ÕIGUSED

      Mittediskrimineerimine

               5.

               Haavatavaid isikuid ei tohiks käesolevas soovituses nimetatud menetlusõiguste kasutamisel liikmesriigi õiguse alusel mingil moel diskrimineerida.

               6.

               Haavatavatele isikutele antud menetlusõigustest tuleks kinni pidada kogu kriminaalmenetluse vältel, võttes arvesse nende isikute haavatavuse laadi ja astet.

      Haavatavuse presumptsioon

               7.

               Liikmesriigid peaksid ette nägema haavatavuse presumptsiooni eelkõige isikute puhul, kellel on tõsine psühholoogiline, intellektuaalne või füüsiline vaegus või meelepuue või vaimuhaigus või kognitiivne häire, mis ei lase neil menetlusest aru saada ja selles tõhusalt osaleda.

      Õigus teabele

               8.

               Puudega isikud peaksid saama taotluse korral oma menetlusõiguste kohta teavet neile mõistetavas vormis.

               9.

               Haavatavaid isikuid ja vajaduse korral nende seaduslikku esindajat või asjakohast täiskasvanut tuleks teavitada käesolevas soovituses nimetatud spetsiaalsetest menetlusõigustest, eriti nendest, mis on seotud õigusega teabele, õigusega arstiabile, õigusega kaitsjale, eraelu puutumatuse austamisega ja vajaduse korral eelvangistusega seotud õigustega.

               10.

               Seaduslik esindaja või asjakohane täiskasvanu, kelle on määranud haavatav isik või kelle on haavatavat isikut abistama määranud pädev asutus, peaks olema kohal politseijaoskonnas ja kohtuistungitel.

      Õigus kaitsjale

               11.

               Kui haavatav isik ei ole võimeline menetlusest aru saama ja seda jälgima, ei tohiks tal olla võimalik loobuda direktiivi 2013/48/EL kohasest õigusest kaitsjale.

      Õigus arstiabile

               12.

               Haavatavatel isikutel peaks olema juhul, kui neilt võetakse vabadus, kogu kriminaalmenetluse vältel juurdepääs järjepidevale ja korrapärasele arstiabile.

      Küsitlemiste salvestamine

               13.

               Haavatavate isikute küsitlemised kohtueelse juurdluse etapis tuleks salvestada audiovisuaalselt.

      Vabaduse võtmine

               14.

               Liikmesriigid peaksid astuma kõik sammud tagamaks, et haavatavate isikute puhul oleks vabaduse võtmine enne nende süüdimõistmist viimane abinõu, proportsionaalne ja kohandatud haavatavate isikute vajadustele. Tuleks võtta asjakohased meetmed kandmaks hoolt selle eest, et haavatavatel isikutel oleksid vabaduse võtmise ajal mõistlikud elamistingimused, võttes arvesse nende erivajadusi.

      Eraelu puutumatus

               15.

               Pädevad asutused peaksid võtma asjakohaseid meetmeid, et kaitsta kogu kriminaalmenetluse jooksul haavatavate isikute eraelu puutumatust, isikupuutumatust ja isikuandmeid, sealhulgas meditsiinilisi andmeid.

      Euroopa vahistamismäärusega seotud menetlus

               16.

               Vahistamismäärust täitev liikmesriik peaks tagama, et haavataval isikul, kelle suhtes kohaldatakse Euroopa vahistamismäärusega seotud menetlust, on vahistamise korral käesolevas soovituses nimetatud spetsiaalsed menetlusõigused.

      Koolitus

               17.

               Politseinikud ning õiguskaitse- ja õigusasutuste töötajad, kelle pädevusse kuuluvad haavatavate isikute suhtes kohaldatavad kriminaalmenetlused, peaksid saama erikoolitust.

         4.   JAGU

      JÄRELEVALVE

               18.

               Liikmesriigid peaksid teavitama komisjoni käesoleva soovituse järgimiseks võetud meetmetest (36 kuu jooksul pärast soovituse teatavakstegemist).

         5.   JAGU

      LÕPPSÄTTED

               19.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 27. november 2013

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Viviane REDING

      (1)  ELT C 115, 4.5.2010, lk 1.

      (2)  ELT C 295, 4.12.2009, lk 1.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/64/EL, 20. oktoober 2010, õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses (ELT L 280, 26.10.2010, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu. direktiiv 2012/13/EL, 22. mai 2012, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (ELT L 142, 1.6.2012, lk 1).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu. direktiiv 2013/48/EL, 22. oktoober 2013, mis käsitleb õigust kaitsjale kriminaalmenetluses ja Euroopa vahistamismäärusega seotud menetluses ning õigust lasta teavitada vabaduse võtmisest kolmandat isikut ja suhelda vabaduse võtmise ajal kolmandate isikute ja konsulaarasutustega (ELT L 294, 6.11.2013, lk 1).

      (6)  Nõukogu raamotsus 2002/584/JSK, 13. juuni 2002, Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1).


title: Komisjoni soovitus, 21. oktoober 2011 , teadusuuringute ühise kavandamise algatuse Linnastunud Euroopa – üleilmsed linnastumisprobleemid, Euroopa ühislahendused kohta

text:
               25.10.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 312/1

         KOMISJONI SOOVITUS,
   21. oktoober 2011,
   teadusuuringute ühise kavandamise algatuse „Linnastunud Euroopa – üleilmsed linnastumisprobleemid, Euroopa ühislahendused” kohta
   2011/C 312/01
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 181,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kuna kogu maailmas linnastumine üha suureneb, on Euroopa linnaalade säästev areng üks olulisemaid sotsiaalküsimusi. Prognooside kohaselt elab 2050. aastaks ligikaudu 70 % maailma rahvastikust linnades; praegu on see näitaja umbes 50 % (1). Euroopa puhul on see näitaja suurem: 2050. aastaks peaks linnades elama umbes 83 % rahvastikust (ligikaudu 557 miljonit inimest).

               (2)

               Linnastumisega kaasneb hulk muid probleeme, sealhulgas sotsiaalne tõrjutus ja kihistumine, valglinnastumine ja liiklusummikud, ohutus- ja turvalisusküsimused, keskkonnaseisundi halvenemine, saastus ja kliimamuutuse mõju. Kõik sellised arengutendentsid avaldavad survet ühiskonnale ning tekitavad ettenägematuid probleeme seoses Euroopa ja kogu maailma linnasüsteemide elujõulisuse, majandamise ja haldamisega.

               (3)

               Samal ajal peaks Euroopa ära kasutama linnastumise eeliseid. Linnaalad on Euroopa majanduskasvu edendajad. Linnastutest ja linnadevõrgustikest on saanud arengu eestvedajad mitte ainult sotsiaal-majanduslikust aspektist, vaid ka tehnoloogia ja geopoliitika seisukohast. Linnad ise on nn innovatsioonikeskused, kus on olemas nii teadmised, poliitika kui ka praktika, et luua uuenduslikke ideid, võtta kasutusele uued tehnoloogialahendused ning kasutada ära värskeid probleemipüstitusi, edasiviivaid otsuseid ja linnaarendusega seotud lahendusi. Samuti on üha rohkem tõendeid selle kohta, et peamiste linnakeskuste võrgustikud, nn globaalsed linnad, avaldavad üha suuremat mõju rahvusvahelisel tasandil, ent samal ajal tuleb tunnistada ka väikeste ja keskmise suurusega linnade tähtsust, arvestades eelkõige nende mõju regionaalarengule. Kuna Euroopa linnadele on iseloomulik suur asustustihendus ning väikeste ja keskmise suurusega linnade suur arv, tuleb arvesse võtta sellest tulenevaid majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi eeliseid.

               (4)

               Euroopa 2020. aasta strateegias püstitatakse kolm omavahel seotud prioriteeti, milleks on arukas, jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv (2). Säästev linnaarendus võiks nende eesmärkide saavutamisele märkimisväärselt kaasa aidata. Komisjoni 6. oktoobri 2010. aasta teatises „Euroopa 2020 – Strateegiline juhtalgatus – Innovaatiline liit” (3) esitatud innovatiivse liidu juhtalgatuses käsitletakse ühe innovatsioonipartnerluse võimalusena arukaid ja elamisväärseid linnu, mille puhul on ühendatud energiatõhusus, keskkonnasäästlik transport ja kiire Interneti-ühendus. Linnadel on võimalik edendada kaasavat majanduskasvu eelkõige sellega, et võideldakse sotsiaalse kihistumise ja vaesusega, välditakse sotsiaalset eraldatust ning tegeldakse rahvastiku vananemise probleemidega. Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogrammis (4) on esitatud viisid, kuidas saavutada ELi eesmärk vähendada vaeste ja sotsiaalselt tõrjutute arvu 2020. aastaks vähemalt 20 miljoni võrra. Tänu kõnealusele programmile on võimalik kindlaks määrata parimad tavad ja tõhustada kogemuste vahetamist omavalitsuste vahel.

               (5)

               Tõenduspõhise poliitikakujunduse toetamiseks on vaja kiiresti täiendada teadmistepagasit, mis hõlmaks linnaarendusega seotud küsimusi kõikides majandus-, ühiskonna-, liikuvus- ja ökoloogiaalaste teadusuuringute valdkondades.

               (6)

               Koordineeritud tegevust on vaja selleks, et tegelda eespool nimetatud probleemidega, kasutada maksimaalselt ära olemasolevaid võimalusi ning soodustada kõrgetasemelist teaduskoostööd, mille eesmärk on tagada teaduslik tõendusmaterjal, mis toetaks linnaalasid kui kompleksset võrgustikusüsteemi, kus majanduslikud, tehnoloogilised, ühiskondlikud ja ökoloogilised allsüsteemid on omavahel tihedalt põimunud ning mille puhul tuleb meetmeid kavandada pikas perspektiivis.

               (7)

               Konkurentsivõime nõukogu 26. mai 2010. aasta kohtumisel (5) määrati kindlaks võimalikud ühise kavandamise algatused, sealhulgas algatus „Linnastunud Euroopa – üleilmsed linnastumisprobleemid, Euroopa ühislahendused”, mille puhul annaks ühine teadusuuringute kavandamine olulise lisaväärtuse liikmesriikide praegustele killustatud jõupingutustele ja ELis juba käivitatud algatustele, samuti esitati kõnealusel kohtumisel algatuste põhjendused. Seepärast võttis nõukogu vastu järeldused, milles tunnistati vajadust käivitada vastav ühise kavandamise algatus ja kutsuti komisjoni üles selle ettevalmistamisele kaasa aitama.

               (8)

               Liikmesriigid kinnitasid oma osalemist sellises ühise kavandamise algatuses, saates kirja ametlike kohustuste deklaratsiooniga.

               (9)

               Säästva linnaarenduse alaste teadusuuringute ühine kavandamine aitaks koordineerida kõnealuse valdkonna teadusuuringuid ja innovatsiooni, aidates märkimisväärselt kaasa täielikult toimiva Euroopa teadusruumi loomisele linnaarendusteemaliste teadusuuringute ja innovatsiooni alal ning Euroopa juhtiva seisundi ja konkurentsivõime kindlustamisele kõnealuses valdkonnas.

               (10)

               Linnaarendus on ELi teadusuuringute ja innovatsiooni rahastamiskavades paljusid valdkondi hõlmav oluline teema. Kõnealuse ühise kavandamise algatusega seotud tegevus tuleb hoolikalt kooskõlastada muu asjakohase tegevusega, mis on seotud teadusuuringuid ja innovatsiooni käsitlevate olemasolevate ja tulevaste rahastamiskavade ja algatustega.

               (11)

               Seepärast peaksid liikmesriigid, kui nad soovivad saavutada käesolevas soovituses sätestatud eesmärke, tegema koostööd komisjoniga, et tagada komisjoni teemakohaste algatuste, nt arukate linnade ja ühenduste algatuse ning muude seonduvate algatuste abil tegevuse koordineeritus ning olemasolevate teadusuuringu- ja innovatsioonikavade koostoime ning et vältida tegevuse dubleerimist ja kattuvust.

               (12)

               Liikmesriigid peaksid komisjonile korrapäraselt kandma ette kõnealuse ühise kavandamise algatuse edenemisest, et komisjon saaks teha ettekanded Euroopa Parlamendile ja nõukogule,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriike innustatakse kujundama ja hoidma oma arusaama sellest, kuidas oleks ELi tasandil teadusuuringute valdkonnas tehtava koostöö ja kooskõlastamise abil võimalik saavutada mitmekülgne säästev linnaarendus (6).

               2.

               Liikmesriikidel soovitatakse välja töötada ühine strateegiliste teadusuuringute kava, milles määratakse kindlaks selliste keskpika ja pika perspektiivi teadusuuringute vajadused ja eesmärgid linnaarenduse valdkonnas, arvestades üha suuremat üleilmastumist. Strateegiline teadusuuringute kava peaks hõlmama rakenduskava, milles kehtestatakse prioriteedid ja tähtajad ning täpsustatakse rakendamiseks vajalikud meetmed, vahendid ja ressursid.

               3.

               Liikmesriikidel soovitatakse strateegilise teadusuuringute kavaga ja rakenduskavaga näha muu hulgas ette järgmised meetmed:

                           a)

                           kindlaks määrata asjaomased liikmesriikide programmid ja teadusuuringud ning vahetada nende kohta teavet;

                           b)

                           suurendada ühise arusaama väljatöötamise ja tehnoloogiahindamise võimet;

                           c)

                           vahetada teavet, vahendeid, parimaid tavasid, meetodeid ja suuniseid;

                           d)

                           kindlaks määrata valdkonnad või teadusuuringud, mis saaksid kasu koordineerimisest ja selle tõhustamisest;

                           e)

                           kindlaks määrata valdkonnad, mis saaksid kasu ühistest projektikonkurssidest või vahendite ühendamisest;

                           f)

                           kindlaks määrata punktis e osutatud valdkondades ühiste teadusuuringute tegemise vormid;

                           g)

                           tagada ELi teadusuuringute- ja innovatsioonialaste olemasolevate ja tulevaste rahastamiskavade koordineerimine ja nende parem koostoime ning vältida olemasolevate ja tulevaste ELi sellekohaste algatuste dubleerimist ja kattuvust;

                           h)

                           võtta linnaarendusalaste uurimiskavade eesmärkide kindlaksmääramisel arvesse linnade ja linnarahvastiku muutuvaid vajadusi;

                           i)

                           kasutada võimaluse korral ühiselt olemasolevat teadusuuringutealast infrastruktuuri või arendada välja uued vahendid, nagu koordineeritult hallatavad andmepangad, inventar või mudelid, mille alusel uuritakse linnastumisprotsesse;

                           j)

                           soodustada linnaarendusalast koostööd avalikus sektoris ning avaliku ja erasektori vahel ning sellekohast avatud innovatsiooni teadus-, haridus- ja ettevõtlussektori vahel ning samal ajal tagada asjakohaste sidusrühmade, nt kohalike omavalitsuste ja kodanikuühiskonna laialdane kaasamine;

                           k)

                           eksportida ja levitada teadmisi, innovatsiooni ja interdistsiplinaarseid meetodeid ning määrata kindlaks ja kõrvaldada teadusuuringuid ja innovatsiooni takistavad asjaolud, mille tõttu ei ole võimalik ühiskonnale kasulikke innovatiivseid lahendusi kiiremini turule tuua;

                           l)

                           aidata asjakohase teadusliku teabega kaasa poliitiliste otsuste tegemisele kohalikul, piirkonna, riigi ja ELi tasandil;

                           m)

                           luua linnastumisalaste teadusuuringutega tegelevate keskuste võrgustikud, mis hõlmaksid ka väljaspool Euroopa teadusruumi asuvaid keskusi.

               4.

               Liikmesriikidel soovitatakse säilitada ja täiustada linnastumisprobleemide uurimiseks tõhusat ühist juhtimisstruktuuri, mille ülesanne on kehtestada ühised koostöö- ja koordineerimistingimused, -eeskirjad ning ühine koostöö- ja koordineerimiskord, ning jälgida strateegilise teadusuuringute kava täitmist.

               5.

               Liikmesriikidel soovitatakse ühiselt rakendada strateegilist teadusuuringute kava oma siseriiklike uurimiskavade kaudu kooskõlas nõukogu kõrgetasemelise ühise kavandamise rühma poolt välja töötatud juhistega ühise kavandamise raamtingimuste kohta (7).

               6.

               Liikmesriikidel soovitatakse teha koostööd komisjoniga, et tutvuda komisjoni asjakohaste algatustega, mille eesmärk on abistada liikmesriike strateegilise teadusuuringute kava väljatöötamisel ja rakendamisel ning koordineerida ühise kavandamise algatusi teiste ELi sellekohaste algatustega, nt teadusuuringute ja innovatsiooni rahastamiskavadega toetatava teadus- ja arendustegevusega, seda eelkõige sellistes valdkondades nagu sotsiaalmajandus- ja humanitaarteadused, transport, energeetika, keskkond, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia, julgeolek, tervishoid, samuti selliste teadusuuringute ja innovatsiooni alaste algatustega nagu muud seonduvad ühise kavandamise algatused, Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituudi teadmis- ja innovaatikakogukonnad ning Euroopa tehnoloogiaplatvormid.

               7.

               Liikmesriikidel soovitatakse pidada tihedat sidet rahvusvahelise teadus- ja tehnoloogiakoostöö strateegilise foorumiga (SFIC) (8) strateegilise teadusuuringute kava võimaliku rahvusvahelise mõõtme arendamise ja rakendamise küsimuses ning tagada kooskõla SFICi algatustega, mida rakendatakse koos kolmandate riikidega ja kolmandate riikide suhtes.

               8.

               Liikmesriikidel soovitatakse kõnealuse ühise kavandamise algatuse edenemisest komisjonile korrapäraselt iga-aastastes eduaruannetes ette kanda.

      Brüssel, 21. oktoober 2011

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

      (1)  http://www.un.org/esa/population/unpop.htm

      (2)  Komisjoni teatis „Euroopa 2020. aastal: aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, Brüssel, KOM(2010) 2020.

      (3)  KOM(2010) 546.

      (4)  Komisjoni teatis „Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogramm: sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse Euroopa raamistik”, Brüssel, KOM(2010) 758 (lõplik).

      (5)  10246/10.

      (6)  http://www.jpi-urbaneurope.eu

      (7)  ERC-GPC 1311/10. Teadusuuringute ühine kavandamine 2008–2010 ja edaspidi – Nõukogu kõrgetasemelise ühise kavandamise rühma 12. novembri 2010. aasta aruanne – II lisa.

      (8)  SFIC sai alguse 2008. aasta detsembris nõukogu järeldustest, milles nõukogu kutsus liikmesriike ja komisjoni üles moodustama uue rahvusvahelise teadus- ja tehnoloogiakoostöö partnerluse. Selle moodustab nõukogu Euroopa teadusruumi komitee eriotstarbelise koosseisuna.


|

52011DC0324

/* KOM/2011/0324 lõplik - */  KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE millega volitatakse komisjoni pidama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi energiaühenduse asutamislepingu muutmise üle  KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE millega volitatakse komisjoni pidama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi energiaühenduse asutamislepingu muutmise üle

	KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULEmillega volitatakse komisjoni pidama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi energiaühenduse asutamislepingu muutmise üleSELETUSKIRIEnergiaühenduse asutamislepingu artikli 11 kohaselt on „energeetikat käsitlev ühenduse õigustik”:– Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiiv 2003/54/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ;– Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiiv 2003/55/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 98/30/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta; ning– Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1228/2003, milles käsitletakse võrkudele juurdepääsu tingimusi piiriüleses elektrikaubanduses.Energiaühenduste ministrite nõukogu 18. detsembri 2007. aasta otsuse nr 2007/06/MN-EnÜ kohaselt on lepinguosalistel ka kohustus rakendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. septembri 2005. aasta määrust (EÜ) nr 1775/2005 maagaasiedastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta.Euroopa Liidus on neli eespool nimetatud õigusakti kehtetuks tunnistatud alates 3. märtsist 2011 ning asendatud direktiiviga 2009/72/EÜ, direktiiviga 2009/73/EÜ, määrusega (EÜ) nr 714/2009 ja määrusega (EÜ) nr 715/2009, mis kõik võeti vastu 13. juulil 2009. Kõnealused ELi uued õigusaktid koos Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 713/2009 (millega luuakse Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööamet) moodustavad ELi energia siseturu kolmanda meetmepaketi.Energiaühenduse asutamislepingu artiklis 20 on sätestatud, et: „Lepinguosalised esitavad Euroopa Komisjonile käesoleva lepingu jõustumisest ühe aasta jooksul Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. septembri 2001. aasta direktiivi 2001/77/EÜ (taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise edendamise kohta elektrienergia siseturul) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. mai 2003. aasta direktiivi 2003/30/EÜ (millega edendatakse biokütuste ja muude taastuvkütuste kasutamist transpordisektoris) rakendamise kava. Euroopa Komisjon esitab lepinguosaliste kava ministrite nõukogule vastuvõtmiseks.”Mõlemat direktiivi, mida käsitatakse taastuvaid energiaallikaid käsitleva energiaühenduse õigustikuna, on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta.Oma otsuse 2006/500/EÜ artikli 7 kohases energiaühenduse aruandes, mis võeti vastu 10. märtsil 2011, märkis komisjon, et kolmanda meetmepaketi ja direktiivi 2009/28/EÜ vastuvõtmine ja rakendamine on energiaühenduse üheks prioriteediks ning aitab kiirendada piirkonna integreerimist ühtseks Euroopa energiaturguks.Vastavalt energiaühenduse asutamislepingu artiklile 59, milles käsitletakse energiaühenduse regulatiivkomitee koosseisu, esindab Euroopa Liitu „Euroopa Komisjon, keda abistab iga lepinguosalise üks reguleeriv asutus ja üks esindaja elektri- ja gaasisektori Euroopa reguleerivate asutuste töörühmast (ERGEG)”.Elektri- ja gaasisektori Euroopa reguleerivate asutuste töörühma (ERGEG) varasemad ülesanded võtab üle ACER ning ERGEG lõpetab tegevuse alates 1. juulist 2011.Komisjon võttis 6. mail 2011 vastu otsuse, millega kehtestatakse komisjoni ettepanek energiaühenduse ministrite nõukogule direktiivi 2009/72/EÜ, direktiivi 2009/73/EÜ, määruse (EÜ) nr 714/2009 ja määruse (EÜ) nr 715/2009 rakendamise ning energiaühenduse asutamislepingu artiklite 11 ja 59 muutmise kohta.Nõukogu 29. mai 2006. aasta otsuse 2006/500 (energiaühenduse lepingu sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse poolt) artikli 5 lõikes 2 on sätestatud menetlus, mida tuleb kohaldada enne, kui energiaühenduse institutsioonides võetakse seisukoht energiaühenduse asutamislepingu muutmise (artikli 100 punkt i) kohta.Sellega seoses soovitab komisjon, et nõukogu volitaks komisjoni osalema energiaühenduse institutsioonide aruteludel, kus käsitletakse energiaühenduse asutamislepingu muutmist.SOOVITUSVõttes arvesse eespool esitatut, soovitab komisjon:-  nõukogul volitada komisjoni pidama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi energiaühenduse asutamislepingu muutmise üle;-  kooskõlas asutamislepinguga, et Euroopa Liitu esindaks läbirääkimistel komisjon, kes peab läbirääkimisi energiaühenduse asutamislepingu muutmise üle vastavalt läbirääkimisjuhistele; ning-  nõukogul määrata komitee, kellega konsulteerides läbirääkimisi tuleb pidada; ning-  nõukogul anda välja käesoleva soovituse lisas sätestatud läbirääkimisjuhised.LISAJuhised energiaühenduse asutamislepingu muutmise üle peetavateks läbirääkimisteks.„Energeetikat käsitlev ühenduse õigustik”Euroopa Liidu nimel kokkulepitavad muudatused peaksid olema kooskõlas komisjoni 6. mai 2011. aasta otsuses esitatud muudatusettepanekutega.„TAASTUVAID ENERGIAALLIKAID KÄSITLEV ÕIGUSTIK”Euroopa Liidu nimel kokkulepitavate muudatuste puhul tuleks osutada lepinguosaliste kohustusele võtta üle direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta.ENERGIAÜHENDUSE REGULATIIVKOMITEEEuroopa Liidu nimel kokkulepitavad muudatused peaksid olema kooskõlas komisjoni 6. mai 2011. aasta otsuses esitatud muudatusettepanekutega.


				|

		52012PC0104

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks Ungaris /* COM/2012/0104 final - 2012/ () */

			   	SELETUSKIRI
Nõukogu otsustas 5. juulil 2004 kooskõlas
Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 6, et Ungaril on
ülemäärane eelarvepuudujääk. Nõukogu otsustas 24. jaanuaril 2012 kooskõlas ELi
toimimise lepingu artikli 126 lõikega 8, et Ungari ei ole võtnud tõhusaid
meetmeid vastusena aluslepingu artikli 104 lõike 7 kohaselt esitatud nõukogu
viimasele, 7. juuli 2009. aasta soovitusele.
Nõukogu 24. jaanuari 2012 aasta otsuse
järelmeetmena ning kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikega 7 ja
nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artikliga 3 peaks komisjon [6. märtsil 2012]
vastu võtma soovituse nõukogu uue soovituse kohta, et kõrvaldada
valitsemissektori ülemäärane eelarvepuudujääk Ungaris.
Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
valitsemissektori ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks Ungaris
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 7,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)
Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 126 on
liikmesriigid kohustatud hoiduma valitsemissektori ülemäärasest
eelarvepuudujäägist.
(2)
Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada
riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade stabiilsuse ning
töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tagamiseks.
(3)
Nõukogu otsustas 5. juulil 2004 kooskõlas Euroopa
Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 6, et Ungaril on ülemäärane
eelarvepuudujääk, ja esitas kooskõlas asutamislepingu artikli 104 lõikega 7
Ungarile soovitused ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2008. aastaks.
(4)
2005. aasta jaanuaris jõudis nõukogu kooskõlas
Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 8 seisukohale, et
Ungari ei olnud võtnud tõhusaid meetmeid vastuseks nõukogu soovitusele, ning
esitas 2005. aasta märtsis Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõike 7
alusel uue soovituse, milles kinnitas, et ülemäärase eelarvepuudujäägi
kõrvaldamise tähtaeg on 2008. aasta. 2005. aasta novembris otsustas
nõukogu, et Ungari ei olnud teist korda järginud Euroopa Ühenduse
asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohaseid soovitusi. Seepärast
esitas nõukogu 2006. aasta oktoobris Euroopa Ühenduse asutamislepingu
artikli 104 lõike 7 alusel Ungarile kolmanda soovituse, millega pikendati
ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega 2009. aastani. Nõukogu
järeldas 2009. aasta juulis, et Ungari ametiasutused on võtnud tõhusaid
meetmeid vastuseks 2006. aasta oktoobri soovitustele, ja esitas tõsist
majandussurutist arvesse võttes Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104
lõike 7 alusel läbivaadatud soovitused, millega kehtestati ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks uus tähtaeg, s.o 2011. aasta. Komisjon
järeldas 27. jaanuaril 2010, et Ungari on võtnud tõhusaid meetmeid vastusena
viimastele nõukogu soovitustele, kuid juhtis tähelepanu ka märkimisväärsetele
riskidele.
(5)
Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikega
8 otsustas nõukogu 24. jaanuaril 2012, et Ungari ei ole vastusena nõukogu 2009.
aasta juuli soovitusele võtnud tõhusaid meetmeid kõnealuses soovituses
sätestatud tähtaja jooksul. Kuigi nominaalset kontrollväärtust 3 % SKPst
2011. aastal ei ületatud, ei põhinenud see struktuursel ja jätkusuutlikul
korrigeerimisel, vaid märkimisväärsetel ühekordsetel tuludel. Sellega kaasnes
struktuurse eelarvepositsiooni halvenemine 2010. ja 2011. aastal üle 2 %
SKPst, võrreldes soovitatud eelarvepositsiooni parandamisega kokku 0,5 %
SKPst. Kuigi ametiasutused rakendavad 2012. aastal struktuurseid meetmeid,
mis peaksid suurel määral kompenseerima eelarvepositsiooni varasema
halvenemise, tagatakse 2012. aastal vastavus kontrollväärtusele 3 % SKP-st
taas ainult tänu ühekordsetele meetmetele, mille maht on peaaegu 1 %
SKP-st, kusjuures 2013. aastal ületataks kontrollväärtus taas. [Tulenevalt nõukogu
kõnealusest otsusest otsustas nõukogu [13. märtsil] (kooskõlas nõukogu määruse
(EÜ) nr 1084/2006 artikliga 4) peatada osaliselt Ühtekuuluvusfondist Ungarile
2013. aastaks eraldatud kulukohustuste assigneeringute täitmine.]
(6)
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikele
7 ning (stabiilsuse ja kasvu pakti osaks oleva) nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97
(ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise
kohta) artiklile 3 on nõukogu kohustatud andma asjaomasele liikmesriigile
soovitusi ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks teatava tähtaja jooksul.
Soovituses tuleb kehtestada asjaomasele liikmesriigile kuni kuuekuuline tähtaeg
ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise jaoks tõhusate meetmete võtmiseks
ning tähtaeg ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks, mis tuleb lõpule viia
aasta jooksul pärast eelarvepuudujäägi kindlaksmääramist, välja arvatud
eriasjaolude korral. Eriasjaolude olemasolu kohta otsuse tegemisel tuleks võtta
arvesse määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 3 täpsustatud
asjakohaseid tegureid. Lisaks peaks nõukogu oma ülemäärase eelarvepuudujäägi
kõrvaldamise soovituses nõudma, et saavutataks aastased eelarve-eesmärgid, mis
soovituse aluseks oleva prognoosi kohaselt tagaksid struktuurse
eelarvepositsiooni (st tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, välja arvatud
ühekordsed ja muud ajutised meetmed) paranemise vähemalt 0,5 %SKPst
aastas.
(7)
Ungari majandus väljus surutisest 2010. aastal, mil
SKP suurenes 1,3 %. Majandus elavnes 2010. aastal märkimisväärselt kiiremini,
kui olid prognoosinud komisjoni talitused 2009. aasta kevadel
(-0,3 %SKPst) (st nõukogu soovituse esitamise ajal). Tõenäoliselt suurenes
SKP 2011. aastal jätkuvalt mõõdukalt (1,7 %), mida eranditult soodustas
maksebilanss. Samas halvenesid 2011. aastal kasvuväljavaated, mida tingis
üldine rahvusvahelise keskkonna halvenemine, mis mõjutas eri valdkondi, samuti
sisenõudluse jätkuv vähenemine, mis on seotud ka poliitilise ebakindlusega.
Sellega seoses prognoositakse komisjoni talituste 2012. aasta veebruari
vaheprognoosis, et SKP väheneb pisut (0,1 %) ja seejärel hakkab taas kasvama.
(8)
Pärast puudujääki 4,2 % SKPst 2010. aastal
peaks valitsemissektori eelarvepositsioon jõudma 2011. aastal ülejääki, kuid
see saavutatakse ainult tänu märkimisväärsetele ühekordsetele tuludele
(ligikaudu 10 % SKPst), mis tulenevad pensionivarade ülekandmisest
erapensioniskeemidest. Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse 2011. aasta
detsembri eduaruande kohane ametlik prognoos 2011. aastaks on eelarveülejääk
3,9 % SKPst. Võttes arvesse viimast teavet teatavate tuluartiklite
oodatust parema rahavooga ja kohaliku omavalitsuse allsektoriga seotud
eelarvesuundumuste kohta, võib ülejääk osutuda isegi pisut suuremaks (komisjoni
talituste ajakohastatud hinnangu kohaselt ligikaudu 4,1 % SKPst).
(9)
Vastu võetud 2012. aasta eelarvega kavandatakse
eelarvepuudujäägiks 2,5 % SKPst, mis kavatsetakse saavutada mitme
konsolideerimismeetme toel (suurel määral on need kindlaks määratud Széll
Kálmáni kavas ja 2011. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammis), millega
plaanitakse kompenseerida 2010. aasta teisel poolel heaks kiidetud suurte
maksukärbete mõju (üle 2 % SKPst) ja luua erakorralise reservi puhver
(tingimuslikud kulukärped) mahus 1,1 % SKPst. Eesmärgi saavutamisele aitab
kaasa ka ajutistest erakorralistest maksudest saadav ühekordne puhastulu
0,7 % SKPst. Tuginedes hiljutistele majandus- ja eelarvesuundumustele
peaks komisjoni talituste ajakohastatud prognoosi kohaselt olema puudujääk
3 % SKPst, mis ületab ametiasutuste kavandatud ametlikku sihttaset.
Vastuvõetud eelarvega võrreldes kõrgem puudujäägiprognoos kajastab muu hulgas
nii poole protsendipunkti võrra madalamat majanduskasvu kui ka tulude ja kulude
suundumuste konservatiivsemat hinnangut. Samas eeldatakse, et erakorralist
reservi ei kasutata (st tingimuslikud kulukärped teostatakse). Komisjoni
talituste ajakohastatud prognoosi kohane puudujääk 3 % SKPst on
0,2 protsendipunkti võrra suurem prognoosist, mis tehti artikli 126 lõike
8 kohase nõukogu otsuse soovituse vastuvõtmise ajal. See on põhjendatav
asjaoluga, et 2011. aasta prognoositust parem baasmõju ei suuda kompenseerida
2012. aasta majandusväljavaadete täiendava halvenemise ja kõrgemate
võlakirjaintresside mõju eelarvele. ELi eelarvejärelevalve kehtiva korra
kohaselt ei saa Ungari ametiasutuste 21. veebruaril 2012 avaldatud uut
konsolideerimiskava (mahus 0,4 % SKPst) võtta arvesse komisjoni talituste
prognoosis, kuna kavakohased meetmed ei ole veel piisavalt üksikasjalikud.
(10)
Eelarvepuudujääk peaks 2013. aastal suurenema taas
3 %-lt SKPst 3,6 %-le SKPst, mis on rohkem, kui prognoosisid
komisjoni talitused (siis, kui ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 8 alusel
võeti vastu nõukogu otsus, mille kohaselt ei ole Ungari võtnud tõhusaid
meetmeid. Kõnealune suurem eelarvepuudujääk on peamiselt tingitud puudujääki
suurendavatest suundumustest mahus 0,4 % SKPst (nagu väiksemad maksutulud
seoses madalama kasvuprognoosiga 2012. aastaks), mistõttu suurendati ka 2012.
aasta eelarvepuudujäägi prognoosi. Intressikulud suurenevad 2013. aastal rohkem
kui 2012. aastal (0,1 % SKPst). Seda mõju peaks ainult osaliselt
kompenseerima muud näitajad, nagu prognoositust väiksemad keskpanga
rahastamisvajadused 2013. aastal (¼ % SKPst). Võrreldes 2012. aastaga
suureneb eelarvepuudujääk 2013. aastal 3,6 %-le, mis on peamiselt tingitud
sektoripõhiste maksude vähendamisest (mõju eelarvele 2013. aastal 0,7 %
SKPst), võlateeninduskulude suurenemisest (½ % SKPst) ja üksikisiku
tulumaksu baasi vähenemisest (mõju eelarvele 0,3 % SKPst). Puudujääki
suurendavat mõju (kokku ligikaudu 1½ % SKPst) peaks ainult osaliselt
tasakaalustama Széll Kálmáni struktuurireformi kava jätkuv rakendamine (tagab
kokkuhoiu 0,4 % SKPst) ja muu kokkuhoid (0,4 % SKPst), nagu avaliku
sektori palkade nominaalne külmutamine. Eelarvetulemusi peaks aitama teataval
määral parandada ka prognoositav majanduse elavnemine.
(11)
Komisjoni talituste viimaste prognooside kohaselt
peaks struktuurne eelarvepositsioon pärast halvenemist 2010. aastal 1½ %
ja 2011. aastal ½ % paranema 2012. aastal 2 % ning seejärel taas halvenema
2013. aastal ½ % SKPst. Kui valitsus võtab vajalikud meetmed, et saavutada
eelarve-eesmärgid 2012. ja 2013. aastal, paraneks struktuurne eelarvepositsioon
ligikaudu 2½ % SKPst 2012. aastal ja ½ % SKPst 2013. aastal.
(12)
Eespool kirjeldatud eelarveväljavaated paraneksid
2013. aastal rohkem kui ½ % SKPst, kui Széll Kálmáni kavaga ettenähtud
reforme piisavalt täpsustataks ja rakendataks. 21. veebruaril 2012 avaldatud
täiendavaid kulude kärpimise meetmeid tuleb täpsustada, eelkõige
ühistranspordiettevõtete ja ravimite subsideerimise vähendamise valdkonnas,
kusjuures elektroonilise teemaksu kavandatud kehtestamine peaks andma
täiendavaid tulusid. Ülemäärase eelarvepuudujäägi jätkusuutlikuks
kõrvaldamiseks võiks Ungari lisaks kõnealustele meetmetele sihipärasemalt
kohaldada üldist lastetoetust (võimaluse korral kooskõlas hiljuti kehtestatud
märkimisväärsete maksusoodustustega peredele), kehtestada keskse väärtuspõhise
omandimaksu ja muuta ühtsel maksumääral põhineva tulumaksusüsteemi astmeliseks.
Viimati osutatud küsimust käsitleti Euroopa poolaasta raames nõukogu 2011.
aasta juuli soovitustes Ungarile.
(13)
Valitsemissektori koguvõlg suurenes 79,7 %-lt
SKPst 2009. aastal 81,3 %-le SKPst 2010. aastal ja vähenes 2011. aastal
pisut, s.o 80,3 %-le SKPst. See väike paranemine kajastab märkimisväärset
esmast ülejääki (8 % SKPst), mida tingis erapensioniskeemide varade
ülevõtmisest saadud ühekordne tulu, mille mõju suurel määral neutraliseeris
vahetuskursi nõrgenemine. Võttes arvesse oodatavaid eelarvenäitajaid ja 2011.
aasta lõpu tasemest tugevama vahetuskursi tehnilist prognoosi ning eeldades
endiste erapensioniskeemi varade täiendavat müüki mahus 1 % SKPst, peaks
valitsemissektori koguvõlg olema 2012. aastal ligikaudu 76 % SKPst, kuid
see peaks alates 2013. aastast taas suurenema.
(14)
Varasemad eelarvealased suundumused osutavad
eelarve juhtimise puudustele ning eelarve kavandamise ja rakendamise vähesele
läbipaistvusele. Pärast veel algfaasis oleva eelmise eelarvejuhtimisraamistiku
tegelikku nõrgendamist 2010. aasta teisel poolel kehtestasid ametiasutused
muudetud raamistiku põhielemendid uues põhiseaduses, mis jõustus 1. jaanuaril
2012. Eelkõige kehtestati nominaalne võlapiirmäär 50 % SKPst (mis
saavutatakse võla jätkuva vähendamisega praeguselt kõrgelt tasemelt) ja anti
vetoõigus ümberkorraldatud eelarvenõukogule eelarvega seotud küsimustes. 2011.
aasta lõpus vastu võetud nn baasseadusega kehtestati täiendavad õigusnormid, et
määrata kindlaks arvulised rakenduseeskirjad nii keskvalitsuse kui ka kohalike
omavalitsuste tasandil, samuti juhtimiskord. Samas näib, et vastu võetud uued
aastapõhised arvulised eeskirjad keskenduvad liialt aastasele eelarvetsüklile,
mitte keskpika perioodi eelarveplaneerimisele, mida soovitati Euroopa poolaasta
raames esitatud nõukogu 2011. aasta juuli soovitustes tugevdada. Kõnealustes
riigipõhistes soovitustes palus nõukogu Ungaril laiendada eelarvenõukogu
analüüsitegevust (nt korrapäraste makromajanduslike-eelarveliste
baasprognooside koostamisega), mida ei ole veel tehtud isegi pärast
majandusstabiilsuse seaduse vastu võtmist 2011. aasta detsembris.
(15)
Ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisele
suunatud eelarve konsolideerimise strateegia rakendamise korrapärast ja
õigeaegset seiret soodustab nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artikkel 10a,
millega on ette nähtud, et asjaomased liikmesriigid esitavad kogu vajaliku
teabe. Sellega seoses tuleb Ungari 2012. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi
raames koostada eraldi peatükk, samuti tuleb seda teha ka korrapäraselt kaks
korda aastas esitatavates eduaruannetes kuni ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse lõpuni, kooskõlas Ungari ametiasutuste võetud kohustustega.
(16)
Üldiselt peaksid eelarve konsolideerimise meetmed
tagama valitsemissektori eelarvepositsiooni püsiva paranemise ning samas
parandama riigi rahanduse kvaliteeti ja tugevdama majanduse kasvupotentsiaali,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
(1)
Ungari ametiasutused peaksid kõrvaldama praeguse
ülemäärase eelarvepuudujäägi 2012. aastaks.
(2)
Ungari ametiasutused peaksid viima
valitsemissektori eelarve puudujäägi allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst
usaldusväärsel ja jätkusuutlikul viisil vastavalt mitmeaastasele kavale, mida
on kirjeldatud Ungari 15. aprilli 2011. aasta ajakohastatud
lähenemisprogrammis, mille kiitis nõukogu oma arvamuses heaks 12. juulil 2011.
Selleks tuleks Ungari ametiasutustel teha järgmist:
(a)
tagada 2012. aasta puudujäägieesmärgi (2,5 %
SKPst) saavutamine võrreldes prognoositava tulemusega (3 % SKPst), mis
põhineb komisjoni talituste 2012 aasta veebruari vaheprognoosi järgsel
makromajanduslikul raamistikul, kusjuures selleks tuleb lisaks juba ettenähtud
eelarvemeetmetele (1,9 % SKPst) võtta täiendavaid meetmeid vähemalt
½ % SKPst; eelkõige tuleks selleks täiendavalt täpsustada ja rangelt
rakendada Széll Kálmáni kava ja 2011. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi
kohaseid puudujääki vähendavaid meetmeid ning vajaduse korral võtta täiendavaid
struktuurset laadi konsolideerimismeetmeid. Kasutada võimalikku ootamatut tulu
üldise eelarvepositsiooni parandamiseks, sealhulgas kasutada selleks võimalikku
ühekordset tulu, mis tuleneb asjaolust, et mõned hüvitise saajad vahetavad
erapensioniskeemi taas riikliku pensioniskeemi vastu;
(b)
võtta vajaduse korral täiendavaid struktuurset
laadi meetmeid tagamaks, et puudujääk 2013. aastal, mis tuginedes komisjoni
talituste 2012 aasta veebruari vaheprognoosi järgsele makromajanduslikule
raamistikule peaks ületama aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 %
SKPst 0,6 protsendipunkti võrra, jääb allapoole kontrollväärtust isegi pärast
ühekordsete tulude (ligikaudu 1 % SKPst) prognoositavat ja soovitatud
kaotamist. Kõnealused meetmed võivad hõlmata Széll Kálmáni kavaga ette nähtud
struktuurireformide täiendavat täpsustamist ja rakendamist;
(c)
näha järgmistes eelarveseadustes ette piisav
reserv (lisaks riigi rahanduse seadusega ette nähtud üldreservile), et tagada
eelarve-eesmärkide täitmine isegi ettenägematute sündmuste korral.
(3)
Eespool osutatud eelarve kohandamine peaks
aitama valitsemissektori koguvõla suhet vähendada. Eelkõige tuleks vastavalt
määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikele 1a tagada piisav liikumine võla
vähendamise sihttaseme saavutamise suunas kolme aasta jooksul pärast ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamist.
(4)
Nagu soovitas nõukogu 2011. aasta juulis, peaksid
Ungari ametiasutused hakkama rakendama põhiseaduses sätestatud peamisi
eelarve-eeskirju, kohandades majandusstabiilsuse baasseadust. Arvulised
eeskirjad peaksid tagama, et eelarveprotsessi suhtes kohaldatakse siduvat
keskpika perioodi raamistikku, ja eelarvenõukogu analüüsitegevust tuleks
laiendada.
(5)
Nõukogu kehtestab Ungari valitsusele tähtpäeva [13.
september 2012], milleks tuleb võtta tõhusaid meetmeid ja kindlaks määrata
meetmed, mida on vaja ülemäärase puudujäägi jätkusuutlikuks kõrvaldamiseks.
Tõhusate meetmete hindamisel võetakse arvesse majanduslikke suundumusi
võrreldes ajakohastatud majandusväljavaadetega, mis on esitatud komisjoni
talituste töödokumendis, mis on lisatud komisjoni soovitusele käesoleva nõukogu
soovituse kohta.
Ungari ametiasutused peaksid kajastama
kõnealuste soovituste rakendamisel saavutatud edusamme 2012. aasta
ajakohastatud lähenemisprogrammi eraldi peatükis ja seejärel ka korrapäraselt
kaks korda aastas esitatavates eduaruannetes kuni ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse lõpuni kooskõlas Ungari ametiasutuste võetud kohustustega.
Lisaks rõhutab nõukogu, et keskpika perioodi
eesmärgi saavutamine on oluline riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse
tagamise või selle suunas kiire liikumise seisukohast. Seepärast kutsub nõukogu
Ungari ametiasutusi üles võtma vajalikke struktuurseid meetmeid, et saavutada
eelarve-eesmärk, milleks on puudujääk 2,2 % SKPst 2013. aastal, viisil,
millega tagatakse, et keskpika perioodi eesmärgist (praegu struktuurne
eelarvepositsioon -1,5 % SKPst) peetakse kinni kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi
jätkusuutliku kõrvaldamisega.
Käesolev soovitus on adresseeritud Ungarile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja