Tähtis õiguslik teade

|

52005SC0231

Soovitus: Nõukogu Arvamus kooskõlas nõukogu 7 juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2004–2007  /* SEK/2005/0231 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 16.2.2005SEK(2005) 231 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7 juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2004–2007(komisjoni esitatud)  SELETUSKIRINõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1] on sätestatud, et liikmesriigid, kes ei ole võtnud kasutusele ühisraha, peavad esitama nõukogule ja komisjonile lähenemisprogrammid. Vastavalt selle määruse artiklile 9 peab nõukogu kontrollima iga lähenemisprogrammi komisjoni ja asutamislepingu artikli 114 alusel moodustatud komitee (majandus- ja rahanduskomitee) koostatud hinnangute alusel. Olles programmi kontrollinud, peab nõukogu esitama arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Selle määruse kohaselt peavad liikmesriigid esitama igal aastal ajakohastatud lähenemisprogrammi, mida võib nõukogu samuti kontrollida sama menetluse kohaselt.Kümme riiki, kes ühinesid ELiga 1. mail 2004, ei osale ühisrahas. Nad kohustusid esitama lähenemisprogrammid 15. maiks 2004 ja esimese ajakohastatud programmi 2004. aasta lõpuks.Läti esitas esimese lähenemisprogrammi aastateks 2004–2007 14. mail 2004 ja nõukogu andis sellele hinnangu 5. juulil 2004. Läti esitas ajakohastatud lähenemisprogrammi 30. detsembril 2004. Komisjoni talitused andsid ajakohastatud programmile tehnilise hinnangu, arvestades komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognooside tulemusi ning võttes arvesse tegevusjuhendit,[2] potentsiaalse tootmismahu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat, 2003.–2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste soovitusi ning põhimõtteid, mis on sätestatud komisjoni 27. novembri 2002. aasta teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile eelarvepoliitika kooskõlastamise tõhustamise kohta[3]. Hinnangu alusel võib tõdeda järgmist:-  Läti esimene ajakohastatud lähenemisprogramm aastateks 2004–2007 võeti Läti ministrite kabineti poolt vastu 28. detsembril ja esitati Euroopa Komisjonile 30. detsembril 2004. Programmi aluseks on majandusprognoosid, mis sisalduvad 2005. aasta eelarveseaduses, mis esitati parlamendile 13. detsembril 2004 ja mille parlament 20. detsembril vastu võttis. Programm vastab enam-vähem andmenõuetele, mis on esitatud tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta. Valitsemissektori tulude ja kulude koosseisu käsitlevate ESA95 andmete liigitus vajab parandamist.-  Ajakohastatud programmis prognoositakse SKT kasvuks 2004. aastal 8,1% ja 2005. aastal 6,7%. See põhineb sisenõudluse, eriti investeerimise ja eratarbimise jätkuvalt jõulisel kasvul. 2006. ja 2007. aastal on SKT kasvuks prognoositud pisut vähem (6,5% mõlemal aastal). Jõuliselt on kasvanud eksport, peegeldades maailmamajanduse taastumist ja Läti ELiga ühinemisest tulenevat positiivset mõju. Sisenõudluse kasvuga kaasnev impordi kasv on eksporti siiski ületanud. Puhasekspordi kasvu vahetu mõju on prognooside kohaselt negatiivne ja suur jooksevkonto puudujääk väheneb vaid vähesel määral. Töötus väheneb prognooside kohaselt vaid järk-järgult, hoolimata majandustegevuse märkimisväärsest kasvust. üldiselt tundub makromajanduslik stsenaarium praegu olemasoleva teabe kohaselt olevat usutav ning see on enam-vähem vastavuses komisjoni talituste hinnanguga ja sealhulgas 2004. aasta sügise prognoosiga.-  Et saavutada Läti Panga eesmärki hinnastabiilsuse osas, seoti 1994. aastal valuuta (latt) Rahvusvahelise Valuutafondi arvestusühikuga, kohaldades harilikke kõikumispiire ±1 protsenti keskkursi suhtes. Läti ametiasutused kavandavad ühinemist vahetuskursimehhanismiga ERM II 2005. aasta alguses ning plaanivad eurole üle minna kõige varem 1. jaanuaril 2008. Selle strateegia raames seoti latt 1. jaanuaril 2005 turukursi alusel Valuutafondi arvestusühiku asemel euroga, kohaldades harilikke kõikumispiire samuti ±1 protsenti keskkursist. Kohaliku valuuta pankadevahelised kursid on pärast seda muutust euroala tasemele lähenenud. Pikaajaliste võlakirjade tootlus võrreldes euroalaga kõikus 2004. aastal 0,5–1 protsendipunkti piires. Kuni 2003. aastani oli THHI inflatsioon suhteliselt madal. 2004. aastal kiirenes THHI inflatsioon siiski märkimisväärselt, olles augustis 7,8% ning aeglustudes seejärel kergelt viimases kvartalis ning andes aasta keskmiseks 6,2%. Ametiasutused peavad inflatsiooni arengut 2004. aastal ajutiseks; nad eeldavad, et THI inflatsioon alaneb 6,2%lt 2004. aastal 3,0%ni 2006. aastal. 2005. aastal mõjutab inflatsiooni jätkuvalt riiklikult reguleeritavate hindade tõus ja kaudsete maksude ühtlustusmeetmed. Tänu soodsale alusele ja juhul, kui ülekuumenemist välditakse, peaks inflatsioon järk-järgult vähenema, kuigi jääb ilmselt pisut kõrgemale tasemele, kui riigi ametiasutused ette näevad.-  Ajakohastatud programmi eesmärgiks on puudujäägi hoidmine allpool kontrollväärtust 3% SKTst kõigil programmiga hõlmatud aastatel ning valitsemissektori eelarvepuudujäägi järkjärguline vähenemine prognoositud 1,7%lt SKTst 2004. aastal[4] 1,4%ni SKTst 2007. aastal. ELi ülekannete ja sellega seotud kulutuste mõju arvestades prognoositakse, et nii kulud kui tulud on haripunktis 2005. aastal, moodustades vastavalt 39.9% ja 37,7% SKTst, ning vähenevad seejärel 2007. aastaks järk-järgult vastavalt 36,5%ni ja 35,1%ni SKTst. Riigi rahanduse kohandamine keskpikal perioodil põhineb nii tulu- kui kulusuhte vähendamisel. Esmane tasakaal paraneb programmiperioodi jooksul, kuna kogukulude suhe väheneb tänu vähenenud esmasele kulusuhtele ja mõnel määral ka vähenenud intressimaksetele. Esmane kulusuhe langeb peamiselt tänu madalamale ülekannete ja toetuste suhtele, võimaldades samal ajal investeerimissuhte kasvu. Tulusuhe langeb maksukärbete (peamiselt tulumaksu alandamise) tulemusel, vähendades mõõdukalt maksukoormust. Kuigi programmi üldstrateegia ei muutunud võrreldes 2004. aasta maikuu programmiga, on vähendatud prognoositud eelarvepuudujääki, mis oli igal aastal ligikaudu 2% SKTst.-  programmi eelarveprognooside riskid tunduvad olevat enam-vähem tasakaalustatud. Ühest küljest tunduvad prognoosid majandustegevusest tulenevate maksutulude kohta mõnevõrra pessimistlikud, lubades oletada, et tulud võivad olla eeldatust suuremad. Läti on tõesti ettevaatlikke prognoose esitanud ja seatud fiskaalpoliitilisi eesmärke viimastel aastatel korduvalt ületanud. Lisaks sellele on eelarve kontrollimiseks olemas erimenetlus, mis võib lihtsustada suhteliselt kiiret kohandamist eelarveaasta jooksul, kui riigi rahandus areneb vales suunas. Teisest küljest sõltub puudujäägieesmärkide saavutamine ELi toetustel põhinevate kulukohustuste osas nende summade laekumisest riigi tuludesse. Range kuludistsipliini järgimine (sealhulgas osaliselt ELi rahastatavate projektide puhul) võib haldussuutlikkuse nõrkuse tõttu osutuda raskeks.-  Riskianalüüsi arvestades ei ole programmi eelarvealased põhimõtted piisavad, et saavutada programmiperioodi jooksul stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutav keskpika perioodi eelarveseisund, mis on tasakaalu lähedal või ülejäägis. Kuigi programmis esitatakse küllaltki ambitsioonikas stabiliseerimiskava, ei pruugi see anda piisavat varu tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral, et ei ületataks 3% puudujäägiläve. Võla suhte hoidmisest väga madalal tasemel SKT suhtes siiski piisab.-  Eeldatav võla suhe on 2004. aastal 14,2% SKTsse, mis on selgelt alla asutamislepingus sätestatud 60% kontrollväärtuse. Võla suhte väike kasv programmiperioodi jooksul, 15,0%ni SKTst 2007. aastal tuleneb peamiselt jätkuvatest puudujääkidest, mida SKT nominaalkasv märkimisväärselt tasakaalustab.-  Programmis on veidi muudetud valitsuse struktuurireformikava, milles keskendutakse majanduskeskkonna parandamise meetmetele, energia- ja sidesektori konkurentsivõimele ja arengule, haridus- ja tervishoiusüsteemidele, aktiivsele tööturupoliitikale ning innovatsiooni ja teadustöö edendamisele. Programmis kirjeldatakse ka meetmeid eelarveprotsessi edasiseks tugevdamiseks mitmeaastase eelarveraamistiku kaudu ning nominaalkulutuste ülemmäärade läbipaistvuse ja usaldusväärsuse suurendamiseks süstemaatiliste hindamismehhanismide kaudu. On põhjust eeldada, et juba läbiviidavad reformid ja need, mille õigusakte alles koostatakse, parandavad Läti majanduse kasvutingimusi, suurendavad tööstiimuleid, loovad uusi töökohti ja vähendavad maksudest kõrvalehoidmist ning parandavad fiskaaldistsipliini nii ministeeriumides kui ka kohalike omavalitsuste tasandil.-  Läti tundub olevat suhtelises soodsas olukorras seoses riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega, vaatamata vananeva elanikkonnaga seotud suurele eelarvekulude prognoosile. Läti suhteliselt madal võla suhe, kehtestatud pensionireformimeetmed ja sealhulgas kogumispensionisammaste kasutuselevõtmine ning vahendite kogumine kogumispensionisüsteemi raames aitavad kaasa elanikkonna vananemisega seotud mõju vähendamisele eelarvele. Programmis esitatud strateegia põhineb ohjeldatud eelarvepuudujäägil keskpikal perioodil ja pensionireformi pikaajalisel mõjul eelarvele. Tervishoius ja pikaajalises hoolduses tehtavad reformid võivad siiski nõuda suuremaid kulutusi. Oht jätkusuutlikkusele võib ilmneda pikas perspektiivis. Läti suhteliselt madal maksusuhe peaks siiski aitama üle saada mis tahes tekkida võivast mahajäämusest jätkusuutlikkuses.-  Üldiselt vastab ajakohastatud programmis esitatud majanduspoliitika enam-vähem riigi majanduspoliitika üldsuunistele riigi rahanduse valdkonnas. Märkimisväärse jooksevkonto puudujäägi ohjamiseks soovitati Lätil valitsemissektori puudujääki vähendada mitmeaastases raamistikus usaldusväärselt ja jätkusuutlikult. Programmis ette nähtud jooksevkonto vähendamist arvesse võttes on 2004. aasta kavandatust madalam eelarvepuudujääk ja ajakohastatud programmis ette nähtud stabiliseerimiskava kooskõlas riigi majanduspoliitika üldsuuniste soovitustega. Käesolev hinnang sõltub siiski välistasakaalu soodsast arengust ja vajab seega jälgimist ka edaspidi. Nagu osutati nõukogu arvamuses möödunud aasta mais esitatud programmi kohta, sõltub hinnang riigi rahandusele ka nõudlussurvest majanduses, isegi kui riigi positsiooni majandustsüklis on raske kindlaks määrata. Seetõttu sõltub nimetatud hinnang sellest, kas makromajanduspoliitika on sobiv, et viia hiljuti tipus olnud inflatsioon tagasi mõistlikule tasemele.***Käesoleva hinnangu põhjal on komisjon võtnud vastu lisatud soovituse, et nõukogu võtaks vastu arvamuse Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta, ja edastab selle nõukogule.Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7 juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2004–2007EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[5] eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:1.  8. märtsil 2005 kontrollis nõukogu Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi, mis hõlmab ajavahemikku 2004–2007. Programm vastab suures osas andmenõuetele, mis on esitatud muudetud tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta. Valitsemissektori tulude ja kulude koosseisu käsitlevate ESA95 andmete liigitus vajab parandamist . Seepärast palutakse Lätil viia andmed tegevusjuhendi nõuetega vastavusse.2.  Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumi kohaselt prognoositakse SKT reaalkasvuks 2004. aastal 8,1% ning kasv jääb märkimisväärseks kogu programmiperioodil, olles keskmiselt 6,6% aastas. Praegu olemasolevate andmete kohaselt kajastab see stsenaarium usutavaid kasvuprognoose. Programmi inflatsiooniprognoos tundub olevat realistlik.3.  Ajakohastatud programmi eesmärgiks on puudujäägi hoidmine allpool kontrollväärtust 3% SKTst kõigil programmiga hõlmatud aastatel ning valitsemissektori eelarvepuudujäägi järkjärguline vähenemine prognoositud 1,7%lt SKTst 2004. aastal 1,4%ni SKTst 2007. aastal. 2005. aastal suurenevad seoses ELiga ühinemisega järsult nii tulu- kui kulusuhe. Seejärel põhineb riigi rahanduse kohandamine keskpikal perioodil nii tulu- kui kulusuhte vähendamisel. Esmane kulusuhe langeb peamiselt tänu madalamale ülekannete ja toetuste suhtele, võimaldades samal ajal investeerimissuhte kasvu. Tulusuhe langeb maksukärbete (peamiselt tulumaksu alandamise) tulemusel, vähendades mõõdukalt maksukoormust.4.  Programmi eelarveprognooside riskid tunduvad olevat enam-vähem tasakaalustatud. Ühest küljest tunduvad prognoosid majandustegevusest tulenevate maksutulude kohta mõnevõrra pessimistlikud, lubades oletada, et tulud võivad olla eeldatust suuremad. Teisest küljest sõltub puudujäägieesmärkide saavutamine ELi toetustel põhinevate kulukohustuste osas nende summade laekumisest riigi tuludesse. Range kuludistsipliini järgimine (sealhulgas osaliselt ELi rahastatavate projektide puhul) võib haldussuutlikkuse nõrkuse tõttu osutuda raskeks.5.  Riskianalüüsi arvestades ei ole programmi eelarvealased põhimõtted piisavad, et saavutada programmiperioodi jooksul stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutav keskpika perioodi eelarveseisund, mis on tasakaalu lähedal või ülejäägis. See ei pruugi anda piisavat varu tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral, et ei ületataks 3% puudujäägiläve. Võla suhte hoidmisest väga madalal tasemel SKT suhtes siiski piisab.6.  Eeldatav võla suhe on 2004. aastal 14,2% SKTsse, mis on alla asutamislepingus sätestatud 60% kontrollväärtuse. Võla suhte väike kasv programmiperioodi jooksul, 15,0%ni SKTst 2007. aastal tuleneb peamiselt jätkuvatest puudujääkidest, mida SKT nominaalkasv märkimisväärselt tasakaalustab.7.  Programmis esitatud eelarvestrateegia asetab Läti suhteliselt soodsasse olukorda riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse osas, vaatamata vananeva elanikkonnaga seotud suurele eelarvekulude prognoosile. Suhteliselt madal võla suhe, kehtestatud pensionireformimeetmed ja sealhulgas kogumispensionisammaste kasutuselevõtmine ning vahendite kogumine kogumispensionisüsteemi raames aitavad kaasa elanikkonna vananemisega seotud mõju vähendamisele eelarvele. Programmis esitatud strateegia põhineb ohjeldatud eelarvepuudujäägil keskpikal perioodil ja pensionireformi pikaajalisel mõjul eelarvele. Tervishoius ja pikaajalises hoolduses tehtavad reformid võivad siiski nõuda suuremaid kulutusi. Oht jätkusuutlikkusele võib ilmneda pikas perspektiivis. Läti suhteliselt madal maksusuhe peaks siiski aitama üle saada mis tahes tekkida võivast mahajäämusest jätkusuutlikkuses.8.  Ajakohastatud programmis esitatud majanduspoliitika vastab üldjoontes riigi majanduspoliitika üldsuunistele riigi rahanduse valdkonnas. Märkimisväärse jooksevkonto puudujäägi ohjamiseks soovitati Lätil valitsemissektori puudujääki vähendada mitmeaastases raamistikus usaldusväärselt ja jätkusuutlikult. Programmis ette nähtud jooksevkonto vähendamist arvesse võttes on 2004. aasta kavandatust madalam eelarvepuudujääk ja ajakohastatud programmis ette nähtud stabiliseerimiskava kooskõlas riigi majanduspoliitika üldsuuniste soovitustega. Käesolev hinnang sõltub siiski välistasakaalu soodsast arengust ja vajab seega jälgimist ka edaspidi. Nagu osutati nõukogu arvamuses möödunud aasta mais esitatud programmi kohta, sõltub hinnang riigi rahandusele ka nõudlussurvest majanduses, isegi kui riigi positsiooni majandustsüklis on raske määratleda. Seetõttu sõltub nimetatud hinnang sellest, kas makromajanduspoliitika on sobiv, et viia hiljuti tipus olnud inflatsioon tagasi mõistlikule tasemele.Tähtsamate makromajanduslike ja eelarveliste prognooside võrdlus2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reaalne SKT (muutus, %) | LP dets 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |KOM okt 2004 | 7,5 | 6,7 | 6,7 | puudub |LP mai 2004 | 6,7 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |THI inflatsioon1 (%) | LP dets 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 |KOM okt 2004 | 6,8 | 4,7 | 3,5 | puudub |LP mai 2004 | 4,5 | 3,7 | 3,0 | 3,0 |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | LP dets 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 |KOM okt 2004 | -2,0 | -2,8 | -2,9 | puudub |LP mai 2004 | -2,1 | -2,2 | -2,0 | -2,0 |Esmane tasakaal (% SKTst) | LP dets 2004 | -0,9 | -0,9 | -0,8 | -0,7 |KOM okt 2004 | -1,2 | -2,0 | -2,0 | puudub |LP mai 2004 | -1,2 | -1,3 | -1,2 | -1,2 |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTsse) | LP dets 2004 | 14,2 | 14,5 | 14,8 | 15,0 |KOM okt 2004 | 14,6 | 15,4 | 16,6 | puudub |LP mai 2004 | 16,2 | 16,8 | 17,3 | 17,7 |Märkus: 1 Programmis on esitatud THI-inflatsiooni prognoosid, mitte THHI inflatsioon. 2 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. Allikad: lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognoosid (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997. Kõik dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Majandus- ja rahandusministrite nõukogu 10.7.2001 jõustatud majandus- ja rahanduskomitee läbivaadatud arvamus stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Viimased andmed keskvalitsuse bilansikontode kohta viitavad sellele, et valitsemissektori eelarvepuudujääk jääb prognoositust väiksemaks.[5] EÜT L 17, 2.8.1997, lk 1. Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


Euroopa Parlamendi 19. juuni 2007. aasta soovitus seoses Equitable Life Assurance Society kriisi uurimiskomisjoni raportiga


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Eesti 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/39

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Eesti 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2015/C 272/11)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2). Mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks, mida liikmesriigid peaksid võtma arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse (3) Eesti 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Eesti 2014. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (4) esitas komisjon 28. novembril 2014 arvamuse Eesti 2015. aasta eelarvekava kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 28. novembril 2014 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (5) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Eestit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               Komisjon avaldas 26. veebruaril 2015 Eesti riigipõhise aruande (2015). Selles hinnati Eesti edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste järgimisel.

               (7)

               Eesti ei esitanud riiklikku reformikava tähtajaks.

               (8)

               Eesti suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. Ametisseasunud valitsus ei esitanud stabiilsusprogrammi tähtajaks. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks 2014. aastal saavutatud valitsemissektori nominaalne eelarveülejääk muutuma 2015. ja 2016. aastal puudujäägiks vastavalt 0,2 % SKPst ja 0,1 % SKPst. Valitsemissektori võla suhe peaks järk-järgult vähenema 10,6 %-lt SKPst 2014. aastal allapoole 10 % SKPst 2016. aastal. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2015. aastal kaldutakse teataval määral kõrvale keskpika perioodi eesmärgist, kuna struktuurne eelarvepositsioon peaks prognooside kohaselt kalduma keskpika perioodi eesmärgist kõrvale 0,4 % SKPst. Kõrvalekalle peaks olema märkimisväärne 2016. aastal, mil tuleb struktuurset eelarvepositsiooni parandada 0,4 % SKPst, kuid prognooside kohaselt halveneb see 0,3 % SKPst. Seepärast tuleb aastatel 2015–2016 võtta täiendavaid meetmeid. Lähtudes oma hinnangust ja võttes arvesse komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi, on nõukogu arvamusel, et on oht, et Eesti ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.

               (9)

               Eesti tööhõive määr oli 2014. aasta kolmandas kvartalis 74,5 % tööealisest elanikkonnast ja töötuse määr vähenes 7,6 %ni, mis on madalaim tase alates 2009. aastast. Pikaajaliste töötute osakaal jääb oluliselt alla ELi keskmise näitaja. Vähenev tööjõud koos madala tööviljakusega on keskmises ja pikas perspektiivis siiski muutumas probleemiks. Kaugeleulatuva töövõimereformi rakendamine algas alles hiljuti. Kuigi tööturul osalemise suurendamiseks on võetud mitmeid maksumeetmeid, ei ole need otseselt suunatud madalapalgalistele töötajatele. Sooline palgalõhe on üks suurimaid liidus. Lastehoiuvõimaluste puuduse tõttu on noortel lapsevanematel, eelkõige emadel, keerulisem pöörduda tagasi tööturule. Töökohal toimuvas õppes osalevate õpilaste osakaal on väike. Tehnoloogia ja reaalteaduste erialadel ülikooli lõpetanuid on liiga vähe. Kohalike omavalitsuste sotsiaalteenuste kvaliteet on ebaühtlane.

               (10)

               Valitsus võttis 2014. aasta alguses vastu elukestva õppe strateegia ja 2015. aasta märtsis esitati selle rakenduskavad. Käimas on kutsehariduse ja -koolituse süsteemi õppekavade reform ning osalemine elukestvas õppes on suurenenud. 2015. aasta alguses võttis Riigikogu vastu täiskasvanute koolituse seaduse ja kutseseaduse. Jätkuvalt on probleemiks kutsehariduse ja -koolituse ning töökohal toimuva õppe vähene atraktiivsus. Teadus- ja innovatsioonisüsteemid ning koostöö ettevõtete, kõrgkoolide ja teadusasutuste vahel on paranenud. Siiski näib, et avaliku sektori toetus teadusuuringutele ja innovatsioonile teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia ja ettevõtluse kasvustrateegia raames ei ole piisavalt koordineeritud ning peaks keskenduma piiratud hulgale aruka spetsialiseerumise valdkondadele. Kõrgharidussüsteem, eelkõige reaalteaduste ja tehnoloogia valdkonnas, tuleks viia veelgi paremini kooskõlla ettevõtete ja teadusasutuste vajadustega. Investeeringud intellektuaalomandisse on väikesed ja vähesed ettevõtted teevad koostööd teadusasutustega.

               (11)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Eesti majanduspoliitikat ja avaldas selle tulemused 2015. aasta riigipõhises aruandes. Samuti hindas komisjon varasematel aastatel Eestile esitatud soovituste järgimist. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Eesti eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, andes tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (12)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus selle kohta (6) kajastub eelkõige soovituses 1.

               (13)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille vääring on euro (7). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks Eesti tagama ka nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Eestil võtta ajavahemikus 2015–2016 järgmisi meetmeid.

               1.

               Mitte kalduda 2015. ja 2016. aastal kõrvale keskpika perioodi eesmärgist.

               2.

               Suurendada tööturul osalemist, sealhulgas töövõimereformi rakendamise teel. Suurendada madalapalgalistele töötajatele suunatud meetmete kaudu stiimuleid töötamiseks. Võtta meetmeid soolise palgalõhe vähendamiseks. Tagada kvaliteetsed sotsiaalteenused ja lastehoiuteenuste kättesaadavus kohalikul tasandil.

               3.

               Suurendada osalemist kutsehariduses ja -koolituses ning parandada nende vastavust tööturu vajadustele, eelkõige parandades töökohal toimuva õppe võimaluste kättesaadavust. Keskenduda teadusuuringutele ja innovatsioonile avaliku sektori toetuse andmisel piiratud hulga aruka spetsialiseerumise valdkondade koordineeritud rakendamisele.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (3)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Eesti 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 25).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  ELT C 272, 18.8.2015, lk 98.


title: 2013/112/EL: Komisjoni soovitus, 20. veebruar 2013 , Investeerides lastesse aitame neil välja rabeleda ebasoodsate olude ringist

text:
               2.3.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 59/5

         KOMISJONI SOOVITUS,
   20. veebruar 2013,
   Investeerides lastesse aitame neil välja rabeleda ebasoodsate olude ringist
   (2013/112/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Inimväärikuse austamine on Euroopa Liidu põhiväärtus ning Euroopa Liidu eesmärkide hulka kuulub siin elavate inimeste heaolu edendamine. Euroopa Liit peab kaitsma laste õigusi, võitlema sotsiaalse tõrjutuse ja diskrimineerimise vastu, edendama sotsiaalset õiglust ja tugevdama sotsiaalkaitset.

               (2)

               Enamikus ELi liikmesriikides on laste (1) puhul vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse oht suurem kui ülejäänud elanikkonna puhul. Lapsed, kes kasvavad üles vaesuses või sotsiaalse tõrjutuse tingimustes, ei ole tõenäoliselt koolis nii edukad kui nende paremates oludes kasvavad eakaaslased, neil võib esineda probleeme tervisega ja võib juhtuda, et nad ei suuda hilisemas elus ennast täiel määral teostada.

               (3)

               Vältides ebasoodsate olude edasikandumist põlvkonnalt põlvkonnale, anname olulise panuse Euroopa tuleviku heaks, samuti aitame otseselt kaasa tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020” elluviimisele, mis on pikemas perspektiivis kasulik lastele, majandusele ja ühiskonnale tervikuna.

               (4)

               Varajane sekkumine ja ennetav lähenemine on väga olulised mõjusa ja tõhusa poliitika väljatöötamisel, sest riiklikud kulud, mida on vaja laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse tagajärgedega võitlemiseks, on üldiselt suuremad kui kulud, mida on vaja sekkumiseks väikeste laste puhul.

               (5)

               Ebavõrdsuse vähendamine varases lapsepõlves on oluline vahend, millega tõhustada võitlust vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu üldiselt. Ennetustegevus on kõige tulemuslikum siis, kui rakendatakse integreeritud strateegiaid, mis seovad omavahel vanemate toetamise pääsemaks tööturule ja piisavad sissetulekutoetused ning selliste teenuste kättesaadavuse, mis on laste heaolu jaoks kõige olulisemad. Kõnealuste teenuste hulka kuuluvad näiteks kvaliteetne (koolieelne) haridus, tervishoid, elamistingimused ja sotsiaalteenused, samuti võimalused osalemiseks ja oma õiguste kasutamiseks, mis aitavad lastel end elus täiel määral rakendada ja suurendavad nende vastupanuvõimet.

               (6)

               Kõige edukamad strateegiad laste vaesuse leevendamiseks on olnud sellised, mida toetatakse kõigi laste heaolu parandava poliitikaga, pöörates seejuures suurt tähelepanu lastele, kelle olukord on eriti haavatav.

               (7)

               Soolise võrdõiguslikkuse ja võrdsete võimaluste edendamine ning samuti laste ja nende perekondade diskrimineerimise (mistahes põhjustel, kuid eelkõige soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel) vastane võitlus peaks alati olema laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse kõrvaldamisele suunatud meetmete aluseks.

               (8)

               Praegune finants- ja majanduskriis mõjutab lapsi ja perekondi väga tõsiselt, paljudes riikides on tõusnud vaesuses ja sotsiaalse tõrjutuse tingimustes elavate laste osakaal.

               (9)

               Paljudes riikides toimunud eelarvete konsolideerimine aina suuremate eelarvekärbete kaudu on muutnud sotsiaalpoliitika piisavuse ja tõhususe nii lühi- kui ka pikaajalises perspektiivis järjest küsitavamaks.

               (10)

               Üle ühe kümnendi kestnud ELi tasandi koostöö käigus on laste vaesuse põhjustes jõutud ühistele seisukohtadele – seda tänu ulatuslikule tööle, mille käigus on välja töötatud asjakohased järelevalve indikaatorid, kindlaks määratud ühised probleemid ja edukad poliitikasuunad, mis on suurendanud laste vaesuse teema poliitilist aktuaalsust. Selle töö tulemusena teatas komisjon teatises „Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogramm: sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse Euroopa raamistik” (2) laste vaesust käsitleva soovituse vastuvõtmisest.

               (11)

               Strateegia „Euroopa 2020” on hoogustanud vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastast tegevust ELis, sest sellega püstitati Euroopa tasandil ühine eesmärk, milleks on vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus elavate inimeste arvu vähendamine 2020. aastaks vähemalt 20 miljoni võrra, lisaks pöörati strateegias suurenenud tähelepanu enneaegse koolist väljalangemise takistamisele. Laste vaesuse vähendamine ja ennetamine on olulisel kohal ELi ja liikmesriikide sellealases töös ning moodustab osa vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogrammist.

               (12)

               Euroopa poolaasta raames püütakse tagada, et rakendataks asjakohaseid riigipõhiseid soovitusi laste vaesuse vastase võitluse ja laste heaolu tõstmise kohta.

               (13)

               Kõik ELi liikmesriigid on ratifitseerinud ÜRO lapse õiguste konventsiooni. ÜRO lapse õiguste konventsioonis sätestatud nõuded ja põhimõtted peavad ka tulevikus suunama lapse õigusi mõjutavat ELi poliitikat ja meetmeid.

               (14)

               2012. aasta juunis sotsiaalkomitee poolt vastuvõetud nõuandvas aruandes (3) ja selle olulisemates ideedes, samuti 2012. aasta oktoobris vastuvõetud tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu järeldustes „Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ennetamine ja nende vastu võitlemine ning laste heaolu edendamine” (4) kinnitasid liikmesriigid taas võetud kohustusi ja tervitasid komisjoni algatust võtta vastu sellekohane soovitus.

               (15)

               Mitmesugused ELi meetmed on olnud suunatud teemadele, mis on seotud laste vaesusega ja milles käsitletakse ebasoodsate olude edasikandumist põlvest põlve, seda eriti hariduse ja koolituse, tervise, laste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas (5).

               (16)

               Ehkki laste vaesuse vastased meetmed on peamiselt liikmesriikide pädevuses, võib ühtne Euroopa raamistik tugevdada sünergiat asjakohaste poliitikavaldkondade vahel, aidata liikmesriikidel läbi vaadata oma poliitikaid ja õppida üksteise kogemustest, parandades seeläbi poliitika tõhusust uuenduslike ideede lisamisega ning võttes samal ajal arvesse olukordade ja vajaduste erinevusi kohalikul, piirkondlikul ja riiklikul tasandil.

               (17)

               Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku raames võivad need suunised olla aluseks edasisele koostööle ja arutelule selle üle, kuhu tuleks suunata rahastamisvahendid, eelkõige struktuurifondide vahendid, et saavutada kavandatud eesmärk, milleks on sotsiaalse kaasatuse edendamine ja vaesusevastane võitlus,

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL: organiseerida ja rakendada meetmeid, millega võidelda laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu, edendades seejuures laste heaolu, ning mille aluseks on mitmemõõtmelised strateegiad ja mis lähtuvad järgmistest juhistest.
   1.   HORISONTAALSED PRINTSIIBID, MILLEST JUHINDUDA

               —

               Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamine integreeritud strateegiate abil, mis pakuvad enamat kui laste materiaalse kindlustatuse tagamine ja mis edendavad võrdseid võimalusi nii, et kõik lapsed saaksid täielikult realiseerida oma potentsiaali.

               —

               Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamine laste õiguste seisukohast lähtuvalt, viidates eelkõige Euroopa Liidu lepingu asjakohastele sätetele, Euroopa Liidu põhiõiguste hartale ja ÜRO lapse õiguste konventsioonile, ning tagamine, et laste õigusi austatakse, kaitstakse ja viiakse ellu.

               —

               Alati tuleb esmajoones lähtuda laste parimatest huvidest ja tunnustada lapsi kui sõltumatuid isikuid, kellel on õigused, samal ajal tuleks teadvustada perekondade (esmaste hooldajate) toetamise olulisust.

               —

               Säilitada sobiv tasakaal üldiste poliitikasuundade (mille eesmärk on edendada kõigi laste heaolu) ja sihipäraste meetmete (mille eesmärk on toetada kõige ebasoodsamas olukorras olijaid) vahel.

               —

               Tagada, et kõige rohkem pööratakse tähelepanu sellistele lastele, kes on rohkem ohustatud mitme ebasoodsa teguri koosmõju tagajärjel (näiteks roma lapsed, teatavad sisserändajate või rahvusvähemuste lapsed, erivajadustega või puudega lapsed, alternatiivhooldust vajavad lapsed ja tänavalapsed, vangis olevate vanemate lapsed, samuti lapsed leibkondadest, kus vaesusriskid on suuremad, nt üksikvanemate lapsed või suurte perede lapsed).

               —

               Jätkata investeeringuid lastesse ja perekondadesse, nii et poliitikas säiliks järjepidevus ja planeerimisel pikaajaline perspektiiv; hinnata, kuidas poliitilised reformid mõjutavad kõige ebasoodsamas olukorras olijaid ja võtta meetmeid, vähendamaks mis tahes kahjulikku mõju.

         2.   KOLMELE SAMBALE TUGINEVATE INTEGREERITUD STRATEEGIATE ARENDAMINE

   2.1.   Juurdepääs piisavatele vahenditele

      Toetada lapsevanemate osalemist tööturul – tuleb teadvustada, et lapsevanemate tööturul osalemise ja laste elutingimuste vahel on tugevad seosed, ning vastavalt komisjoni aktiivse kaasamise teemalises soovituses (6) ja Barcelona eesmärkides (7) sõnastatud põhimõtetele võtta kõik võimalikud meetmed, et toetada lapsevanemate tööturul osalemist, seda just nende lastevanemate puhul, kes on tööturult eemale jäänud, ja leibkondade puhul, kus on suurem vaesusrisk:

               —

               kindlustada, et tööl käimine oleks kasulik: selleks tuleb kindlaks teha, milliste konkreetsete tööturult kõrvalejäämist soodustavate teguritega puutuvad tööturule sisenedes ja töötades kokku lapsevanemad, ning kõrvaldada need tegurid, sealhulgas tegurid, mis on seotud maksu- ja sotsiaalhüvitissüsteemide ülesehituse ja vastastikuse mõjuga;

               —

               toetada üksikvanemate ja leibkonna teiseste palgasaajate tööl käimist ja raha teenimisel osalemist, edendades soolist võrdõiguslikkust tööturul ja perekondliku vastutuse jagamisel;

               —

               pakkuda suuremat toetust lastevanematele, kes tahavad pärast vanemapuhkust tööturule naasta; selleks sobivad koolitusmeetmed ja tööotsimistoetus ning keskenduda tuleks eelkõige riskirühmadele;

               —

               tõhustada pingutusi tagamaks, et kõigil perekondadel, sealhulgas haavatavas olukorras ja vaesust soodustavates piirkondades elavatel perekondadel oleks juurdepääs taskukohastele ja kvaliteetsetele väikelaste haridus- ja lastehoiuteenustele;

               —

               kohandada lastehoiuteenuste kavandamise ja kättesaadavuse kriteeriumeid, eesmärgiga mitmekesistada töölkäimise viise, millega abistataks lapsevanemaid töökohustuste täitmise jätkamisel või töö leidmisel ja pöörataks samal ajal tähelepanu lapse huvide kaitsmisele;

               —

               edendada töökohtade ja töökeskkonna kvaliteeti nii, et see võimaldaks lapsevanematel töölkäija ja lapsevanema rolle tasakaalus hoida, pakkudes vanemapuhkust ja toetust töökohtadel ning tagades paindliku töökorralduse.

      Tagada hüvitiste kombineerimise kaudu piisav elatustase – lastel peab olema võimalik nautida elatustaset, mis on kooskõlas inimväärse elu standarditega – selleks tuleb optimaalselt kombineerida rahalisi ja mitterahalisi hüvitisi:

               —

               toetada perekonna sissetulekut piisavate, ühtsete ja tõhusate hüvitiste pakkumisega, sealhulgas maksusoodustused, pere- ja lapsetoetused, eluasemetoetused ja miinimumsissetuleku kavad;

               —

               täiendada rahalise sissetulekutoetuse kavasid mitterahaliste hüvitistega, eelkõige just toitlustamise, lastehoiu, hariduse, tervise, eluaseme, transpordi ja spordi või sotsiaal-kultuurilise tegevuse valdkondades;

               —

               tagada, et lastele suunatud rahalise toetuse kavandamisel ja määramisel arvestataks elukorralduse arenguid ja et toetus põhineks piisaval ümberjaotamisel sissetulekurühmade vahel;

               —

               juurdepääs hüvitistele, mida lastel või nende perekondadel on õigus saada, peaks olema lihtsam ning välja tuleks töötada hüvitisesaajatele suunatud tugiteenused;

               —

               pakkuda isiku majanduslikust olukorrast sõltuvaid või sihtotstarbelisi hüvitisi nii, et välditaks häbimärgistamist, tehtaks vahet laste vajaduste vahel ja vähendataks ohtu sattuda vaesusse, vältides samas seda, et leibkonna teiseste palgasaajate ja üksikvanemate töötamine oleks ebasoodne;

               —

               juhul kui perekondadele suunatud hüvitised tahetakse teha sõltuvaks lapsevanema käitumisest või lapse kooliskäimisest, tuleb põhjalikult kaalutleda ja hinnata sellise meetme võimalikku negatiivset mõju;

               —

               luua regulaarsed ja paindlikud maksevahendid, mis tagavad maksimaalse kaetuse ja on lastele kõige kasulikumad, näiteks ettemaksete süsteemid.

         2.2.   Taskukohaste kvaliteetteenuste kättesaadavus

      Vähendada laste ebavõrdsust, investeerides väikelaste haridusse ja lastehoidu – tuleb suurendada väikelaste hariduse ja lastehoiu potentsiaali sotsiaalsele kaasatusele ning lapse arengule kaasa aitamisel. Väikelaste haridust ja lastehoidu tuleb käsitada sotsiaalse investeeringuna, mis on suunatud ebavõrdsuse vähendamise ja ebasoodsates oludes kasvavate laste ees seisvate probleemide lahendamisele varase sekkumise vahendite kaudu:

               —

               tagada juurdepääs kvaliteetsetele, kaasavatele väikelapse haridus- ja lastehoiuteenustele, mis oleksid taskukohased, ja kohandada vastavate teenuste osutamine perekondade vajadustele;

               —

               soodustada ebasoodsa taustaga laste (eelkõige alla kolmeaastaste laste) osalemist, seda vaatamata nende vanemate olukorrale tööturul, samal ajal vältides häbimärgistamist ja segregatsiooni;

               —

               toetada lapsevanemaid, kes on laste esimestel eluaastatel oma laste peamise õpetaja rollis, ja soodustada seda, et väikelaste haridus- ja lastehoiuteenuste osutamisel tehtaks tihedat koostööd lapsevanemate ja muude lastekasvatuses osalevate isikutega (nt tervishoiuteenuste või lapsevanematele suunatud tugiteenuste osutajad);

               —

               tõsta lapsevanemate teadlikkust sellest, kui kasulik on väikelapse haridus- ja lastehoiuprogrammides osalemine nii lastele kui lapsevanematele; kasutada väikelapse haridus- ja lastehoiuprogramme varase hoiatussüsteemina, mille alusel teha kindlaks perekondlikke või kooliga seonduvaid füüsilisi või psühholoogilisi probleeme, erivajadusi või väärkohtlemist.

      Tugevdada haridussüsteemi mõju võrdsete võimaluste tagamisel – tuleb suurendada haridussüsteemi võimet murda ebasoodsate olude tsükkel, tagades, et kõik lapsed saaksid kasu üleüldisest kvaliteetsest haridusest, mis soodustab nende emotsionaalset, sotsiaalset, kognitiivset ja füüsilist arengut:

               —

               tagada, et kaasatakse kõik õppurid, suunates vajaduse korral vahendid ja võimalused ebasoodsamates oludes isikutele, ning tähelepanelikult jälgida tulemusi;

               —

               tunnistada piirkondlikke erinevusi hariduse kättesaadavuse ja kvaliteedi ning õpitulemuste osas, ning tegeleda nende erinevustega; tõhustada segregatsioonivastaseid meetmeid, mis tugevdavad kõigile kättesaadavat kooliharidust;

               —

               luua kaasav õpikeskkond, tugevdades koolide ja lapsevanemate sidemeid ja pakkuda vajadusel personaalset toetust, kompenseerimaks konkreetseid ebasoodsaid olusid (selleks sobib näiteks sisserändajate ja rahvusvähemuste hulka kuuluvate lapsevanemate koolitamine);

               —

               tegeleda koolist kõrvalehoidmise või väljalangemise põhjustega (näiteks kohustusliku hariduse eest täiendava rahalise tasu küsimine), pakkudes sihipäraseid õppetoetusi ja luues toetava õpikeskkonna;

               —

               parandada madalate baasoskustega õpilaste õpiedukust, tugevdades kirjaoskuse, arvutusoskuse ning matemaatika ja loodusteaduste algteadmiste õpetamist ja tagada, et õpiraskustega õpilased selgitataks varakult välja;

               —

               töötada välja ja rakendada ulatuslik poliitiline lähenemine koolist väljalangemise vähendamiseks. See lähenemine peaks hõlmama ennetamis-, sekkumis- ja kompensatsioonimeetmeid. Tuleb tagada, et kõnealune lähenemine hõlmab meetmeid, mis on suunatud koolist väljalangemise ohus olevatele õpilastele;

               —

               tõhustada võrdõiguslikkust käsitlevat õigusraamistikku ja tagada, et ka kõige marginaalsemaile õppureile oleks tagatud põhiõigus omandada kvaliteetne miinimumkvalifikatsioon.

               —

               vaadata läbi kõigi õpetamisega seonduvate elukutsete profiilid ja tõsta nende kvaliteeti ning valmistada õpetajaid ette sotsiaalse mitmekesisuse osas; võtta tööle spetsiaalsed kultuurivahendajad ja võtta kasutusele rollimudelid, millega lihtsustataks romade ja sisserändaja taustaga laste integratsiooni.

      Viia tervishoiusüsteemid paremini vastavusse ebasoodsas oludes kasvavate laste vajadustega – tuleb tagada, et kõik lapsed saaksid täiel määral kasutada oma universaalset õigust tervishoiuteenustele, sealhulgas haiguste vältimise ja tervislikke eluviise soodustavatele teenustele, samuti kvaliteetse arstiabi teenustele:

               —

               tegeleda takistustega, millega haavatavas olukorras lapsed ja pered tervishoiuteenuste kasutamisel kokku puutuvad, sealhulgas kulud, kultuurilised või keeleprobleemid, teabe puudumine. Tervishoiuteenuste osutajate koolitust on vaja selles valdkonnas parandada;

               —

               investeerida haiguste vältimisse varases lapseeas, võttes meetmeid, millega seotakse omavahel toitumine, tervishoid, haridus ja sotsiaalteenused;

               —

               tegeleda sotsiaalsest seisundist tuleneva ebatervisliku eluviisi ja ainesõltuvuse probleemiga, tehes tasakaalustatud toitumise ja sportlikud eluviisid kõigile lastele kättesaadavaks;

               —

               pöörata erilist tähelepanu füüsilise või vaimse puudega lastele, ilma dokumentideta või registrisse kandmata lastele, rasedatele teismelistele ja ainesõltuvusprobleemiga perest pärit lastele.

      Pakkuda lastele turvalist ja sobilikku kodu ja elukeskkonda – tuleb võimaldada lastel elada ja üles kasvada turvalises, tervislikus ja lapsesõbralikus keskkonnas, mis toetaks laste arengut ja õpivajadusi:

               —

               võimaldada lastega peredele taskukohane, kvaliteetne eluase (sealhulgas sotsiaaleluase), pöörata tähelepanu olukordadele, kus võidakse kokku puutuda keskkonnaohtude, ülerahvastatuse või rahapuudusest tuleneva suutmatusega tasuda elektrienergia või kütte eest;

               —

               toetada perekondi ja lapsi, kel on oht jääda kodutuks, vältides väljatõstmisi, ebavajalikke kolimisi ja perekondade lahutamist ning pakkudes ajutist peavarju ja pikaajalisi eluasemelahendusi;

               —

               kohalikes planeeringutes tuleb pöörata tähelepanu laste huvidele – tuleks vältida getode tekkimist ja eraldatust, selleks tuleks eluasemepoliitikas edendada sotsiaalset segunemist ja pakkuda piisavat ühistranspordi kasutamise võimalust;

               —

               vähendada lastele kahjulikku mõju avaldavat kokkupuudet kehva elu- ja sotsiaalse keskkonnaga, et kaitsta lapsi vägivalla ja väärkohtlemise ohvriks langemise eest.

      Suurendada peretoetusi ja parandada alternatiivsete hooldusvõimaluste kvaliteeti – tuleb tugevdada lastekaitset ja ennetavaid sotsiaalteenuseid; aidata peredel lihvida oma vanemlikke oskusi ilma pereliikmeid häbimärgistamata, tagades samas, et lapsed, kelle vanematelt on vanemlikud õigused ära võetud, kasvaksid üles keskkonnas, mis vastab nende vajadustele:

               —

               tagada, et vaesus ei oleks kunagi ainsaks põhjenduseks, miks lapse vanematelt võidakse vanemlikud õigused ära võtta; seada eesmärgiks, et lastel oleks võimalik jääda või tagasi pöörduda oma vanemate juurde, selleks tuleks näiteks aidata perekonnal materiaalsed puudused kõrvaldada;

               —

               tagada, et laste hooldusasutusse paigutamist kontrollitakse piisavalt ja üritatakse vältida, ning näha ette hooldusasutusse paigutamise regulaarne läbivaatamine juhtudel, kui laps on hooldusasutusse paigutatud;

               —

               peatada vanemliku hoolduseta laste jaoks ettenähtud institutsionaalsete hooldusasutuste levik; edendada kvaliteetset, kogukonnapõhist hooldust ja soodustada institutsionaalsete hooldusasutuste asemel hooldust perekonnamudelipõhistes asutustes, kus laste arvamusi arvesse võetakse;

               —

               tagada, et vanemliku hoolduseta lastel on juurdepääs tervise, hariduse, tööhõive, sotsiaalabi, sotsiaalkindlustuse ja eluasemega seonduvatele kvaliteetteenustele (nii üld- kui ka eriteenustele), sealhulgas ka täiskasvanuikka jõudes iseseisva eluga alustades;

               —

               toetada asjakohaselt lapsi, kelle vanemad on maha jätnud, kui üks neist või mõlemad on riigist lahkunud, et minna tööle teise riiki, samuti tuleb toetada nende laste asendushooldajaid.

         2.3.   Lastel on õigus osaleda

      Toetada kõigi laste osalemist mängudes, vabaajategevuses, spordis ja kultuuriringides – tuleb teadvustada, et kuna laste heaolu ja toimetulekut rasketes olukordades mõjutavad ka lapsed ise, tuleb anda neile võimalus osaleda informaalsetes õppetegevustes, mis toimuvad väljaspool kodu ja pärast tavapäraseid koolitunde:

               —

               kõrvaldada takistused, näiteks kuludega, juurdepääsuga või kultuuriliste erinevustega seonduvad probleemid tagamaks, et kõik lapsed saaksid väljaspool kooli mängida, osaleda vabaajategevuses, spordi- ja kultuuriringides;

               —

               sisse seada turvalised ruumid laste lähikonda ja toetada ebasoodsas olukorras olevaid kogukondi selleks spetsiaalselt kavandatud soodustustega;

               —

               julgustada koole, ühiskonnategelasi ja kohalikke ametiasutusi välja pakkuma paremaid kooliväliseid tegevusi ja vahendeid kõigi laste jaoks, sõltumata vanemate tööalasest olukorrast ja taustast;

               —

               peredele tuleb võimaldada sotsiaalmeetmetes osalemist eesmärgiga parandada vanemlikke oskusi ja edendada positiivset suhtlust pereringis;

               —

               edendada osalemisvõimalusi, mille aluseks on kogukonna vabatahtliku tegevus, ja põlvkondadevahelist solidaarsust.

      Luua vahendid, mis aitavad lastel nende elu mõjutavate otsuste tegemisel osaleda – lastele tuleb anda võimalus teadlikult arvamust avaldada ja julgustada neid seda tegema, seejuures tuleb tagada, et neid arvamusi oluliseks peetakse ja tähtsate lapsi mõjutavate otsuste tegemisel arvesse võetakse:

               —

               kasutada ja edasi arendada olemasolevaid vahendeid, millega kaasata lapsi teenuste (näiteks lastehoiuteenused, tervishoid ja haridus) organiseerimisse ning konsulteerida nendega asjakohaste poliitiliste meetmete kavandamisel nende vanusele kohandatud vahendite kaudu;

               —

               toetada kõigi laste kaasamist olemasolevatesse osalemisstruktuuridesse. Tuleb tegutseda nii, et ka ebasoodsates oludes kasvanud lapsed oleksid kaasatud, ja toetada nende osalemist;

               —

               lastega töötavaid professionaale tuleb innustada lapsi aktiivselt kaasama, seejuures tuleb tõsta teadlikkust nende õigustest ja kohustustest;

               —

               tagada, et lapse õigusi arvestataks kõigis õigusalastes otsustes ja edendada lapsesõbralikku kohtupidamist, eelkõige võimaldades lastel tõhusalt kohtuprotsessis osaleda.

         3.   VAJALIKE VALITSEMISTAVADE, RAKENDAMISMEETMETE JA JÄRELEVALVEKORRA TÄIENDAMINE

      Tugevdada sünergiat sektorite vahel ja parandada juhtimiskorraldust – tagada võtmeisikutevahelise koostöö laiema kavandamise ja suurendamisega, et poliitilised meetmed laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu oleksid tõhusad:

               —

               välja töötada regulaarsed ja süstemaatilised seosed laste sotsiaalse kaasatuse seisukohast olulise tähtsusega poliitikavaldkondade vahel ja tugevdada sünergiat võtmeisikute vahel, seda eelkõige hariduse, tööhõive, tervishoiu, võrdõiguslikkuse ja laste õiguste alal;

               —

               näiteks konkreetsete institutsiooniliste korralduste abil töötada selle nimel, et lastega seotud meetmed ja õigused oleksid hästi integreeritud olulistesse poliitikavaldkondadesse;

               —

               edendada tihedat koostööd ja regulaarset dialoogi kõikide tasandite riigiasutuste, tööturu osapoolte, kohalike kogukondade ja kodanikuühiskonna organisatsioonide vahel;

               —

               toetada ja edasi arendada laste kaasatust, sealhulgas käesoleva soovituse rakendamisel.

      Tõhustada tõenditel põhinevate lähenemisviiside kasutamist – selleks tuleb tõhustada tõenditel põhineva poliitika väljatöötamist ja sotsiaalpoliitika uuendamist, tagades ühtlasi, et seejuures arvestatakse, kuidas need poliitilised lähenemisviisid võivad lapsi mõjutada:

               —

               jälgimaks poliitika mõju lastele ja nende perekondadele tuleb hästi ära kasutada olemasolevad statistilised ja haldusandmed; vajaduse ja teostatavuse korral tuleb suurendada statistiliste andmete hulka (ja esitada andmed sugupoolte alusel jaotatuna), seda eelkõige puudustkannatavate laste kvaliteetsete ja taskukohaste lastehoiuvõimaluste, laste tervise ja kõige haavatavamasse rühma kuuluvate laste olukorra kohta;

               —

               tagada, et andmed laste olukorra jälgimiseks esitataks õigeaegselt ja soodustada selliste meetodite ja mudelite kasutamist, mis võimaldavad poliitika võimalikku mõju lastele eelnevalt süsteemselt hinnata, nagu näiteks mikrosimulatsioon;

               —

               tuleb tugevdada sidemeid poliitikute ja teadlaste vahel ning katsetada asjakohaseid poliitilisi uuendusi; julgustada programmi väljundite hindamist tõendipõhiselt, sealhulgas pikas perspektiivis hindamist pikaajalise uuringu alusel, ning muuta hindamistulemused paremini nähtavaks ja kättesaadavaks;

               —

               edendada heade tavade ja teadmiste vahetust, läbiproovitud ja kontrollitud sekkumismudelite väljaselgitamist, meetmeid, millega tugevdatakse üldisemalt kogukonna solidaarsust ja mis võimaldavad kohalikel kogukondadel koostööd teha;

               —

               hinnata majanduskriisi tagajärjel võetud ajutiste meetmete mõju ning alles seejärel otsustada, kas need poliitilised meetmed tuleks lisada struktuurireformidele.

         4.   ASJAKOHASTE ELI VAHENDITE KASUTAMINE

      Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamine tuleb paigutada strateegia „Euroopa 2020” keskmesse – mitmesugused strateegia „Euroopa 2020” raames kättesaadavad vahendid ja indikaatorid tuleb kasutusele võtta, et anda laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamisele uut hoogu:

               —

               laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleem tuleb ametlikult tõsta strateegia „Euroopa 2020” ja riiklike reformiprogrammide keskseks probleemiks, kuna see on osa tööst, mida tehakse vaesuse vähendamisel ja sotsiaalse tõrjutuse vastases võitluses ning mille puhul võetakse arvesse asjakohaseid Euroopa Ülemkogus vastu võetud riigipõhiseid soovitusi;

               —

               vajaduse korral tuleb kaaluda laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vähendamiseks riiklike eesmärkide püstitamise lisandväärtust, võttes seejuures arvesse riikide omapära;

               —

               rakendada täismahus strateegia „Euroopa 2020” ja sotsiaalvaldkonna avatud koordineerimismeetodi pakutavaid vahendeid, parandamaks laste vaesuse vastu võitlemiseks ja laste heaolu suurendamiseks võetud meetmete järelevalvet ja hindamist, kasutades kavandatud indikaatoripõhist järelevalveraamistikku, mis on lisatud käesolevale soovitusele;

               —

               tugevdada sünergiat asjakohaste ELi poliitikavaldkondadega, eelkõige hariduse, tervishoiu, soolise võrdõiguslikkuse ja laste õiguste valdkondades.

      Võtta kasutusele asjakohased ELi rahastamisvahendid – eespool esitatud poliitiliste prioriteetide toetuseks tuleb asjakohaselt ära kasutada võimalused, mida pakuvad ELi rahastamisvahendid:

               —

               toetada tõenditel põhineva poliitika ja sotsiaalvaldkonna uuenduste edasist arendamist sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi, Euroopa Sotsiaalfondi, algatuse „Horisont 2020” vahenditest. Neid vahendeid tuleb kasutada võimalike poliitiliste uuenduste testimisel, hindamisel ja ajakohastamisel;

               —

               tuleb kasutusele võtta enim puudustkannatavatele isikutele suunatud Euroopa toiduabiprogrammi vahendid (suunates need vahendid lastele, kes kannatavad toidu- ja materiaalse puuduse käes), üleeuroopalise koolipiima ja koolipuuvilja programmide vahendid (pakkudes lastele kõrge toiteväärtusega tooteid ja tutvustades tervislikke toitumisharjumusi) ning programmi „Erasmus kõigile” vahendid (parandades laste juurdepääsu haridusele, informaalsele õppimisele ja spordile);

               —

               tuleb kasutusele võtta struktuurifondide pakutavad võimalused laste ja perekondade toetamiseks, seda eriti Euroopa Sotsiaalfondi ja Euroopa Regionaalarengufondi 2014.-2020. aasta tööprogrammide koostamisel, seejuures tuleks arvestada konkreetse riigi jaoks esitatud soovitustega;

               —

               sobivalt ära kasutada eesmärgid, mis on seotud tööhõive edendamise ja tööjõu liikuvuse toetamise, sotsiaalse kaasatuse edendamise ja vaesusevastase võitlusega, investeerides haridusse, oskuste omandamisse ja elukestva õppe edendamisse, samuti asjakohastesse prioriteetidesse nende valdkondade raames. Prioriteetide hulka kuuluvad eelkõige väikelaste haridus, enneaegse koolist väljalangemise vähendamine, töö- ja eraelu ühildamine, juurdepääs teenustele (sealhulgas tervishoiu- ja sotsiaalteenustele), kogukondlikult juhitavad kohaliku arengu strateegiad, mahajäänud piirkondade taastamise toetamine ja üleminek institutsionaalsetelt teenustelt kogukonnapõhistele teenustele;

               —

               tagamaks, et 2014.–2020. aasta struktuurifondide meetmed oleksid edukad, tuleb kasutusele võtta tõenditel põhinevad strateegiad enneaegse koolist väljalangemise vähendamiseks, kaasata asjakohased huvirühmad, ja võtta meetmeid, mis toetavad institutsionaalsete hooldusteenuste muutmist kogukonnapõhisteks hooldusteenusteks;

               —

               tuleb arendada partnerlust struktuurifondide kavandamisel ja nende kättesaadavuse tagamisel, kaasates asjakohased riikliku, piirkondliku ja kohaliku tasandi huvirühmad, eelkõige asjakohased riigiasutused, tööturu osapooled ja valitsusvälised organisatsioonid, ning võtta kasutusele kõik meetmed, et võidelda laste vaesusega.

      Brüssel, 20. veebruar 2013

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         László ANDOR

      (1)  Vastavalt ÜRO lapse õiguste konventsioonile peetakse lasteks kõiki alla 18-aastaseid isikuid.

      (2)  KOM(2010) 758 (lõplik).

      (3)  Sotsiaalkaitsekomitee nõuandev aruanne Euroopa Komisjonile laste vaesuse ennetamise ja selle vastu võitlemise ning laste heaolu edendamise kohta, vastu võetud 27. juunil 2012.

      (4)  „Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ennetamine ja nende vastu võitlemine ning laste heaolu edendamine,”, tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu järeldused, 5. oktoober 2012, 14437/12.

      (5)  Vt eelkõige: Ajakohastatud strateegiline raamistik üleeuroopaliseks koostööks hariduse ja koolituse alal, KOM(2008) 865 (lõplik); Solidaarsus ja tervishoid: tervisealase ebavõrdsuse vähendamine Euroopa Liidus KOM(2009) 567 (lõplik); Naiste ja meeste võrdõiguslikkuse strateegia 2010–2015, KOM(2010) 491 (lõplik).

      (6)  Komisjoni 3. oktoobri 2008. aasta soovitus 2008/867/EÜ tööturult tõrjutud isikute aktiivse kaasamise kohta.

      (7)  Eesistujariigi järeldused, Barcelona Euroopa Ülemkogu, 15.–16. märts 2002, dokument SN 100/1/02 REV.1

      LISA

         Indikaatoripõhine järelevalveraamistik

      Kavandatud järelevalveraamistikus esitatakse indikaatorid, mille alusel jälgida käesoleva soovituse rakendamist. Ettepanekud edasisteks parandusteks on esitatud sotsiaalsete investeeringute paketi lisades.

         Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastase võitluse ning laste heaolu edendamise üldeesmärk

                  Strateegia „Euroopa 2020”

                  Määratlus

                  Jaotused

                  Päritolu

                  Esmatähtis / teisejärguline (1) / kontekst

                  Märkused

                     Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse oht laste puhul (Euroopa 2020. aasta vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse strateegia peamisele eesmärgile vastav jaotus)

                  Laste hulk, kes elavad leibkonnas, kes on vaesuseohus ja/või kes kannatavad tõsist materiaalset puudust ja/või väga madala tööhõivega leibkonnas (nende kolme indikaatori täpsemat määratlust vaata allpool).

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                  Indikaator

                  Määratlus

                  Jaotused

                  Päritolu

                  Esmatähtis / teisejärguline / kontekst

                  Märkused

                     Vaesusriski määr laste puhul (analüüsitakse koos vaesuse piirmääraga ostujõu standardis leibkonna puhul, mis koosneb kahest täiskasvanust ja kahest alla 14-aastasest lapsest)

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkonnas, mille ekvivalentnetosissetulek on alla 60 % riigi keskmisest ekvivalentnetosissetulekust.

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17) ja leibkonna liigid

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                     Tõsise materiaalse puuduse määr

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkonnas, mille elutingimusi häirib tõsiselt vahendite puudus, st laps kogeb alljärgnevalt nimetatud üheksast puudust väljendavast tegurist vähemalt nelja: ta perekond ei suuda i) tasuda üüri või kommunaalteenuste arveid, ii) hoida oma kodu piisavalt soojana, iii) toime tulla ootamatute kuludega, iv) ülepäeviti süüa liha, kala või samaväärseid proteiinirikkaid tooteid, v) puhata nädal aega väljaspool elukohta, vi) soetada autot, vii) soetada pesumasinat, viii) soetada värviteleviisorit või ix) soetada telefoni.

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                     Selliste laste osakaal, kes elavad väga madala tööhõivega leibkonnas

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkonnas, kus tööealised täiskasvanud (18–59-aastased) on eelmisel aastal (st tulude vaatlusperioodil) töötanud alla 20% võimalikust tööajast.

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                     Laste vaesuse indikaator

                  Ettevalmistamisel

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Ei kohaldata

                  Väljatöötamisel

                     Laste vaesuse ohu hajuvus vaesusriski piiri suhtes: vaesusriski määr arvutatakse 50 % ja 70 % piirmäära suhtes

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkonnas, mille ekvivalentnetosissetulek on alla 50 % ja 70 % riigi keskmisest ekvivalentsissetulekust.

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Teisejärguline

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                     Pideva vaesusriski määr laste puhul

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkonnas, mille ekvivalentnetosissetulek on alla vaesuse piirmäära sel aastal ja oli sel tasemel veel vähemalt kahel kolmest eelnevast aastast.

                  0–17

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Teisejärguline

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                     Teataval ajahetkel fikseeritud vaesusriski määr laste puhul

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkondades, mille ekvivalentnetosissetulek on alla 60 % riigi keskmisest ekvivalentnetosissetulekust sel ajahetkel, kui vaesusriski piir fikseeriti

                  0–17

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Kontekst

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

         Juurdepääs piisavatele vahenditele

                  Indikaator

                  Määratlus

                  Jaotused

                  Päritolu

                  Esmatähtis / teisejärguline / kontekst

                  Märkused

                     Töötavate isikute vaesuse määr leibkondades, kuhu kuuluvad ülalpeetavad lapsed

                  Selliste ülalpeetavate lastega isikute osakaal, keda määratletakse töötavana ja kelle sissetulek on alla vaesuse piirmäära (60 % riigi keskmisest ekvivalentnetosissetulekust)

                  Vanuserühmad (0–17, 18–64, 0–64) leibkonna liigi järgi (üksikvanemad, kaks täiskasvanut ülalpeetavate lastega)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                     Laste vaesusriski määr leibkonna töö intensiivsuse järgi

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkondades, mille ekvivalentnetosissetulek on alla 60 % riigi keskmisest ekvivalentnetosissetulekust leibkonna töö intensiivsuse järgi

                  0–17, tööhõive leibkonnas (väga kõrge [0,85 – 1], kõrge [0,55 – 0,85], keskmine [0,45 – 0,55], madal [0,2 – 0,45])

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                     Vaesusriski määr laste puhul, kes elavad töötavate vanematega leibkonnas

                  Selliste laste osakaal, kes elavad leibkondades, mille sissetulek on alla vaesuse piirmäära (alla 60 % riigi keskmisest ekvivalentnetosissetulekust) ja töö intensiivsus on üle 0,2

                  Leibkonna liigi alusel

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                     Laste suhtelise vaesuse süvik

                  Erinevused isikute keskmises ekvivalentsissetulekus, omavahel võrreldakse isikuid, kelle sissetulek on alla vaesusriski piiri ja võrdne vaesusriski piirmääraga, väljendatakse protsendina vaesusriski piirmäärast

                  0–17

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Esmatähtis

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                     Lastehoid

                  Samasse vanuserühma kuuluvatest lastest need lapsed, kes kasutavad (ametlikku, (2) muude isikute kui pereliikmete pakutavat) lastehoiuteenust

                  Alla kolmeaastased lapsed, lapsed kolme aasta ja kohustusliku kooliea vahel; alla 30 tunni nädalas, 30 või rohkem tundi nädalas

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Teisejärguline

                  Tuleks hinnata, kas jaotus sissetulekukvintiili kaupa on asjakohane

                     Lapsevanemate tööhõive mõju

                  Erinevused (protsendipunktides) järgmiste näitajate vahel

                              —

                              20–49-aastaste isikute tööhõivemäär leibkonnas, kus ei ole kuni kuueaastaseid lapsi ja

                              —

                              20–49-aastaste isikute tööhõivemäär leibkonnas, kus on vähemalt üks kuni kuueaastane laps.

                  Kokku, sugude kaupa

                  Eurostat, tööjõu-uuring

                  Kontekst

                  Soovitav on vaadelda eraldi lapsi vanuses 0–3 ja vanuses 3–6

                     Hoolduskohustuse tõttu osaline tööaeg

                  Isikud, kes töötavad osalise tööajaga, sest hoolitsevad laste või töövõimetute täiskasvanute eest, väljendatakse protsendina kogu töötajaskonnast

                  Kokku, sugude kaupa

                  Eurostat, tööjõu-uuring

                  Kontekst

                     Sotsiaalsete siirete (v.a pensionid) mõju laste vaesuse vähendamisel

                  Erinevus laste vaesusriski määras enne ja pärast sotsiaalseid siirdeid (v.a pensionid)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Teisejärguline

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

                     Liiga suured eluasemekulud

                  Rahvastiku protsent, kes elab leibkonnas, kus eluasemekulud kokku (pärast saadud eluasemetoetuste mahaarvamist) moodustavad üle 40% leibkonna kogu netosissetulekust (pärast saadud eluasemetoetuste mahaarvamist)

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17), vaesuse seisund (alla või üle vaesusriski piiri)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

                  Teisejärguline

                  Soovitatakse lisada võrdlus tööealise (18–64) ja vanemaealise (65+) rahvastikuga

         Kvaliteetteenuste kättesaadavus

                  Indikaator

                  Määratlus

                  Jaotused

                  Päritolu

                  (Esmatähtis/teisejärguline)

                  Märkused

                     Väikelaste haridus

                  4-aastaste ja kohustusliku kooliea vahelisse vanuserühma kuuluvad lapsed, kes osalevad väikelastele suunatud haridussüsteemis

                  Sugude kaupa

                  UNESCO/OECD/EUROSTAT (3)

                  Esmatähtis

                     Lugemisoskus, matemaatika ja loodusteadused

                  15 aasta vanused lapsed, kelle punktid PISA testi nimetatud valdkondades olid 1 või alla selle (skaalal 1 (on madalaim punktide arv) kuni 5 (kõrgeim punktide arv)

                  Vanemate tausta järgi (haridustase, sünniriik)

                  OECD – PISA (4)

                  Esmatähtis

                  Praeguses andmebaasis puuduvad andmed Küprose ja Malta kohta.

                     Mittetöötavate või haridust ega kutset mitteomandavate noorte määr

                  Mittetöötavate või haridust ega kutset mitteomandavate noorte määr

                  Sugude kaupa, vanuses 15–19

                  Eurostat, tööjõu-uuring

                  Esmatähtis

                     Varakult õpingud või koolituse katkestanud noored

                  Rahvastik vanuses 18–24, kellel on enamasti keskhariduse alumine aste ja kes ei õpi edasi

                  Sugude kaupa, kõrgeima lõpetatud haridustaseme järgi

                  Eurostat, tööjõu-uuring

                  Teisejärguline

                     Isikud, kes väidavad, et arstiabi on kättesaamatu

                  Selliste 16–25-aastaste isikute osakaal, kes väidavad, et ei ole saanud arstiabi, sest see on kulukas või asub kaugel või kuna järjekorrad on pikad

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC)

                     Väikelaste suremus

                  Alla üheaastaste laste surmade arvu suhe aastas sel aastal elusana sündinud laste arvu suhtes (väljendatuna 1 000 elusana sündinud lapse kohta)

                  Lastevanemate sotsiaalmajandusliku staatuse järgi (väljatöötamisel)

                  Eurostat

                  Esmatähtis

                     1–14-aastaste laste suremus

                  Surmade määr 100 000 elaniku kohta

                  Eurostat

                     Madal sünnikaal

                  Sünnikaal alla 2 500 grammi (5,5 naela)

                  WHO – OECD

                  Esmatähtis

                     Vaktsineerimine

                  Väikelaste protsent, kes on sel kalendriaastal saanud üheaastaseks ja keda on täies mahus vaktsineeritud läkaköha, difteeria, teetanuse ja lastehalvatuse vastu. Väikelaste protsent, kes on sel kalendriaastal saanud kaheaastaseks ja keda on täies mahus vaktsineeritud leetrite, mumpsi ja punetiste vastu.

                  WHO

                  Kontekst

                     Rasvumus

                  15–24 aasta vanused noored, kelle kehamassi indeks on 30 või enam

                  Sugude kaupa ja lastevanemate sotsiaalmajandusliku staatuse järgi

                  Eurostat – EHIS (5)

                  Kontekst

                     Regulaarsed suitsetajad

                  Igapäevaselt suitsetajate osakaal 15–24 aasta vanuste hulgas

                  Sugude kaupa ja lastevanemate sotsiaalmajandusliku staatuse järgi

                  Eurostat – EHIS

                  Kontekst

                     Vaimne tervis

                  Noored inimesed (15–24), kellel on diagnoositud depressioon

                  Sugude kaupa

                  Eurostat – EHIS

                  Kontekst

                  Väljatöötamisel

                     Noorte surma põhjuseks enesetapp

                  Enesetapu tagajärjel surnud noorte (15–24-aastased) osakaal 100 000 elaniku kohta

                  Sugude kaupa

                  Eurostat – surma põhjuste statistika

                  Kontekst

                     Halvad eluasemetingimused

                  Rahvastiku protsent, kes kannatab järgmiste eluasemega seotud probleemide all. Need probleemid on:
                  1) katus laseb läbi, seintes ja põrandas on niiskus või aknaraamid või põrand mädanevad; 2) eluasemes puudub vannituba või duširuum; 3) puudub vesiklosett, mis on ainult selle leibkonna kasutada; 4) muud probleemid eluasemega: liiga pime, pole piisavalt valgust.

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17), vaesusriski seisund (alla või üle vaesusriski piiri)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC)

                  Esmatähtis

                     Ülerahvastatud

                  Protsent rahvastikust, kes elavad ülerahvastatud leibkonnas. Isik loetakse ülerahvastatud leibkonnas elavaks juhul, kui leibkonna käsutuses olevate ruumide arv ei võrdu vähemalt järgmisega:

                              —

                              üks ruum leibkonna kohta;

                              —

                              üks ruum paari kohta;

                              —

                              üks ruum kõigi isikute jaoks, kes on vanuses 18+;

                              —

                              üks ruum kahe isiku jaoks, kes on samast soost ja vanuses 12–17;

                              —

                              üks ruum iga isiku jaoks, kes on erinevast soost ja vanuses 12–17;

                              —

                              üks ruum kahe alla 12-aastase isiku jaoks.

                  Vanuserühmad (0–17, 0–5, 6–11, 12–17), vaesusriski seisund (alla või üle vaesusriski piiri)

                  Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC)

                  Esmatähtis

         (1)  Esmatähtsad indikaatorid on need, mis hõlmavad paljusid valdkondi, mida peetakse kõige olulisemaks tulemuse näitajaks. Teisejärgulised indikaatorid toetavad esmatähtsaid indikaatoreid, kirjeldades üksikasjalikumalt probleemi olemust või probleemi teisi dimensioone. Konteksti kuuluvad indikaatorid on need, mis pakuvad täiendavaid andmeid ja taustteavet. Kavandatud loetelu indikaatoritest on soovituslik ja jätab võimalusi esitada muud taustteavet, mida peetakse asjakohaseks riiklikku konteksti paigutamise ja riiklike olude parema mõistmise seisukohast.

         (2)  Ametliku teenusena määratletakse järgmised teenused: koolieelne või samaväärne kohustuslik haridus, väljaspool koolitunde pakutavad tsentraalsed teenused, lastesõim, lasteaed või muu päevahoiukeskus, sealhulgas perekondlik päevahoid, elukutselised atesteeritud lapsehoidjad. Perekonnaliikmete, naabrite või atesteerimata lapsehoidjate lastehoiuteenuseid ametlike lastehoiuteenuste hulka ei loeta.

         (3)  UNESCO/OECD/EUROSTATi andmebaasid haridust käsitleva statistika kohta.

         (4)  http://www.oecd.org/statisticsdata/03381,en_2649_35845621_1_119656_1_1_1.00.html.

         (5)  EHIS on Euroopa terviseuuring.