|

52010DC0116

Komisjoni soovitus, millega volitatakse komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi kalandusalase partnerluslepingu uuendamise üle Mikroneesia Liiduriikidega  /* KOM/2010/0116 lõplik */

	[pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 29.3.2010KOM(2010)116 lõplikKOMISJONI SOOVITUS,millega volitatakse komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi kalandusalase partnerluslepingu uuendamise üle Mikroneesia Liiduriikidega(komisjoni esitatud)KOMISJONI SOOVITUS,millega volitatakse komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi kalandusalase partnerluslepingu uuendamise üle Mikroneesia LiiduriikidegaSELETUSKIRIEuroopa Liit ja Mikroneesia Liiduriigid sõlmisid 25. aprillil 2006 kalastamist käsitleva partnerluslepingu,[1] mille 26. veebruaril 2007 jõustunud protokoll, millega määratakse kindlaks kokkuleppes sätestatud kalapüügivõimalused ja rahaline toetus, aegub 25. veebruaril 2010.Komisjon teeb ettepaneku alustada läbirääkimisi uue, liikmesriikide laevastike võimalustele ja vajadustele paremini kohandatud protokolli sõlmimiseks, mis oleks kooskõlas nõukogu 2004. aasta järeldustega kalandusalaste partnerluslepingute kohta.Seetõttu palutakse nõukogul kiita heaks käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimisjuhised.SOOVITUSEespool osutatust lähtuvalt soovitab komisjon, et:-  nõukogu annaks komisjonile volitused alustada ja pidada läbirääkimisi kalandusalase partnerluslepingu uuendamise üle Mikroneesia Liiduriikidega;-  komisjon nimetataks kõnealuses küsimuses läbirääkijaks;-  Euroopa Liidu toimimise lepingu sätete kohaselt peaks komisjon läbirääkimisi erikomiteega konsulteerides;-  nõukogu kiidaks heaks käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimisjuhised.LISALäbirääkimisjuhisedLäbirääkimiste eesmärk on uuendada Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vahelise kalandusalase partnerluslepingu protokolli vastavalt nõukogu 15. juuli 2004. aasta järeldustele ja komisjoni 23. detsembri 2002. aasta teatisele.Et tagada kõnealuse partnerluslepingu abil jätkusuutliku ja vastutustundliku kalapüügi edendamine, lähtub komisjon läbirääkimistel järgmistest eesmärkidest:-  tagada pääs Mikroneesia Liiduriikide majandusvööndisse ja vajalike lubade väljastamine Euroopa kalalaevadele tuunipüügiks kõnealuses vööndis;-  võtta arvesse parimaid saadaolevaid teadusalaseid nõuandeid;-  tagada juurdepääs kalavarudele lähtuvalt kehtivas protokollis ettenähtud parameetritest ja nende puhul viimastel aastatel täheldatud suundumustest;-  tihendada valdkondliku poliitika alast dialoogi, mis aitaks rakendada vastutustundlikku kalanduspoliitikat kooskõlas riigi arengueesmärkidega, eelkõige seoses kalapüügi kontrolli ja seire, kalavarude haldamise ning kalastussaaduste käitlemise tervishoiutingimustega.[1] 25. aprilli 2006. aasta määrus (EÜ) nr 805/2006 (ELT L 151, 6.6.2006, lk 1).


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Rootsi 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/18

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Rootsi 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2015/C 272/05)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegias keskendutakse esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse (4) Rootsi 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Rootsi 2014. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Rootsit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Rootsi 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Rootsi edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Riigiaruanne hõlmab ka määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 kohase põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Rootsis esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab poliitikameetmeid ja järelevalvet. Eeskätt on kodumajapidamiste võlatase endiselt väga kõrge ja see kasv jätkub tõusvate eluasemehindade, püsivalt madalate intressimäärade ning tugevate maksusoodustuste ja eluasemete piiratud pakkumise tõttu. Erasektori võlaga seotud makromajanduslik areng nõuab jätkuvat tähelepanu.

               (7)

               Rootsi esitas 23. aprillil 2015 oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 24. aprillil 2015 oma 2015. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Rootsi suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. 2015. aasta lähenemisprogrammi kohaselt kavatseb valitsus vähendada järk-järgult valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2015. aastal – 1,4 %-le SKPst ja saavutada 2018. aastal tasakaalu ning täita keskpika perioodi struktuurse eelarvepuudujäägi eesmärki (– 1 % SKPst) kogu programmiperioodi vältel. Valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutab haripunkti 2015. aastal 44,2 %ga SKPst ja langeb seejärel järk-järgult 40 %-le SKPst 2018. aastal. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Alates 2016. aastast kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide toetamiseks võetavaid meetmeid tuleb siiski täpsustada. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal prognoositakse, et struktuurne eelarvepositsioon jääb 2015. aastal keskpika perioodi eesmärgi tasemele (– 1 %) ja 2016. aastal peaks see paranema – 0,9 %-le SKPst. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et Rootsi peaks stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded täitma.

               (9)

               Erinevalt mitmest teisest liikmesriigist ei ole kinnisvarahindu Rootsis oluliselt korrigeeritud ja need on alates 2013. aasta keskpaigast jõudsalt kasvanud. Komisjoni tehtud põhjaliku analüüsi järgi näivad eluasemehinnad Rootsis ületavat fundamentaalselt põhjendatud väärtust. See on osaliselt tingitud soodsatest põhinäitajatest, nagu suurem netosissetulek, madalad intressimäärad ning hea demograafiline olukord. Siiski on riigiaruandes välja toodud hinnatõusu põhjused, mis tulenevad nii nõudluse kui ka pakkumise poolest. Nõudluse poolel on laenutingimused olnud eriti soodsad. Lisaks aitab eluasemehindade tõusule kaasa Rootsi maksusüsteem, milles on kehtestatud eluaseme omanikele maksusoodustused, mis on ühed soodsaimad liidus. See on omakorda suurendanud kodumajapidamiste võlakoormuse kasvu Rootsis, kus see on olnud kiirem kui mujal liidus. Kuigi kodumajapidamiste koguvarade tase on kõrge ja netosissetulek on viimastel aastatel kasvanud, on kodumajapidamiste sektor varasemast haavatavam ning kodumajapidamiste suur võlakoormus kujutab endast ohtu makromajanduslikule stabiilsusele. Võlgnevuse soosimise mõju üksikisiku tulumaksuarvestuses tuleks vähendada, piirates järk-järgult maksustatavast tulust hüpoteeklaenude intressimaksete mahaarvamist või tõstes korduvaid omandimaksusid. Lisaks on vaja kiirendada hüpoteeklaenude tagasimaksmise tempot eesmärgiga vähendada kodumajapidamiste võlakoormuse kasvu.

               (10)

               Pakkumise poolel viib struktuurne ebatõhusus elamispindade nappuseni ja aitab kaasa eluasemehindade tõusule. Need piirangud vähendavad tööjõu liikuvust ja tekitavad sotsiaalseid probleeme haavatavate rühmade jaoks. Pakkumist on pärsitud sellega, et olemasolevaid elamispindu ei kasutata efektiivselt ja uusarendus on struktuurselt alainvesteeritud. Eelkõige tuleks parandada kohalike omavalitsuste stiimuleid aktiivsemalt edendada ehitusse tehtavaid investeeringuid ja rahuldada haavatavate rühmade elamispindade vajadusi. Konkurentsi ehitussektoris tuleks soodustada ja selleks tuleks tagada täielikult läbipaistvad riigihankemenetlused. Planeeringu kehtestamise ja edasikaebamise menetlused on pikad ja keerulised ning neid tuleks sujundada. Üüriturul valitseb jäikus ja üüriturg ei näi täitvat oma rolli elamispindade hinnasurve leevendamisel või liikuvusvajaduste toetamisel. Jäikuses süüdistatakse peamiselt üürihindade ulatuslikku kontrolli. Need küsimused tuleks lahendada üürihindade kehtestamise süsteemi järkjärgulise reformimise teel. See peaks võimaldama üürihindades suuremaid erinevusi, mis võib viia olemasolevate elamispindade tõhusama kasutamiseni ja suurema lepinguvabaduseni üürnike ja üürileandjate vahel.

               (11)

               Valitsus võtab meetmeid, et parandada õpitulemusi, mis on viimase kümne aasta jooksul oluliselt halvenenud, suurendades niigi suhteliselt kõrget noorte töötust. Valitsus võtab ka meetmeid, et hõlbustada üleminekut hariduse omandamiselt tööturule ning parandada madala haridustasemega noorte ja rändetaustaga inimeste integratsiooni tööturul. Selles valdkonnas tehtavaid edusamme tuleb jälgida.

               (12)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Rootsi majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused Rootsi 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning eelnevatel aastatel Rootsile esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Rootsi eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovituses 1.

               (13)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammiga tutvunud ja on arvamusel, (5) et Rootsi täidab stabiilsuse ja kasvu pakti.

               (14)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovituses 1,

         SOOVITAB Rootsil võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Tegeleda kodumajapidamiste võlakoormuse kasvuga maksusoodustuste korrigeerimise kaudu, eelkõige piirates järk-järgult maksustatavast tulust hüpoteeklaenude intressimaksete mahaarvamist või tõstes korduvaid omandimaksusid ning kiirendades hüpoteeklaenude tagasimaksmise tempot. Leevendada elamispindade struktuurset alapakkumist, soodustada konkurentsi ehitussektoris, sujundada planeeringu kehtestamise ja edasikaebamise menetlusi ehituses ja vaadata läbi üürihindade kehtestamise süsteem, et need liiguksid rohkem turuhindade tasemele.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Rootsi 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 132).

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


				|

		52012PC0738

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse otsust 2011/734/EL, mis on adresseeritud Kreekale eesmärgiga tugevdada ja tõhustada eelarve järelevalvet ning millega teatatakse Kreekale, et ta peab ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks võtma puudujääki vähendavaid meetmeid /* COM/2012/0738 final */

			   	SELETUSKIRI
Nõukogu otsusega 2011/734/EL on Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 126 lõike 9 ja artikli 136 alusel kindlaks määratud
Kreeka eelarvedistsipliini koordineerimise ja järelevalve meetmed ning
sätestatud Kreeka jaoks majanduspoliitilised suunised. Kreekal soovitati võtta
meetmeid, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2014. aastaks,
parandades struktuurset eelarvepositsiooni vähemalt 10 protsendipunkti SKPst
asjavahemikul 2009–2014.
Otsuse järgimine ei ole oluline mitte ainult
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse seisukohast, vaid ka seoses Kreeka
rahastamisega euroala liikmesriikide poolt Kreeka laenulepingu ja Euroopa
Finantsstabiilsuse Fondi (EFSF) raames.
Prognooside kohaselt peaks valitsemissektori
eelarve puudujääk olema 2012. aastal 13,4 miljardit eurot, st allapoole nõukogu
otsuses kehtestatud ülempiiri 14,8 miljardit eurot. Valitsemissektori eelarve
puudujääk peaks prognooside kohaselt olema 2012. aastal 6,9 % SKPst, mis
on allapoole kehtestatud ülemmäära 7,3 % SKPst. Esmane puudujääk peaks
kõnealusel aastal olema sihttasemest suurem 0,5 % SKPst. Üldtulemus
kajastab kavandatust väiksemaid intressimakseid pärast 2012. aasta märtsi
võlavahetust.
Kreeka võttis 11. novembril vastu 2013. aasta
eelarve, millega tagatakse eelarve konsolideerimise jätkamine meetmetega, mille
eesmärk on tagada kokkuhoid 5 % SKPst. Samuti võeti 7. novembril vastu
keskpika perioodi eelarvestrateegia, millega nähakse ette meetmed puudujäägi
täiendavaks vähendamiseks järgmistel aastatel. Kreeka on võtnud tõhusaid
meetmeid vastavalt nõukogu otsusele 2011/734/EL. Kreeka on aastatel 2009–2012
parandanud struktuurset eelarvepositsiooni juba rohkem, kui on soovitanud
nõukogu, st vähemalt 10 protsendipunkti SKPst asjavahemikul 2009–2014.
Prognooside kohaselt on Kreeka parandanud struktuurset puudujääki 13,9
protsendipunkti võrra SKPst, st 14,7 %-lt SKPst 2009. aastal
hinnanguliselt 1,5 %-le SKPst 2012. aastal.
Praeguste prognooside kohaselt on majandus
palju nõrgem, kui prognoositi otsuse 2012/734/EL vastuvõtmisel 2012. aasta
märtsis. Kreeka majandus on viiendat aastat järjest languses. Komisjoni
talituste 2012. aasta sügisprognoosi kohaselt väheneb reaalne SKP 6,0 %
2012. aastal ja 4,2 % 2013. aastal (võrreldes nõukogu otsuses prognoositud
langusega 4,7 % 2012. aastal ja seisakuga 0 % 2013. aastal), mille
järel kasvab SKP vaid 0,6 % 2014. aastal. Võrdluseks võib tuua, et nõukogu
2012. aasta märtsi otsus tugines juba 2013. aastal algavale kasvule.
Majandusväljavaadete märkimisväärne halvenemine kajastab poliitilist
ebakindlust Kreekas kahtede valimiste ajal, nõrgenevat sisenõudlust ning
viivitusi programmi rakendamisel ning avaliku sektori ja erasektori rahaliste
vahendite väljamaksmisel.
Majandusolukorra märkimisväärne halvenemine
tähendab vastavalt ka riigi rahanduse väljavaadete halvenemist, kui poliitikat
ei muudeta, ning muudab keeruliseks ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise
2014. aastaks, nagu on ette nähtud nõukogu otsuses 2011/734/EL. Raskeid
majandustingimusi arvesse võttes on asjakohane pikendada kohandamisperioodi.
Eelkõige tuleks pikendada nõukogu otsuses sätestatud tähtaega ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks Kreekas kahe aasta võrra, st aastani 2016.
Ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise eesmärgid tuleks kehtestada
valitsemissektori eelarve nominaalse esmase eelarvepositsiooni alusel. Esmane
puudujääk peaks olema 2,925 miljardit eurot 2012. aastal (1,5 % SKPst), 0
eurot 2013. aastal (0 % SKPst), 2,775 miljardit eurot 2014. aastal
(1,5 % SKPst), 5,700 miljardit eurot 2015. aastal (3,0 % SKPst) ja
9,000 miljardit eurot 2016. aastal (4,5 % SKPst).
Võttes arvesse kõnealuseid suundumusi, mis
veelgi tungivamalt osutavad sellele, et valitsus peab läbi viima ambitsioonikad
reformid, tuleb ajakohastada Kreeka majanduse kohandamise programmi
vastastikuse mõistmise memorandumi majanduspoliitilisi tingimusi. Tingimused ei
ole seotud mitte ainult eelarve konsolideerimise meetmetega, vaid ka
meetmetega, mida tuleb võtta majanduskasvu edendamiseks ja negatiivse
sotsiaalse mõju vähendamiseks.
Võttes arvesse euroala liikmesriikide
kokkulepitud algatusi võla jätkusuutlikkuse parandamiseks ja Kreeka kavandatud
teatavaid võlataset vähendavaid meetmeid, samuti struktuurimeetmete rakendamise
tulemusel vähenevat eelarvepuudujääki ja suuremat SKP nominaalkasvu, peaks võla
suhe SKPsse jõudma haripunkti 2013. aastal. Võla suhe SKPsse peaks hakkama
vähenema alates 2014. aastast ja jõudma allapoole taset 160 % SKPst 2016.
aastal. See peaks parandama võlasuundumuse jätkusuutlikkust, mõjutamata samas
esmase ülejäägi suundumust.
Komisjon on vastu võtnud soovituse nõukogu
otsuse kohta, millega muudetakse otsust 2011/734/EL, ja edastanud selle
nõukogule.
Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega muudetakse otsust 2011/734/EL, mis on
adresseeritud Kreekale eesmärgiga tugevdada ja tõhustada eelarve järelevalvet
ning millega teatatakse Kreekale, et ta peab ülemäärase eelarvepuudujäägi
kõrvaldamiseks võtma puudujääki vähendavaid meetmeid
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 9 ja artiklit 136,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       ELi toimimise lepingu artikli
136 lõike 1 punktiga a on ette nähtud võimalus võtta meetmeid nende
liikmesriikide suhtes, mille rahaühik on euro, et tugevdada asjaomaste
liikmesriikide eelarvedistsipliini koordineerimist ja järelevalvet.
(2)       ELi toimimise lepingu
artiklis 126 on sätestatud, et liikmesriigid hoiduvad ülemäärasest
valitsemissektori eelarve puudujäägist, ning sellega on ette nähtud ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetlus. Stabiilsuse ja kasvu pakt, mille ennetavate
sätetega rakendatakse ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust, on raamistik,
millega toetatakse usaldusväärse eelarvepositsiooni kiiret taastamist
soodustavat valitsuse poliitikat, võttes arvesse majanduse olukorda.
(3)       Nõukogu otsustas 27. aprillil
2009 kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu (EÜ asutamisleping) artikli 104
lõikega 6, et Kreekal on ülemäärane eelarvepuudujääk.
(4)       Nõukogu võttis 10. mail 2010
ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 9 ja artikli 136 alusel vastu otsuse
2010/320/EL,[1]
mis on adresseeritud Kreekale eesmärgiga tugevdada ja tõhustada eelarve
järelevalvet ning millega teatatakse Kreekale, et ta peab võtma puudujääki
vähendavaid meetmeid, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2014.
aastaks. Nõukogu kehtestas ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise
tähtajaks 2014. aasta ning määras kindlaks iga-aastased valitsemissektori
eelarve puudujäägi eesmärgid.
(5)       Nõukogu otsust 2010/320/EL on
korduvalt oluliselt muudetud. Kuna otsusesse tuli teha täiendavaid muudatusi,
sõnastati see 12. juulil 2011 selguse huvides nõukogu otsuse 2011/734/EL[2] kaudu uuesti. Kõnealust otsust
muudeti esimest korda 8. novembril 2011[3].
(6)       Komisjoni soovituse alusel
tehti 13. märtsil 2012[4]
nõukogu otsuses 2011/734/EL mitu muudatust, mis hõlmavad ka eelarve kohandamise
kava, jättes samas muutmata ülemäärase puudujäägi kõrvaldamiseks kehtestatud
tähtaja[5].
Otsusega kinnitati soovitust, et Kreeka peaks võtma meetmeid, et kõrvaldada ülemäärane
eelarvepuudujääk hiljemalt 2014. aastaks, parandades struktuurset
eelarvepositsiooni vähemalt 10 protsendipunkti SKPst ajavahemikul 2009–2014.
(7)       Määruse (EÜ) nr 1467/97
artikli 5 lõikes 2 on sätestatud, et kui kooskõlas ELi toimimise
lepingu artikli 126 lõikega 9 on võetud tõhusaid meetmeid ja kui
pärast kõnealuse teatise vastuvõtmist leiavad aset ootamatud majandust
kahjustavad sündmused, millel on riigi rahandusele märkimisväärne negatiivne
mõju, võib nõukogu teha komisjoni soovituse alusel otsuse võtta vastu muudetud
teatis vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikele 9.
(8)       Praeguste prognooside
kohaselt on majandus palju nõrgem, kui prognoositi nõukogu otsuse 2011/734/EL
viimase muudatuse vastuvõtmisel 2012. aasta märtsis. Nii reaalne kui ka
nominaalne SKP peaksid aastatel 2012–2013 olema prognoositust palju väiksemad.
Kreeka rahvamajanduse arvepidamise läbivaatamine 2012. aasta oktoobris osutas
palju järsemale reaalse SKP langusele, kui oli prognoositud nõukogu otsuses.
Komisjoni talituste 2012. aasta sügisprognoosi kohaselt väheneb SKP 6,0 %
2012. aastal ja täiendavad 4,2 % 2013. aastal (võrreldes nõukogu otsuses
prognoositud langusega 4,7 % 2012. aastal ja seisakuga 0 % 2013.
aastal), misjärel kasvab SKP 0,6 % 2014. aastal. Majandusstsenaariumi
märkimisväärne halvenemine tähendab vastavalt ka riigi rahanduse väljavaadete
halvenemist, kui poliitikat ei muudeta.
(9)       Prognooside kohaselt peaks
valitsemissektori eelarve puudujääk olema 2012. aastal 6,9 % SKPst, mis on
allapoole nõukogu otsusega 2012. aastaks kehtestatud ülemmäära 7,3 % SKPst
(ESA95 alusel). Nominaalväärtuses peaks valitsemissektori eelarve puudujääk
olema 2012. aastal 13,4 miljardit eurot, võrreldes nõukogu otsuses kehtestatud
ülempiiriga 14,8 miljardit eurot. Esmane puudujääk on oodatust ulatuslikuma
majanduslanguse tõttu tõenäoliselt veidi suurem kui eesmärgiks seatud
1,0 % SKPst. Prognooside kohaselt on Kreeka parandanud struktuurset
puudujääki 13,9 protsendipunkti võrra SKPst, st 14,7 %-lt SKPst 2009.
aastal hinnanguliselt 1,5 %-le SKPst 2012. aastal. Seega on Kreeka
aastatel 2009–2012 parandanud struktuurset eelarvepositsiooni juba rohkem, kui
on soovitanud nõukogu, st vähemalt 10 protsendipunkti SKPst asjavahemikul
2009–2014. Kreeka parlament võttis 11. novembril 2012 vastu 2013. aasta
eelarve, millega nähakse ette kulude kokkuhoid summas üle 9,2 miljardi euro, st
üle 5 % SKPst. 2013. aasta eelarve moodustab osa keskpika perioodi
eelarvestrateegiast aastateks 2013–2016, mille võttis Kreeka parlament vastu
mõned päevad varem, 7. novembril 2012. Keskpika perioodi eelarvestrateegia ja
selle asjakohaste rakendusaktidega on ette nähtud väga mahukas ja kiire eelarve
konsolideerimine üle 7 % SKPst 2016. aastaks koos laiaulatuslike
struktuurimeetmetega, mis toetavad eelarve märkimisväärset konsolideerimist.
Kõnealuseid suundumusi arvesse võttes tuleb ajakohastada Kreeka majanduse
kohandamise programmi vastastikuse mõistmise memorandumi majanduspoliitilisi
tingimusi. Kreeka võetud kohustused ei ole seotud mitte ainult eelarve konsolideerimise
meetmetega, vaid ka meetmetega, mida tuleb võtta majanduskasvu edendamiseks ja
negatiivse sotsiaalse mõju vähendamiseks. Üldiselt on Kreeka võtnud 2012.
aastal tõhusaid meetmeid, et vähendada eelarvepuudujääki vastavalt nõukogu
otsusele 2011/734/EL.
(10)     Prognooside kohaselt peaks
2012. aastal valitsemissektori koguvõlg vähenema nõukogu otsusega ette nähtud
26,95 miljardi euro asemel 11,1 miljardi euro võrra. Selle põhjuseks on
oodatust väiksemad erastamistulud ja väiksem valitsemissektori võla
konsolideerimine ning prognoositust kehvemad viitlaekumised ja muud intresside
kohandamised. Statistikaandmete läbivaatamisel ilmnenud madalama nominaalse SKP
ja kehvemate makromajanduslike väljavaadete tõttu peaks võla suhe SKPsse 2012.
aastal suurenema 162,5 %ni. Pidades silmas liikmesriikide kokkulepitud
algatusi võla jätkusuutlikkuse parandamiseks ja Kreeka kavandatud teatavaid
võlataset vähendavaid meetmeid, peaks paranema võlasuundumuse jätkusuutlikkus,
mõjutamata samas esmase ülejäägi suundumust. Võttes lisaks arvesse
struktuurimeetmete rakendamise tulemusel vähenevat eelarvepuudujääki ja
suuremat SKP nominaalkasvu, peaks võla suhe SKPsse jõudma haripunkti 2013.
aastal. Võla suhe SKPsse peaks hakkama vähenema alates 2014. aastast ja jõudma
allapoole taset 160 % SKPst 2016. aastal.
(11)     Hoolimata võetud meetmetest
tähendab majandusolukorra märkimisväärne halvenemine vastavalt ka riigi
rahanduse väljavaadete halvenemist, kui poliitikat ei muudeta, ning muudab
keeruliseks ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise 2014. aastaks, nagu on
soovitanud nõukogu oma otsuses 2011/734/EL. Raskeid majandustingimusi arvesse
võttes on asjakohane pikendada kohandamise tähtaega. Eelkõige tuleks pikendada
nõukogu otsuse kohast tähtaega kahe aasta võrra aastani 2016. Ajakohastatud
kohandamisprogrammi kohaselt tuleks esmase eelarvepositsiooni eesmärgiks seada
aastateks 2013–2016 vastavalt 0 %, 1,5 %, 3 % ja 4,5 %
SKPst. Ajakohastatud kava kohaselt väheneb valitsemissektori eelarve puudujääk
allapoole 3 % SKPst 2016. aastal. Hoolimata kohandamisperioodi
pikendamisest tuleb eesmärkide saavutamiseks teha aastatel 2013–2014 väga suuri
eelarvepingutusi, eriti perioodi algul. Seega aitab ülemäärase puudujäägi
kõrvaldamise tähtaja läbivaatamine säilitada programmi usaldusväärsuse, võttes
samas arvesse konsolideerimise majanduslikku ja sotsiaalset mõju ning vajadust
säilitada usaldus valitsuse suutlikkusse lahendada eelarveprobleemid.
(12)     Kõik käesoleva otsusega ette
nähtud meetmed on olulised eelarve nõutava kohandamise tagamiseks. Mõnel
meetmel on otsene mõju Kreeka eelarvepositsioonile, samas kui teised on
struktuurimeetmed, millega parandatakse eelarve haldamist ja saavutatakse
kindlam eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis.
(13)     Kreeka valitsuse rahalise
olukorra väga tõsise halvenemise tõttu on euroala liikmesriigid otsustanud anda
Kreekale stabiilsustoetust, et kindlustada finantsstabiilsus euroalal
tervikuna, kusjuures toetust antakse koos Rahvusvahelise Valuutafondi
mitmepoolse abiga. Alates 2012. aasta märtsist on euroala liikmesriigid andnud
toetust nii kahepoolse Kreeka laenulepingu raames kui ka EFSFi laenudena.
Laenuandjad on otsustanud, et toetuse andmine sõltub sellest, kas Kreeka täidab
otsust 2011/734/EL, mida on muudetud käesoleva otsusega. Eelkõige eeldatakse,
et Kreeka täidab käesolevas otsuses sätestatud meetmed otsusega ettenähtud
ajakava jooksul,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Otsust 2011/734/EL muudetakse järgmiselt.
1.         Artikkel 1 asendatakse järgmisega:
„(1)   Kreeka kõrvaldab ülemäärase eelarvepuudujäägi
võimalikult kiiresti ja hiljemalt 2016. aastaks.
(2)     Ülemäärase eelarvepuudujäägi
kõrvaldamisele suunatud kohandamiskava eesmärk on valitsemissektori eelarve
esmane puudujääk (puudujääk ilma intressikuludeta), mis ei ületa 2,925
miljardit eurot 2012. aastal (1,5 % SKPst), ning valitsemissektori esmane
ülejääk vähemalt 0 eurot 2013. aastal (0,0 % SKPst), 2,775 miljardit
eurot 2014. aastal (1,5 % SKPst), 5,700 miljardit eurot 2015. aastal
(3,0 % SKPst) ja 9,000 miljardit eurot 2016. aastal (4,5 % SKPst).
Kõnealused esmase puudujäägi/ülejäägi eesmärgid osutavad, et ESA kohane
valitsemissektori puudujääk peaks olema 6,9 % SKPst 2012. aastal,
5,4 % SKPst 2013. aastal, 4,5 % SKPst 2014. aastal, 3,4 % SKPst
2015. aastal ja 2,0 % SKPst 2016. aastal. Kõnealuste näitajate põhjal
peaks tsükliliselt kohandatud esmane eelarvepositsioon paranema 4,1 %-lt
SKPst 2012. aastal 6,2%-le SKPst 2013. aastal ja vähemalt 6,4 %-le SKPst
aastatel 2014–2016 ning valitsemissektori tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääk
olema -1,3 % SKPst 2012. aastal, 0,7 % SKPst 2013. aastal, 0,4 %
SKPst 2014. aastal, 0,0 % SKPst 2015. aastal ja -0,4 % SKPst 2016.
aastal. Finants- ja mittefinantsvarade erastamisest ning pankade
rekapitaliseerimisega seotud tehingutest saadav tulu ning kõik ülekanded, mis
on seotud eurorühma 21. veebruari 2012. aasta otsusega, mis käsitleb euroala
liikmesriikide keskpankade, sealhulgas Kreeka Panga tulusid, mis tulenevad
nende investeerimisportfellis olevatest Kreeka võlakirjadest, ei vähenda
eelarve konsolideerimise vajadust ning neid ei võeta kõnealuste eesmärkide
hindamisel arvesse.
(3)     Lõikes 2 osutatud kohandamiskava on
kooskõlas valitsemissektori koguvõlaga 172,5 % SKPst 2013. aastal,
171,4 % SKPst 2014. aastal, 166,2 % SKPst 2015. aastal ja
157,3 % SKPst 2016. aastal.
2.         Artikli 2 lõike 10 järele lisatakse
järgmine lõige:
„10a.  Kreeka võtab viivitamata ja hiljemalt [otsuse vastuvõtmise kuupäev] järgmised
meetmed:
a)      2013. aasta eelarve ja keskpika perioodi
eelarvestrateegia aastani 2016, samuti käesoleva otsuse IA lisas kirjeldatud
meetmed ja vastavad rakendusaktid. Keskpika perioodi eelarvestrateegiaga
täpsustatakse alalised eelarve konsolideerimise meetmed, millega tagatakse, et
käesoleva otsusega aastateks 2012–2016 kehtestatud eelarvepuudujäägi ülemmäära
ei ületata ning võla suhe SKPsse hakkab jätkusuutlikult vähenema;
b)      esitatakse parlamendile ajakohastatud
erastamiskava ja avaldatakse varade arendamise kava ajakohastatud versioon
poolaasta lõpu seisuga;
c)      kantakse Kreeka erastamisfondi (HRADF) erastatavate
varade portfelli üle Egnatia Motorway ning Elefsina, Lávrio, Igoumenitsa,
Alexandroúpoli, Vólose, Kavála, Kérkyra, Pátra, Irákleio ja Rafina piirkondlike
sadamate täielik ja otsene omandiõigus (aktsiad ja kontsessiooniõigused);
d)      tagatakse, et ministeeriumid ja muud
asjaomased üksused tagavad riigi kinnisvara haldavale peasekretariaadile
täieliku juurdepääsu riigi omanduses oleva kinnisvara registritele;
e)      muudetakse ja/või tunnistatakse kehtetuks
riigi omanduses olevate ettevõtete (PPC, OLP ja OLTH sadamavaldajad, HELPE,
EYATH ja EYDAP, sadamad jne) põhikirja sätted, mis erinevad äriühinguõiguse
sätetest seoses eraaktsionäride hääleõiguse piirangutega;
f)       õigusakt, millega määratakse kindlaks
maksuhalduse peasekretariaadi roll ja pädevus ning lubatakse
rahandusministeeriumil delegeerida otsustamisõigus peasekretariaadile;
g)      rakendatakse kogenud maksuaudiitorid
tööle valdkondades, kust on võimalik saada kiiret maksutulu, täielikult
käivitatakse põhilised jõustamisvaldkonnad nagu suurte maksumaksjate üksus,
viies üle 100 audiitorit, luuakse üks funktsionaalne üksus rikaste eraisikute
ja suure sissetulekuga füüsilisest isikust ettevõtjate jaoks ja võetakse sinna
tööle 50 kogenud maksuaudiitorit, kes annavad otse aru maksuhalduse
peasekretariaadile;
h)      ministrite nõukogu õigusakt (millega
asendatakse ministrite nõukogu 29. oktoobri 2012. aasta õigusakt), mille
eesmärk on tugevdada eelarve täitmist, edendada usaldusväärset eelarvehaldust
ja näha ette täiendavad sätted, mis lähevad kaugemale ministrite nõukogu algse
õigusakti sätetest ja millega: i) nähakse ette, et iga aasta detsembri lõpuks
sõlmitakse koostöömemorandum rahandusministeeriumi ja muude ministeeriumide
vahel või ministeeriumide ja järelevalve all olevate üksuste juhtide vahel
(kattes seega kogu valitsemissektori); ii) tugevdatakse kohalike omavalitsuste
suhtes kohaldatavaid tasakaalus eelarve eeskirju, sealhulgas parandus- ja
karistusmehhanisme, et muuta need tõhusamaks; iii) tugevdatakse olemasolevat
riigi omanduses olevate ettevõtete seire süsteemi, sealhulgas nähakse ette
jõustamismehhanism, mida kohaldatakse ettevõtete jaoks seatud konkreetsetest
eesmärkidest kõrvalekaldumise korral, ning iv) kehtestatakse raamistik selliste
konkreetsete eesmärkide puhul, mida kohaldatakse kohalike omavalitsuste ja
riigi omanduses olevate ettevõtete kohustusteregistrite puhul ja mis tuleb
kehtestada iga aasta detsembriks; see hõlmab ka keskvalitsuse tehtavate
ülekannete parandamise raamistikku, et kõrvaldada eesmärkidest kõrvalekalded
aasta jooksul ja vajaduse korral järgmistel aastatel, tagades samas, et
maksevõlgnevused ei suurene; määratakse sõnaselgelt kindlaks, et riigivarade
erastamisest saadavad tulud kantakse otse eraldi kontole, et jälgida
rahavoogusid, hoida ära kõrvalekaldumine ametlikust rahastamisest ja tagada
võla õigeaegne teenindamine; nähakse ette automaatsed kulukärped, mida reeglina
kohaldatakse eesmärkidest kõrvalekaldumise korral, tagades samas, et
maksevõlgnevused ei suurene;
i)       meetmed, millega parandatakse riikliku
tervishoiuorganisatsiooni (EOPYY) praegust rahalist olukorda ja tagatakse, et
eelarvet täidetakse nii, et eelarve oleks rohkem tasakaalus 2012. ja 2013.
aastal, sealhulgas: i) lihtsustatakse toetusi; ii) suurendatakse
kaasrahastamist erasektori osutatavate tervishoiuteenuste puhul; iii)
sõlmitakse hinna-mahu kokkulepped ja vaadatakse läbi erasektori
teenuseosutajatega sõlmitud erikokkulepped; iv) vaadatakse läbi EOPYY ja
erasektori teenuseosutajate vahel sõlmitud lepingute kohased diagnostika- ja
füsioteraapiateenuste tasud ja arv, et vähendada asjaomaseid kulusid 2013.
aastal vähemalt 80 miljoni euro võrra; v) kehtestatakse võrdlushinnasüsteem
meditsiiniseadmete hüvitamiseks ning vi) järk-järgult suurendatakse
põllumajandusettevõtjate kindlustusfondi (OGA) liikmete tehtavaid makseid EOPYY
muude liikmete tehtavate maksete keskmisele tasemele;
j)       võetakse järgmised ravimite hüvitamisega
seotud meetmed: i) õigusakt, millega kontrollitakse ravimikulutusi ja millega
käivitatakse erimeetmed (sealhulgas nt üldine hinna langetamine), kui mis tahes
põhjusel ei saavutata tagastamismehhanismiga eesmärki. Sellised meetmed peaksid
tagama samaväärse kokkuhoiu; ii) ministri dekreet, millega nähakse 2013.
aastaks ette uus tagastamiskünnis (2,4 miljardit eurot ambulatoorse ravi
puhul); iii) ajakohastatakse hinnakirja ja hüvitatavate ravimite nimekirja,
hüvitades ainult kulutõhusad ravimid krooniliste haiguste raviks, kandes
ravimid hüvitatavate ravimite nimekirjast mittehüvitatavate ravimite nimekirja
ja vabamüügis olevate ravimite nimekirja ning kehtestades riikliku ravimiameti
(National Organisation for Medicines (EOF)) väljatöötatud
võrdlushinnasüsteemi. Kõnealuseid nimekirju tuleb ajakohastada vähemalt kaks
korda aastas vastavalt nõukogu direktiivile 89/105/EMÜ, ning iv) asendatakse
väljakirjutatud ravimid apteekide võrdluskategooriatesse kuuluvate sama
toimeainega odavaimate ravimitega (kohustuslik asendamine geneeriliste
ravimitega).”
3.         Artikli 2 lõige 11 asendatakse
järgmisega:
„11.   Kreeka võtab 2012. aasta detsembri lõpuks
järgmised meetmed:
a)      üksikisiku tulumaksu ja ettevõtete
tulumaksu reform, mille eesmärk on lihtsustada maksusüsteemi, laiendada
maksubaasi ning kaotada maksuvabastused ja -soodustused;
b)      esmased ja teisesed õigusaktid, et tagada
erastamiskava kiire rakendamine;
c)      kehtestatakse vee-ettevõtete
õigusraamistik;
d)      võetakse meetmed maksuhalduse
parandamiseks, nähes ette tulemuste hindamise, parandades
riskihindamismeetodite kasutamist ning luues spetsiaalsed võlahaldusüksused ja
tugevdades neid;
e)      töötatakse välja ja avaldatakse kava, et
arveldada avaliku sektori üksuste võlgnevused tarnijate eest ja
maksutagastused;
f)       viiakse lõpule teiseste/täiendavate
riiklike pensionifondide reformi rakendamine ning kõigi avaliku sektori
olemasolevate fondide ühendamine;
g)      õigusakt, millega laiendatakse
ravimiettevõtjate suhtes kohaldatavat 5 % allahindlust (mis juba kehtib
haiglatele müüdavate ravimite puhul) kõigile EOPYY apteekides müüdavatele
toodetele;
h)      suurendatakse geneeriliste ravimite osa
35 %-le kõigist apteekides müüdavatest ravimitest;
i)       määratakse kõigisse haiglatesse
sisekontroll ja võetakse kõigis haiglates kasutusele kohustusteregistrid.”
4.         Artiklile 2 lisatakse järgmised
lõiked:
„12.   Kreeka võtab 2013. aasta märtsi lõpuks
järgmised meetmed:
a)      antakse välja ministri dekreet
madalpingevoolu lõpptarbija hindade kohandamiseks;
b)      ajakohastatakse keskpika perioodi
eelarvestrateegiat, sealhulgas kehtestatakse kolmeks aastaks valitsemissektori
allsektorite jaoks siduvad kulutuste ülemmäärad;
c)      võetakse vastu ministeeriumide
personalikavad;
d)      nähakse ette märkimisväärselt sõltumatum
maksuamet ning määratakse kindlaks sõltumatuse tase, juhtimisraamistik,
vastutus, maksuameti juhi õiguslikud volitused ja ameti algne personal;
e)      antakse välja ja avaldatakse avaliku teenistuse
uus põhjalik korruptsioonivastane kava, sealhulgas maksu- ja tolliameti
erisätted;
f)       täielikult käivitatakse kinnisvara
juriidilise väärtuse läbivaatamise tavamenetlus, et viia väärtus paremini
vastavusse turuhindadega kapitali maksustamise direktoraadi vastutusel;
g)      kantakse HRADFile üle 40 uut
kinnisvaraüksust (erastamiskavaga ette nähtud „kinnisvarapartiid 2 ja 3”).
13.     Kreeka võtab 2013. aasta juuni lõpuks
järgmised meetmed:
a)      saavutatakse eesmärk 2 000 täies
mahus töötavat maksuaudiitorit;
b)      võetakse vastu uus maksutoimingute
koodeks;
c)      tagatakse, et kõik hankeüksused kasutavad
e-riigihankesüsteemi kõigi hankemenetluste puhul.
14.     Kreeka võtab 2013. aasta septembri lõpuks
järgmised meetmed:
a)      valitsus võtab vastu vajalikud
õigusaktid, et kehtestada struktuurse eelarvetasakaalu reegel koos automaatse
parandusmehhanismiga.”
5.         Käesoleva otsuse lisa lisatakse
otsusele 2011/734/EL IA lisana.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle teatavakstegemise
päeval.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Kreeka
Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
Lisa:
„IA lisa:
Keskpika perioodi eelarvestrateegia 2013–2016 meetmed
Keskpika perioodi eelarvestrateegia kuni
aastani 2016 hõlmab järgmisi täiendavaid meetmeid.
1.           Palgakulude kärpimine
vähemalt 1 100 miljoni euro võrra 2013. aastal ning täiendavalt 247
miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
2.           Pensionide kärpimine
vähemalt 4 800 miljoni euro võrra 2013. aastal ning täiendavalt 423
miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
3.           Riigi tegevuskulude
kärpimine vähemalt 239 miljoni euro võrra 2013. aastal ning täiendavalt 285
miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
4.           Haridusalaste kulude
tõhustamisest saadav kokkuhoid vähemalt 86 miljonit eurot 2013. aastal ning
täiendavalt 37 miljonit eurot alates 2014. aastast.
5.           Riigi omanduses olevate
ettevõtete kulude kärpimine vähemalt 249 miljoni euro võrra 2013.
aastal ning täiendavalt 123 miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
6.           Kaitsealaste tegevuskulude
kärpimine vähemalt 303 miljoni euro võrra 2013. aastal ning täiendavalt 100
miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
7.           Tervishoiukulude ja
ravimitele tehtavate kulutuste kärpimine vähemalt 455 miljoni euro võrra
2013. aastal ning täiendavalt 620 miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
8.           Kokkuhoid sotsiaaltoetuste
ümberkorraldamisest vähemalt 217 miljonit eurot 2013. aastal ning
täiendavalt 78 miljonit eurot alates 2014. aastast.
9.           Kohalikele omavalitsustele
riigi poolt tehtavate ülekannete kärpimine vähemalt 50 miljoni euro võrra
2013. aastal ning täiendavalt 160 miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
10.         Avaliku sektori
investeerimiseelarve kulutuste (riigisiseselt rahastatavad riiklikud
investeeringud) kärpimine vähemalt 150 miljoni euro võrra 2013. aastal ning
täiendavalt 150 miljoni euro võrra alates 2014. aastast.
11.         Tulude suurendamine vähemalt
1 668 miljoni euro võrra 2013. aastal ning täiendavalt 1 820 miljoni
euro võrra alates 2014. aastast.
[1]               ELT 145, 11.6.2010, lk 6.
[2]               ELT 296, 15.11.2011, lk 38.
[3]               Nõukogu otsus 2011/791/EL (ELT L 320, 3.12.2011, lk 28).
[4]               Viimane muudatus tehti nõukogu 13. märtsi otsusega 2012/211/EL
(ELT L 113, 25.4.2012, lk 8).
[5]               Nõukogu 13. märtsi 2012. aasta otsus 2012/211/EL, (ELT L
113, 25.4.2012, lk 8).


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0065

Soovitus: Nõukogu arvamus Saksamaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2010 nõukogu 7. juuli 1997 aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõike kohaselt  /* SEK/2007/0065 */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 23.1.2007SEK(2007) 65 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSSaksamaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2010 nõukogu 7. juuli 1997 aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõike kohaselt(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. ÜLDINE TAUST1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti 2005. aasta reformimisel tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1], mis moodustab osa paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammid ja nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ning ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid).. Saksamaa esimene stabiilsusprogramm esitati 1999. aasta jaanuaris. Määruse kohaselt esitas nõukogu 15. märtsil 1999. aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Vastavalt samale menetlusele peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama, majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus neid kontrollida.2. PROGRAMMI AJAKOHASTATUD VERSIOONI HINDAMISE TAUSTKomisjon on vaadanud läbi Saksamaa stabiilsusprogrammi kõige viimase versiooni, mis esitati 30. novembril 2006, ning on vastu võtnud soovituse nõukogule asjakohase otsuse tegemiseks (vt tabel hinnangus käsitletud põhipunktide kohta).Et luua alus eelarvestrateegia hindamiseks stabiilsusprogrammi raames, käsitletakse:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvesuutlikkust;2.  riigi seisundit seoses stabiilsuse- ja kasvupakti korrigeeriva mõju tingimustes (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus);3.  viimast hinnangut riigi seisundile stabiilsuse- ja kasvupakti korrigeeriva mõju tingimustes (kokkuvõte nõukogu arvamusest eelmise ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta); ja4.  komisjoni hinnangut 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavale.2.1. Viimase aja majandus- ja eelarvenäitajadViimase kümne aasta jooksul on Saksamaa läbinud kohanemisetapi, et korrigeerida ühinemisest tingitud erinevusi. Palgakasvu aeglustumine aitas kaasa hinna välise konkurentsivõime taastumisele ning Saksamaa võitis märkimisväärselt eksporditurgu, eriti alates 2000. aastast. Märkimist väärib, et Saksamaa hinna välise konkurentsivõime taastumine toimus ajal, mil teistes euroala riikides olid reaalsed pikaajalised intressimäärad madalamad kui Saksamaal. Saksamaa koges hiljuti siiski, et tugeva ekspordijõudlusega ei kaasne alati kiiresti automaatselt tugev sisenõudlus.Saksamaa kasvuprobleem on loomult peamiselt struktuurne. Paremaid majandustulemusi takistavad ka aeglane ressursitootlikkus ja suur struktuurne töötus. Võimalik kasv ei ole mitte ainult oluliselt väiksem kui minevikus. See on langenud ka alla teiste euroala liikmesriikide kasvutaseme. Majanduspoliitika ülesanne on parandada kasvutingimusi, tegeleda samaaegselt tööjõupanuse, tootlikkuse ja vähemal määral ka kapitali loomisega. Selle keerulise ülesandega tuleb vaatamata hiljutisele arengule tegeleda riigi rahanduse pingelise seisundi taustal.Teatavates valdkondades, nt tööjõuturul ja teadusuuringute ja innovatsiooni valdkonnas, on Saksa ametiasutused algatanud reforme, mis vajavad täieliku mõju avaldamiseks veel aega. Muudes valdkondades, nt ettevõtte tulumaksu küsimuses, kaalutakse reforme. Siiski on vaja veel pingutada, eriti seoses tööturuga, et toetada võimalikku kasvu pikas perspektiivis.2.2. Saksamaa ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusVastavalt asutamislepingu artikli 104 lõikele 7 ja määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikele 4 edastas nõukogu Saksamaale 21. jaanuaril 2003 soovituse, kutsudes Saksamaad üles kõrvaldama ülemäärase eelarvepuudujäägi võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt 2004. aasta lõpuks. Soovitus avaldati. Nagu on märgitud komisjoni 14. detsembri 2004. aasta teatises, millega nõukogu nõustus 18. jaanuaril 2005, tuleks 2005. aastat käsitleda asjakohase tähtajana ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisel, võttes arvesse nõukogu 25. novembri 2003. aasta järeldusega loodud ainulaadseid tingimusi ja Euroopa Kohtu 13. juuli 2004. aasta otsust.Kuna valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2005. aastal 3% suuruse piirmäära SKTst, otsustas nõukogu 14. märtsil 2006 esitada Saksamaale artikli 104 lõikel 9 kohase teate, et viimane kõrvaldaks ülemäärase eelarvepuudujäägi võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt 2007. aastaks. Täpsemalt nõudis nõukogu, et „aastatel 2006 ja 2007 tagab Saksamaa oma tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu (ilma ühekordsete ja ajutiste meetmeteta) kumulatiivse paranemise vähemalt ühe protsendipunkti võrra.” Lisaks kutsuti Saksamaad üles „võtma vajalikke meetmeid, et tagada, et pärast eelarve ülemäärase eelarvepuudujäägi kohandamist jätkatakse tööd selles suunas, et keskpikas perspektiivis saavutatakse eelarve tasakaalustamine struktuurselt tasakaalustatud eelarve abil, kasutades selleks struktuurset puudujäägi vahendamist vähemalt 0,5% võrra SKTst aastas". Pärast Saksamaa rakendusaruande esitamist 5. juulil võttis komisjon 19. juulil 2006 vastu teatise, millega teavitati nõukogu sellest, et Saksamaa on võtnud meetmeid, mis toetavad ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist nõukogu kehtestatud aja jooksul ning et sel ajal ei olnud täiendavad sammud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses vajalikud. Nõukogu jagas seda seisukohta oma 10. oktoobri 2006. aasta koosolekul.2.3. Nõukogu arvamuses sisalduv hinnang eelmisele programmileNõukogu võttis 14. märtsil 2006 vastu arvamuse stabiilsusprogrammi ajakohastatud versiooni kohta, mis hõlmab ajavahemikku 2005–2009. Nõukogu sõnul on kiiduväärne, et „valitsus on otsustanud muuta eelarve tasakaalustamise prioriteediks, kuid eelarvealaste eesmärkide ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse saavutamisega on seotud ohud”. Ka nõukogu 14. märtsi otsuses vastavalt asutamislepingu artiklile 104 lõikele 9, kutsus komisjon „Saksamaad üles:-  tagama 2006. ja 2007. aastal oma tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu kumulatiivse paranemise vähemalt ühe protsendipunkti võrra, mille tulemusena langeks valitsemissektori eelarvepuudujääk alla 3% SKTst hiljemalt 2007. aastaks usaldusväärsel ja jätkusuutlikul viisil;-  saavutama keskpikas perspektiivis eelarve tasakaalustamise struktuurselt tasakaalustatud eelarve abil, kasutades selleks struktuurset puudujäägi vahendamist vähemalt 0,5% võrra SKTst aastas, piirates eriti rangelt kavandatud kulusid, et oleks võimalik kavandada sotsiaalmaksude vähendamist ning tagades, et ettevõtte tulumaksu väljakuulutatud reform ei ohusta eelarve tasakaalustamist;-  rakendama föderaalsüsteemi reformikavad, et parandada eelarveraamistikku ning seega aidata kaasa eelarveliste eesmärkide saavutamise tagamisele valitsuse kõigil tasanditel.”2.4. Komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavaleSaksamaa riikliku reformikava rakendamisaruanne esitati 18. oktoobril 2006 majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis. Saksamaa riiklikus reformikavas märgitakse peamiste ülesannete/prioriteetidena teadmistepõhist ühiskonda, turu toimimist ja konkurentsivõimet, ettevõtluskeskkonda, rahanduse jätkusuutlikkust (sh jätkusuutlik kasv ja sotsiaalkindlustus), ökoloogilist uuendustegevust ja tööjõuturu reformi.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on realistlikud; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed on keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis (ERM II) osalevate liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud tasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamist, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usaldusväärsust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemine pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks[3]; majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. 7. juunil 2005. aastal Euroopa Ülemkogule saadetud kaaskirjas majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008 märkis majandus- ja rahandusministrite nõukogu, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; vastavust tegevusjuhendile[4], milles on muu hulgas ette nähtud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide ühtne ülesehitus ja andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSSaksamaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2010 nõukogu 7. juuli 1997 aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõike kohaseltEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997 määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[5], eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega,ON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE.5.  [27. veebruaril 2007] vaatas komisjon läbi Saksamaa stabiilsusprogrammi ajakohastatud versiooni, mis hõlmab ajavahemikku 2006–2010.6.  Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumi kohaselt aeglustub tegelik SKT kasv 2007. aastal võrreldes 2006. aasta 2,3%-ga ajutiselt 1,4%-le, misjärel see peaks ülejäänud programmi ajaks jääma keskmiselt 1,75% tasemele. Praeguse teabe alusel (esimene ametlik hinnangu kohaselt oli 2006. aastal SKT kasv 2,5%) põhineb kõnealune stsenaarium usutavatel prognoosidel kuni 2008. aastani ning peale seda kergelt soodsamatel eeldustel võrreldes komisjoni potentsiaalse majanduskasvu prognoosidega. Programmi prognooside kohaselt on inflatsioon suur.7.  2006. aastal ulatus valitsemissektori eelarvepuudujääk vastavalt riikliku statistikaameti esialgsele hinnangule 2,1%-ni SKTst (hiljem korrigeeriti 1,9%-le), võrreldes stabiilsusprogrammi eelmise versiooni eesmärgiga 3,3% SKTst. Valitsus sai ootamatult suurt maksutulu, mida vastavalt stabiilsuse- ja kasvupaktile ei kulutatud 2006. aastal. Maksukoorem (st sotsiaal- ja muudest maksudest saadud tulu) kasvab prognooside kohaselt 2006. aastal 40%ni SKTst, mis on umbes 1% SKTst võrra rohkem kui eelmises versioonis prognoositu. Valitsemissektori kogukulud hoiti 2006. aastal kontrolli all. Veidi piiratum eelarve täitmine tuleneb valuutaülekannete vähenemisest, mis on peamiselt tingitud Föderaalse Tööhõiveameti töö lihtsustumisest tänu paranevale tööjõuturule. Lisaks on intressikulud ja toetused oodatust väiksemad.8.  Keskpika perioodi eelarvestrateegia peamine eesmärk on tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Selle saavutamiseks tehakse programmis ettepanek jätkata eelarve stabiliseerimist, parandades majanduskasvu ja tööhõive tingimusi. Pärast 2006. aasta ülemäärase eelarvepuudujäägi kavandatud korrektsiooni peab puudujäägimäär SKTst 0,5% saavutamiseks 2010. aastaks prognoosi kohaselt vähenema aastas 0,5 protsendipunkti võrra (välja arvatud aastal 2008). Eelarve esmase tasakaalu paranemine toimub sama mudeli alusel ning ülejääk moodustab 2010. aastaks 2% SKTst. Samal ajal kui eelarve sisaldab parandusmeetmeid tulude poolel, eriti üldise käibemaksumäära tõusmisel 16%-lt 19%-le, järgivad nii tulude kui kulude määrad aastate võrdluses langustrendi. Kulude suhe SKTsse langeks küll 2010. aastaks 2,5 protsendipunkti võrra 43%-le, mis on kavas saavutada peamiselt sotsiaalkulutuste vähendamise teel. Samal perioodil peaks tulude suhe SKTsse vähenema 2010. aastaks 1,5 protsendipunkti võrra 42%-ni; maksuosa suurenemist (nt üldine käibemaksumäär 2007. aastal) tasakaalustab laias laastus sotsiaalmaksu osa vähenemine (2007. aastal töötuskindlustuse määra ja toetuste osakaalu jätkuva vähenemise tõttu), samas kui mittemaksutulud vähenevad. Võrreldes eelmise versiooniga on eelarve-eesmärgid igal aastal kõrgemad, kuigi 2008. aastal kohandusi ei kavandata.9.  Ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatud struktuurne tasakaal (s.t tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed) peaks prognooside kohaselt paranema, tõustes puudujäägilt ligikaudu 2% SKTst 2006. aastal 0,5% võrra SKTst programmiperioodi lõpus, keskmiselt 0,5% SKTst aastas. Nagu stabiilsusprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis, on eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärk struktuurne tasakaal struktuurses, mis ei ole projekti eesmärk programmiperioodi jooksul. Kuna keskpika perioodi eesmärk on alammäärast (eelarvepuudujääk hinnanguliselt ligikaudu 1,5% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine võimaldama saavutada ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi tekkimise puhuks. Keskpika perioodi eesmärk on stabiilsuse ja kasvu pakti ja tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele ette nähtud vahemikus ning peegeldab õigesti võlasuhet ja potentsiaalset keskmist majanduskasvu pikaajalises plaanis.10.  Programmi eelarveprognooside riskid on 2007. aasta puhul enam-vähem tasakaalustatud, kuid seejärel võivad eelarvetulemused olla prognoositust halvemad. See risk jääb püsima eelkõige seetõttu, et sotsiaalkulutuste määra kavandatud vähendamist ilma lisameetmeteta, mis ei ole programmis täpsustatud, ei saavutata. Ajakohastatud versioonis märgitakse, et tööjõuturul ja sotsiaalkindlustussüsteemis on vajalikud täiendavad reformid. Lisaks tuleneb märkimisväärne risk 2008. aastaks kavandatud ettevõtte tulumaksu reformist lisaks programmis kavandatud eelarvekoormale. Seega võib olla vajalik kompenseerida võimalikud puudujäägid ettevõtte tulumaksu laekumises täiendavate kulupiirangute abil. Sellest reformist lähtudes paistavad tuluprognoosid olevat ettevaatlikud. Sellegipoolest jäävad üldiselt alles negatiivsed riskid seoses eelarve kohandamisega, eriti kaugemate aastate korrektsioonikava rakendamisest tulenevalt.11.  Riskihinnangu alusel tundub programmi eelarveseisund püsiv, sisaldades ülemäärase puudujäägi korrigeerimist 2006. aastaks ehk üks aasta nõukogu poolt seatud tähtajast varem. Lisaks paistab see pakkuvat tavaliste makromajanduslike kõikumiste juures alates 2007. aastast piisavat stabiilsusvaru 3% SKT defitsiidipiiri ületamise vastu, kuigi mõned riskid säilivad ka 2008. aastal. Ülemäärase puudujäägi kohandamisele järgnevatel aastatel tuleks tugevdada programmiga ettenähtud korrigeerimiskiirust keskpika perioodi eesmärgi suhtes, et vastata stabiilsuse ja kasvu paktile, milles on sätestatud, et euroala ja ERM II liimesriikide puhul peaks struktuurse tasakaalu aastane paranemine olema piirväärtusena 0,5% SKTst ning et kohandamine peaks olema suurem „headel” majandusaegadel ja võib olla väiksem „halbadel” majandusaegadel. Eelkõige ei ole kavandatud 2008. aastaks struktuurse tasakaalu paranemist ajal, kui eeldatavasti valitsevad „head ajad”. Nõutavale struktuurilise kohandamise kavale vastamine võimaldaks tegelikult saavutada keskpika perioodi eesmärk programmi lõpuks.12.  Valitsemissektori koguvõlg tasakaalustus 2006. aastal hinnanguliselt 67,9% tasemel SKTst, mis ületab asutamislepingus sätestatud kontrollväärtust 60% SKTst. Programmiga nähakse ette, et võlasuhe väheneb programmiperioodi jooksul 3,5 protsendipunkti võrra. Võla suhte areng võib osutuda ebasoodsamaks kui programmis prognoositud, arvestades puudujäägi sihtväärtuste riske ja ebakindlust võlga vähendavate kapitalivoogude kohandamise suhtes, mida programmis eeldatakse. Kõnealuse riskihindamise alusel ei pruugi võla suhe programmiperioodi jooksul piisavalt väheneda piirväärtuse suunas.13.  Vananemise pikaajaline mõju eelarvele on Saksamaal Euroopa keskmise lähedal, kuigi pensionikulud näitavad tänu elluviidud pensionireformidele veidi väiksemat tõusu kui paljudes teistes riikides. Seadusega ettenähtud pensioniea astmeliseks tõstmiseks 67 eluaastani alates 2012. aastast on vastu võetud seaduseelnõu. Kuigi kõrgema vanusepiiri suhtes kohaldatakse ka erandeid, suurendab see samm rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Lisaks aitaksid täiendavad erapensionid positiivselt kaasa pensionisissetulekute suurendamisele. Esialgne eelarveseisund kujutab riski jätkusuutlikule rahandusele isegi enne, kui rahvastiku vananemine osutab eelarvele pikaajalist mõju. Peale selle ületab koguvõla praegune tase asutamislepingu kontrollväärtuse. Üldiselt paistab Saksamaa olevat rahanduse jätkusuutlikkuse osas keskmisel riskitasemel.14.  Stabiilsusprogramm ei sisalda keskpika perioodi fiskaalstrateegia raames riikliku reformikava 2006. aasta oktoobri rakendusaruande üldise mõju kvaliteedihindamist. Lisaks ei esitata selles süstemaatilist teavet riikliku reformikava peamiste reformidega seotud otseste eelarvekulude või -säästude kohta ning selle eelarveprognoosid ei arvesta selgelt riiklikus reformikavas ettenähtud tegevuste mõju rahandusele. Stabiilsusprogrammis osutatud rahanduse valdkonna meetmed tunduvad olevat täielikult vastavuses riiklikus reformikavas ettenähtutega. Eelkõige esitletakse mõlemas programmis ettevõtte tulumaksureformi 2008. aastal ja tervishoiureformi. Mõlema programmiga nähakse lisaks ette föderaalsüsteemi reformi teise etapina valitsuse tasandite vaheliste rahandussuhete läbivaatamine eesmärgiga tugevdada iga tasandi vastutust. Lisaks tunnistatakse stabiilsusprogrammis sellega seoses vajadust arendada välja institutsiooniline raamistik, mis tagaks eelarvedistsipliini kõigil valitsuse tasanditel ja näeks ette meetmed tekkivate eelarvekriiside ennetamiseks.15.  Rahanduse valdkonnas ettenähtud meetmed vastavad üldiselt ajavahemiku 2005–2008 majanduspoliitika integreeritud üldsuunistele.16.  Stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhises määratletud andmenõuete puhul on programmis mõned lüngad kohustuslike ja vabatahtlike andmete osas[6].Üldiselt tundub programmi ajakohastatud versioon olevat kooskõlas 2006. aasta ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamise saavutamisega üks aasta enne nõukogu seatud tähtaega ning järgmistel aastatel toimub teatav areng keskpika perioodi eesmärgi suunas. Siiski esineb riske seoses eelarve-eesmärkide saavutamisega.Eespool esitatud hinnangu alusel kutsutakse Saksamaad üles:i) kasutama ära majanduslikult „häid aegu”, tugevdama struktuurilist kohandamist keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks 2008. aastal ja pärast seda, säilitades suurema kontrolli kulutuste üle, tagades samal ajal, et ettevõtte tulumaksu väljakuulutatud reform ei ohusta rahanduse stabiliseerimist;ii) parandama rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, pidades silmas võlataset ja vananemisega seotud kavandatud kulusid, saavutades keskpika perioodi eesmärgi ning viies ellu eelkõige tervishoiusüsteemi reformid;iii) parandama eelarveraamistikku, et tugevdada fiskaaldistsipliini kõigil valitsuse tasanditel, eelkõige föderaalsüsteemi reformi teise astme kavade elluviimise teel.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reaalne SKT (muutuse %) | SP nov 2006 | 0.9 | 2.3 | 1.4 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |KOM nov 2006 | 0.9 | 2.4 | 1.4 | 2.0 | -- | -- |SP veebr 2006 | 0.9 | 1 ½ | 1 | 1 ¾ | 1 ¾ | -- |THHI inflatsioon (%) | SP nov 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |KOM nov 2006 | 1.9 | 1.8 | 2.2 | 1.2 | -- | -- |SP veebr 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | SP nov 20061 | -1.2 | -0.3 | -0.3 | -0.2 | 0.0 | 0.0 |KOM nov 20065 | -1.3 | -0.2 | -0.4 | 0.1 | -- | -- |SP veebr 20061 | -0.9 | -0.7 | -1.1 | -0.7 | -0.4 | -- |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | SP nov 2006 | -3.2 | -2.1 | -1 ½ | -1 ½ | -1 | -½ |KOM nov 2006 | -3.2 | -2.3 | -1.6 | -1.2 | -- | -- |SP veebr 2006 | -3.3 | -3.3 | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |Esmane tasakaal (% SKTst) | SP nov 2006 | -0.5 | 1/2 | 1 | 1 | 1 ½ | 2 |KOM nov 2006 | -0.5 | 0.4 | 1.1 | 1.5 | -- | -- |SP veebr 2006 | -0.5 | - ½ | ½ | 1 ¼ | 1 ½ | -- |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | SP nov 20061 | -2.6 | -2.0 | -1.5 | -1.5 | -1.0 | -0.6 |KOM nov 2006 | -2.6 | -2.2 | -1.4 | -1.2 | -- | -- |SP veebr 20061 | -2.9 | -2.9 | -1.8 | -1.5 | -1.1 | -- |Struktuurne tasakaal2 (% SKTst) | SP nov 200633 | -2.7 | -2.0 | -1.5 | -1.5 | -1.0 | -0.6 |KOM nov 200644 | -2.7 | -2.2 | -1.4 | -1.2 | -- | -- |SP veebr 2006 | -3.0 | -2.9 | -1.8 | -1.5 | -1.1 | -- |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | SP nov 2006 | 67.9 | 67.9 | 67 | 66 ½ | 65 ½ | 64 ½ |KOM nov 2006 | 67.9 | 67.8 | 67.7 | 67.3 | -- | -- |SP veebr 2006 | 67 ½ | 69 | 68 ½ | 68 | 67 | -- |Märkused: 1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduvate andmete põhjal. 2 Tsükliliselt kohandatud tasakaal (nagu eelmistel ridadel) milles ei arvestata ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid. 3 Programmis esitatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed (2005. aastal suureneb defitsiit 0,1% SKTst). 4 Komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosis esitatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed (2005. aastal suureneb defitsiit 0,1% SKTst ). 5 Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule, mis on hinnanguliselt 1,2%, 1,3%, 1,4% ja 1,4% ajavahemikul 2005-2008. Allikas: Stabiilsusprogramm (SP), komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosid (KOM); komisjoni talituste arvutused |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule, „Majanduskasvu ja tööhõive uuendatud Lissaboni strateegia rakendamine - aastaaruanne”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus (12.10.2006, KOM(2006) 574), ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus” (European Economy nr 4/2006).[4] “Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide vormi ja sisu kohta”, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11.10.2005.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik selles dokumendis osutatud dokumendid on esitatud järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] THHI inflatsiooni, kogu sotsiaalmaksu ja kapitalivoo kohandamise andmed puuduvad programmis, samuti puuduvad andmed töötasu ja maksutulude jaotuse kohta.


				|

		52013DC0364

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Läti 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta /* COM/2013/0364 final - 2013/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Läti 2013. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
olles konsulteerinud majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu
strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime
suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta[4]; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       29. juunil 2012 võtsid
riigipead ja valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise
kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik riiklikul, ELi ja euroala
tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja
poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide
tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.
(4)       6. juulil 2012 võttis nõukogu
vastu soovituse Läti 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2015) kohta.
(5)       28. novembril 2012 võttis
komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi[5] ning see sündmus märkis
majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti 28.
novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 põhjal vastu
häiremehhanismi aruande[6],
milles liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida, ei
nimetatud Lätit.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 14.
märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve
konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused,
edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       Läti esitas 29. aprillil 2013
oma 2013. aasta lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2016 ja 2. mail 2013 oma
2013. aasta riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi
omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(8)       Nõukogu määruse (EÜ) nr
1466/97 alusel 2013. aasta lähenemisprogrammile antud hinnangust lähtuvalt on
nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium on usutav. Eeldatakse, et majanduskasv aeglustub
programmiperioodi jooksul teataval määral, umbes 4 %-ni aastas, samas kui
hinnatõus on prognoosi kohaselt mõõdukas. Valitsemissektori eelarve puudujääk
vähenes 2012. aastal tasemeni, mis on tunduvalt madalam kui 3 % SKPst,
ning keskpika perioodi eelarve-eesmärk saavutati samal aastal ehk palju varem
kui eelmises programmis ette nähtud. Programmis kinnitatakse varasemat keskpika
perioodi eesmärki, nimelt -0,5 % SKP-st, mis kajastab adekvaatselt
stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Programmis visandatud eelarvestrateegia
eesmärk on säilitada keskpika perioodi eesmärgil põhinev struktuurne eelarvepositsioon;
võimalikud kõrvalekalded piirnevad süsteemse pensionireformi täiendava mõjuga.
Reform toob kaasa sotsiaalkindlustusmaksete osakaalu järkjärgulise
suurendamise, mis suunatakse kogumisskeemi ning rakendatakse aastatel 2013,
2015 ja 2016. Kuid pärast üldhindamist, mille võrdlusaluseks on ümberarvutatud
struktuurne eelarvepositsioon ja kaalutlusõiguse alusel võetud meetmetega
tasakaalustamata kulude analüüs, ilmneb, et struktuurne eelarvepositsioon
kaldub 2013. aastal keskpika perioodi eesmärgist kõrvale 1,0 protsendipunkti
võrra SKPst, st märkimisväärselt suuremal määral kui süsteemse pensionireformi
täiendav mõju, ning 2014. aastal veel 0,2 protsendipunkti võrra.
Valitsemissektori võlg jääb tunduvalt alla 60 % kogu programmiperioodi
vältel, suurenedes 40,7 %-st SKPst 2012. aastal 44,5 %-ni 2013.
aastal, kuna valitsus kogub vahendeid võlgade tagasimaksmiseks, ning väheneb
alates 2014. aastast, mil tagasimaksed jõustuvad, jõudes programmiperioodi
lõpuks 34,6 %-ni. Läti parlament kiitis 2013. aasta jaanuaris heaks
eelarvedistsipliini seaduse, mis jõustus 2013. aasta märtsis. Kui uut seadust
tulemuslikult rakendatakse, tugevdatakse selle abil märkimisväärselt Läti
eelarveraamistikku, sest seaduses on sätestatud tõhus mehhanism kulutuste kasvu
piiramiseks majanduse tõusuperioodil ning see on aluseks eeskirjadel põhinevale
mitmeaastaste eelarveprojektide koostamisele.
(9)       Läti on vähendanud
tööjõumakse ning kavatseb sellega seoses ka 2014. ja 2015. aastal täiendavaid
samme astuda. Madalapalgaliste töötajate maksukiil on aga endiselt üks ELi
suurimaid, mis osutab maksupoliitika asjakohase reguleerimise vajadusele, et
ergutada madala kvalifikatsiooniga isikute tööhõivet. Lisaks peaks struktuurset
eelarvepositsiooni parandama see, kui tööjõu maksustamise asemel maksustataks
loodusvarade ja muude ressursside kasutamist ning kogutaks korduvaid
omandimakse. Keskkonnamaksud on endiselt suhteliselt välja töötamata ja nende
hulgas domineerib tugevalt mootorikütuse maks, samas kui muude energiaallikate,
reostuse ja loodusvarade kasutamise maksustamine on väiksem kui ELi keskmine.
Maksubaasi täiendav laiendamine muudele keskkonnamaksu allikatele aitaks
saavutada keskkonnaeesmärke. Valitsus on intensiivistanud jõupingutusi
mitteametliku majandusega võitlemiseks ja neid tuleks jätkata.
(10)     Kuigi kriisijärgne
struktuuriline kohandamine on läinud edukalt, näitab kasvu ja languse tsükli
markantne kogemus seda, et edaspidi tuleb laenude kasvu ja välismaiste hoiuste
suurenemisega seotud pankade rahastamisbaasi stabiilsust kontrollida
asjakohaste mikro- ja makrotasandi usaldatavusstrateegiate abil.
(11)     Läti on teinud juba palju
suure pikaajalise töötuse ja noorte töötuse probleemi lahendamiseks. Aktiivsete
tööturumeetmete rahastamist ja ulatust suurendati 2013. aastal 2012. aastaga võrreldes.
Rakendatakse uusi meetmeid nagu töötute profileerimine ja tööotsingute
tulemuslikum toetamine. Sellele vaatamata on pikaajalise töötuse ja noorte
töötuse määrad endiselt kõrged, töötute ja toetusesaajate aktiveerimine vähene
ning sotsiaalteenuste kättesaadavus vilets. Tuntakse muret, et kutseharidus ja
-koolitus ei suuda tööjõule pakkuda piisava kvaliteediga oskusi, ning
kvaliteetseid tööpõhiseid praktikakohti on vähe. Vajalik on põhjaliku
kutsenõustamise väljatöötamine ning kutsehariduse ja -koolituse reformide
jätkuv elluviimine, mis tähendab ka töökohal toimuva väljaõppe ja praktika
kättesaadavuse ja kvaliteedi parandamist.
(12)     Suur osa Läti elanikkonnast on
vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus (40 %) ning lapsed isegi rohkem kui
täiskasvanud (43,6 %). Üldiselt tõusis vaesusohus olijate määr 2012.
aastal veidi, mis näitab, et majanduskasv ei tähenda automaatselt vaesuse
vähenemist ning tarvis on sihipärast poliitikat. Läti on astunud samme töötute
ja laste vaesuse vähendamiseks. Kuid sotsiaalabisüsteemi kitsaskohtade
kõrvaldamisega ei ole piisavalt tegeletud, eriti mis puutub läbipaistvusesse,
toetuste piisavusse ja nende saajate osakaalu ning toetusesaajate
ebapiisavatesse aktiveerimismeetmetesse. Eelarvepoliitilise manööverdamisruumi
puudumise tõttu on
Läti vähendanud tagatud miinimumsissetuleku taset ja
lõpetanud tagatud miinimumsissetuleku riigieelarvelise rahastamise. Need
otsused võivad suurendada äärmist vaesust ja süvendada ebavõrdsust, mis
valitseb juurdepääsul sotsiaalabile kohalike omavalitsuste kaudu, vähendades
samas keskvalitsuse huvi investeerida poliitika väljatöötamisse ja sotsiaalabi
kontrollimisse. Olukorra edasise halvenemise ärahoidmiseks tuleb kindlasti
jälgida nende otsuste edasist mõju.
(13)     Läti on kavandanud edasipüüdliku
reformi, mis võib riigi kõrgharidussüsteemi kvaliteeti väga positiivselt
mõjutada. Reformikava hõlmab akrediteerimisprotsessi ümberkorraldamist,
ülikoolide akadeemiliste ja haldusfunktsioonide eraldamist, uue
rahastamismudeli väljatöötamist ja kõrgharidusasutuste ühendamist. Kuid plaanid
on alles algusjärgus ja oodatava positiivse mõju avaldumiseks tuleb need
kõigepealt nõuetekohaselt ellu viia. Lisaks viiakse 2013. aastal läbi
teadusasutuste ja nende arengustrateegiate tõhususe hindamine. See oluline hindamine
peaks toetama järgnevat reformi ja teadusasutuste rahastamist elavnenud
uuendustegevuse toetuseks Lätis.
(14)     Läti on esitanud
poliitikameetmed energiasäästu saavutamiseks peamistes majandusharudes.
Prognoosi kohaselt saavutatakse järgmistel aastatel üle 70 %
energiasäästust hoonesektoris. Kuid majade soojustamise projekte on rakendatud
aeglaselt ja lõpuleviidud projekte on võrreldes hoonete arvuga endiselt vähe,
mis tähendab suurt energiakadu. Suurema tõhususe saavutamise potentsiaal selles
valdkonnas on tähelepanuväärne, sest Läti kodumajapidamiste energiamahukus oli
2010. aastal Euroopa Liidu suurim. 2012. aastal tegi Läti edusamme, avades oma
elektrituru konkurentsile ning osalusele piirkondlikel turgudel. Otse
elektritarnijatega sõlmitud lepinguid rakendatakse ettevõtlussektoris täiel
määral ning neid pakutakse vabatahtlikkuse alusel kodumajapidamistele. Läti
liitub elektribörsil Nord Pool Spot kauplejatega 2013. aasta juunis. Kuid
maagaasituru avamine ei ole õnnestunud ja endiselt sõltutakse vaid ühest
allikast. Ametiasutustel seisavad ees keerulised läbirääkimised maagaasihoidla
omandiõiguse ja haldamise üle, ning need mõjutavad oluliselt piirkondliku
gaasituru nõuetekohast toimimist.
(15)     Läti kohtusüsteemile on
iseloomulikud puudujäägid tsiviilkohtusüsteemis. Süsteem hõlmab mitut
ebasoodsat tegurit nagu pikad menetlused tsiviil- ja kaubandusasjade
lahendamisel esimese astme kohtus ning madal algatatud ja lõpuleviidud
kohtumenetluste määr, mis viib kohtuasjade kuhjumiseni. Otsusele
jõudmiseks eeldatavalt kuluv aeg on eriti pikk maksejõuetusmenetluste puhul.
Lisaks jäävad paljud juhtumid esimese astme kohtus lahendamata, mis põhjustab
viivitusi kõigil tasanditel kuni riigikohtuni välja. Viimasel ajal on süsteemi
tõhususe ja kvaliteedi parandamiseks võetud reaalseid meetmeid, kuid nende mõju
on veel vara hinnata. Kindlasti tuleb piisaval määral tähelepanu pühendada
personalijuhtimise poliitikale kohtunikkonna seas. Justiitsnõukogu aktiivsem
osalemine, kohtunikkonna juhtivate kohtade rolli ümbermõtestamine ja kohtunike
ulatuslikum koolitamine võib aidata kohtunikkonna töö kvaliteeti parandada.
Maksejõuetust käsitleva seaduse muudatusettepanekud tehti 2012. aasta lõpus.
Muudatuste reguleerimisala on aga piiratud ja seaduse puudujääke on käsitletud
liiga ühekülgselt. Näiteks on leitud probleeme seaduse praktilise rakendamise
puhul, eriti seoses pankrotihaldurite rolliga, nende ülesannetega kohtunike
omadega võrreldes ja varade tõhusa likvideerimisega, samuti füüsiliste isikute
maksejõuetusega, mille suhtes tuleb samuti midagi ette võtta.
(16)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Läti majanduspoliitikat. Hinnati
lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud nende
dokumentide asjakohasust Läti eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika
jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja
juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist,
lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse liidu tasandi panuse. Euroopa
poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1–6.
(17)     Võttes arvesse kõnealust
hindamist, on nõukogu Läti lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[7] selle kohta kajastub eelkõige
soovituses 1,
SOOVITAB Lätil võtta ajavahemikus
2013–2014 järgmisi meetmeid:
1.           Tugevdada eelarvestrateegiat
selle tagamiseks, et keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvalekaldumine
kajastaks üksnes süsteemse pensionireformi täiendavat mõju. Strateegia raames
vähendada madala sissetulekuga inimeste maksustamist, viies maksustamise üle
sellistesse valdkondadesse nagu aktsiisimaksud, korduvad omandimaksud ja/või
keskkonnamaksud. Jätkata jõupingutusi maksukuulekuse parandamiseks ja
varimajanduse vastu võitlemiseks. Jätkata eelarveraamistiku tugevdamist
eelarvedistsipliini seaduse tõhusa rakendamise ja mitmeaastaste
eelarveprojektide koostamise kaudu
2.           Võidelda pikaajalise töötuse
ja noorte töötusega, suurendades aktiivsete tööturumeetmete ning
sihtotstarbeliste sotsiaalteenuste ulatust ja tõhusust. Tõsta noorte tööalast
konkurentsivõimet näiteks nn noortegarantii abil, töötada välja põhjalik
kutsenõustamine, viia ellu reforme kutsehariduse ja -koolituse vallas ning
parandada praktikakohtade kättesaadavust.
3.           Tegeleda kõrge vaesuse määra
probleemiga, reformides sotsiaalabi selle parema katvuse huvides, parandades
toetuste piisavust ja tugevdades toetusesaajate aktiveerimise meetmeid.
Tõhustada rakendusmehhanisme, et tulemuslikult vähendada laste vaesust.
4.           Rakendada kavandatud
kõrgharidusreformid, mis hõlmavad eelkõige kvaliteedist lähtuva
rahastamismudeli loomist, akrediteerimissüsteemi reformimist, haridusasutuste
ühendamist ja nende rahvusvaheliseks muutmise edendamist. Võtta täiendavaid
meetmeid teadusasutuste ajakohastamiseks lähtuvalt praegu teoksil olevast sõltumatust
hindamisest.
5.           Jätkata energiatõhususe
parandamist, eriti elamute ja kaugküttevõrkude puhul, stimuleerida
energiakulude vähendamist ja nihutada tarbimist energiatõhusate toodete suunas.
Parandada ühenduvust ELi energiavõrkudega ja liikuda maagaasituru
liberaliseerimise suunas, sealhulgas nähes ette selged eeskirjad kolmandate
isikute juurdepääsu kohta hoiustamisvõimsustele.
6.           Lõpule viia pooleliolevad
reformid kohtunikkonna töö tõhususe ja kvaliteedi parandamiseks ning vähendada
kohtuasjade kuhjumist ja menetluste pikkust, sealhulgas maksejõuetuse
küsimuses. Töötada välja terviklik personalipoliitika ja astuda samme
vahendusmenetluse parandamiseks ning vahekohtusüsteemi lihtsustamiseks.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2013) 364 (final).
[3]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[4]               Nõukogu otsus 2013/208/EL, 22. aprill 2013.
[5]               COM(2012) 750 (final).
[6]               COM(2012) 751 (final).
[7]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikele 2.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 15. november 2013 , Euroopa Liidu Nõukogule, Latvijas Banka välisaudiitorite kohta (EKP/2013/42)

text:
               22.11.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 342/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   15. november 2013,
   Euroopa Liidu Nõukogule, Latvijas Banka välisaudiitorite kohta
   (EKP/2013/42)
   2013/C 342/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja liikmesriikide, mille rahaühik on euro, keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Kooskõlas nõukogu otsuse 2013/387/EL (1) artikliga 1 täidab Läti euro kasutuselevõtuks vajalikke tingimusi ja 2003. aasta ühinemisakti (2) artiklis 4 osutatud erand tühistatakse Läti osas 1. jaanuaril 2014.

               (3)

               Latvijas Banka seaduse artikli 43 kohaselt auditeerivad Latvijas Banka raamatupidamist sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (4)

               Käesolevaga soovitatakse Latvijas Banka välisaudiitoriteks senised audiitorid, kes määrati ametisse finantsaastateks 2012 kuni 2014,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Latvijas Banka välisaudiitoriks soovitatakse 2014. majandusaastaks määrata SIA Ernst & Young Baltic.

      Frankfurt Maini ääres, 15. november 2013

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  Nõukogu 9. juuli 2013. aasta otsus 2013/387/EL euro kasutuselevõtu kohta Lätis 1. jaanuaril 2014 (ELT L 195, 18.7.2013, lk 24).

      (2)  ELT L 236, 23.9.2003, lk 33.