title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Belgia 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/5

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Belgia 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/02
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega luuakse sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse Belgia 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Belgia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta (4).

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. 28. novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Belgiat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               10. aprillil 2013 avaldas komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Belgia suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Belgias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mida tuleb jälgida ja vastavalt poliitikameetmeid võtta. Eelkõige tuleb jätkuvalt pöörata tähelepanu makromajanduslikele suundumustele kaupade välise konkurentsivõime valdkonnas ja ülemäärasele võlatasemele, eriti seoses avaliku sektori kõrge võlataseme mõjuga reaalmajandusele.

               (9)

               Belgia esitas 29. aprillil 2013 oma 2013. aasta riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2016. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. See on võrreldes komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosiga (SKP 2013. aastal ei muutu ja suureneb 1,2 protsendini 2014. aastal) mõnevõrra optimistlikum (SKP ennustatav kasv vastavalt 0,2 % ja 1,5 %). Belgia on rakendanud konsolideerimismeetmeid alates 2010. aastast ja eelkõige 2012. aastal, mil viidi läbi pensionisüsteemi, töötushüvitiste süsteemi ja tooteturgude struktuurireformid. Siiski ei olnud eelarve konsolideerimismeetmed piisavad selleks, et olla kooskõlas nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitusega korrigeerida ülemäärane puudujääk. 2012. aastaks seatud ülemäärase puudujäägi korrigeerimise tähtajast ei suudetud kinni pidada ka seetõttu, et pangakontserni Dexia rekapitaliseerimise negatiivne mõju eelarvepuudujäägile oli 0,8 % SKPst ning majandusareng oli 2012. aasta teisel poolel oodatust halvem. Selle tõttu on nüüd ette nähtud puudujäägi vähendamine alla aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse 3 % SKPst alates 2013. aastast. Programmis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on saavutada eelarve struktuurne tasakaal 2015. aastaks ja täita 2016. aastal keskpika perioodi eesmärk. Programmis muudeti keskpika perioodi eesmärk 0,5 % ülejäägist 0,75 % ülejäägiks SKPst. Uus keskpika perioodi eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Stabiilsusprogramm on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse uue tähtajaga, milleks on 2013. aasta, aga komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt on turvavaru väike, et takistada aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse 3 % SKPst ületamist, kuna 2013. aastal on ennustatav puudujääk 2,9 % SKPst.
               Iga-aastane kavandatud liikumine keskpika perioodi eesmärgi poole, mis on kavas saavutada 2016. aastaks, on üle 0,5 % SKPst (struktuurselt). Konsolideerimismeetmeid ei ole 2013. aastale järgneva aja kohta täpsustatud. Stabiilsusprogrammis sisalduva teabe kohaselt oodatakse, et valitsemissektori kulude kasv, arvestamata kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmeid, aitab aastatel 2014–2016 kaasa iga-aastasele struktuurilisele kohandamisele keskpika perioodi eesmärgi suunas 0,5 % võrra SKPst. Stabiilsusprogrammi kohaselt jõuab võla suhe 2013. aastal 100 protsendini SKPst ja langeb järk-järgult 93,0 protsendini SKPst 2016. aastaks. Eeldatavalt on Belgias aastatel 2014–2016 üleminekuperiood seoses võlakriteeriumi täitmisega. Kava kohaselt täidetakse võlakriteerium üleminekuperioodi lõpul. Komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt ulatub võla suhe 2013. aastal 101,4 protsendini SKPst ja suureneb 2014. aastal 102,1 protsendini SKPst eeldusel, et poliitikat ei muudeta. Üleminekut võla vähendamise nõude täitmisele aastal 2014 ei saavutata, mis osutab sellele, et edusammud keskpika perioodi eesmärgi suunas ei ole piisavad. Stabiilsusprogrammis ei selgitata, kuidas jaguneb kavandatav kohandamine eri valitsustasandite vahel. See küsimus tõstatati ka eelmise aasta riigipõhises soovituses. Lisaks eeskirjadel põhinevale mitmeaastasele raamistikule valitsemissektori jaoks on eelarve-eesmärkide saavutamiseks vaja töötada välja ja kinnitada konkreetne koordineerimiskord, mille abil kindlustada piirkondade, kogukondade ja kohalike ametiasutuste tugevamad automaatsed kohustused, et tagada nende täitmine.

               (11)

               Prognooside kohaselt suurenevad Belgias vananemisega seotud kulud märkimisväärselt (+2,0 protsendipunkti SKPst) juba aastatel 2010–2020, eelkõige pensionide ja pikaajalise hoolduse valdkonnas. Eakate sotsiaalkindlustussüsteemi reformimisega on alustatud ja sellel peaks olema positiivne mõju eakate tööhõivele. Siiski viitavad prognoosid sellele, et Belgia ei suuda täita endale 2020. aastaks seatud eesmärki selles valdkonnas. Ülesande ulatust silmas pidades tuleb teha täiendavaid jõupingutusi, et kaotada lõhe tegeliku ja seadusjärgse pensioniea vahel. Meetmed seadusjärgse pensioniea sidumiseks oodatava eluea pikenemisega võimaldaksid säilitada pensionisüsteemi jätkusuutlikkuse pikemas perspektiivis. Rahalist jätkusuutlikkust käsitlev eesmärk tuleb tasakaalustada vajadusega säilitada eakate sotsiaalkindlustuse süsteemide piisavus. Pikaajalise hoolduse puhul tuleks uurida võimalusi, kuidas parandada nende teenuste riiklike kulutuste kulutõhusust, millised on tervishoiu valdkonnas kulude kokkuhoidu võimaldavad meetmed, nagu ennetus- ja rehabiliteerimismeetmed, ning millised on meetmed, mille abil luua paremaid tingimusi iseseisvaks elamiseks, arvestades hooldusteenuste suhteliselt kõrget hinda.

               (12)

               Belgia kauaaegne konkurentsivõime vähenemine on põhjustatud mitmest tegurist, mille hulgas on palkade kujundamise süsteem, häired sisenditurul ning majanduse innovatsioonivõimega seotud mittekulupõhised tegurid. 1996. aastal kehtestatud palganorm, eesmärgiga säilitada konkurentsivõime peamiste kaubanduspartnerite suhtes, ei ole alati oma rolli täitnud. Senised otsese mõjuga meetmed, et viia palkade areng paremini vastavusse produktiivsuse tasemega, kujutavad endast küll liikumist õiges suunas, kuid neist ei piisa, et tagada pikaajaline vastavus palkade ja tootlikkuse suundumuste vahel. Palgaläbirääkimiste raamistikku tuleb struktuurselt veelgi täiustada: näiteks tuleks kohaldada automaatset korrigeerimist olukorras, kus palganormi ei järgita, või kus terviseindeksi tõus ületab peamiste kaubanduspartnerite palgatõusu. Palgaläbirääkimiste süsteem peaks tagama, et palgasuundumused järgivad allpiirkondliku ja kohaliku tasandi tootlikkuse dünaamikat. Belgia spetsialiseerub tiheda rahvusvahelise konkurentsiga vahetoodetele, mis muudab raskeks selle, et lõpphinnas kajastuksid muutused sisendhindades. Kuigi Belgia teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemi tugevad küljed on kulupõhise konkurentsivõime probleemi leevendanud, jääb ettevõtete teadus- ja arendustegevus endiselt väga kontsentreerituks ja ettevõtete laiem osalemine selles tegevuses jääb nõrgaks. Tõhustada tuleks raamtingimusi, mis võimaldavad kiirendada üleminekut teadmistepõhisemale majandusele, keskendudes ettevõtlusele, hõlbustades ettevõtete dünaamikat ja inimkapitali kujunemist.

               (13)

               Elektri ja paljude muude kaupade ja teenuste hinnad on Belgias kõrgemad kui teistes liikmesriikides, osutades nõrgale konkurentsisurvele ja struktuursetele tõketele. Jaekaubanduse hinnad on üle euroala keskmise, samas aga pärsivad kutseteenustele seatud piirangud uuenduslike ärimudelite kujunemist ja investeeringuid. Belgia on saavutanud vähe edu konkurentsi suurendamisel võrgutööstustes ning tugevate ja sõltumatute reguleerivate asutuste loomine jääb puudulikuks. Belgia on mobiilse lairibaühenduse leviku poolest liidus eelviimasel kohal. See on peamiselt seotud regulatiivsete ja koordineerimisalaste probleemidega spektri kättesaadavusel. Ehkki traditsioonilise energiatarnija valitsev seisund energiatootmise vallas on nõrgenenud, kuna senisest enam tarbijaid vahetab teenuseosutajat, on konkurents elektri ja gaasi jaemüügi ning elektri hulgimüügi puhul endiselt problemaatiline ja selle tulemuseks on võrreldes naaberriikidega kõrged levituskulud, mis mõjutavad ebaproportsionaalselt tööstustarbijate netohinna taset. Belgia otsus kontrollida gaasi ja elektri jaehindasid lõppkasutajale võib takistada investeeringuid võimsusesse ja uute ettevõtjate turuletulekut. Litsentsimistingimused postiteenuste sektoris on endiselt problemaatilised. Riigisisene reisijate raudteevedu ei ole konkurentsile avatud ning sadamate tööõigus on moderniseerimata. Kõnealused meetmed on hädavajalikud, arvestades kõigi eespool nimetatud sektorite olulisust konkurentsivõimele.

               (14)

               Belgia maksusüsteem põhineb ebaproportsionaalselt suurel määral otsestel maksudel ja süsteem sisaldab õiguslikke lünki, mis vähendavad selle õiglust. Ehkki Belgia on teinud tööjõu üldise maksukoormuse vähendamiseks mõningaid jõupingutusi, on enamiku töötajate rühmade kaudne maksumäär Belgias endiselt liidu kõrgeimate hulgas. Belgia on keskkonnamaksude osakaalu poolest maksutulude kogumahus endiselt viimaste hulgas. Maksusüsteemi lihtsustamiseks ja selle tõhususe parandamiseks, vähendades ja ühtlustades sealhulgas maksukulusid ning kaotades põhjendamatud või ebatõhusad vähendatud käibemaksumäärad, on veel piisavalt võimalusi.

               (15)

               Belgia probleemiks on keskmisest madalamale tasemele pidama jäänud osalemine tööturul ning suured tööhõive ja töötuse erinevused piirkondade ja rahvastikurühmade vahel. Kõige vähem tööturul osalevate elanikkonnarühmade hulgas on kõigis piirkondades sisserändaja taustaga inimesed, eakamad inimesed ja madala kvalifikatsiooniga noored. Samuti on nende rühmade vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse risk suurem. Töötushüvitiste süsteemi reformimine on küll samm õiges suunas, aga ei taga iseenesest tööjõu pakkumise ja nõudluse tulemuslikumat ühitamist, kui sellega ei kaasne tööotsingute tulemuslikum toetamine ja koolitusvõimalused. Föderaaltasandil rakendatavate tööpuuduse vähendamise ja piirkondlikul tasandil rakendatavate tööhõivet toetavate meetmete koosmõju muudab süsteemi väga keerukaks. Ehkki madala kvalifikatsiooniga noortele suunatud meetmetest saavad kasu ka sisserändajad, oleks vaja konkreetselt sellele sihtrühmale mõeldud laiaulatuslikku strateegiat. Tõenäoliselt osutub tööturu nõudluse ja töötajate oskuste teatud mittevastavus probleemi lahendamine raskeks, kui ei suurendata piirkondadevahelist töötajate liikuvust. On vaja põhjalikumalt hinnata seda, kuidas muuta hariduse ja koolituse pakkumine läbipaistvamaks ja tõhusamaks ning kuidas suurendada erinevate koolitusepakkujate vahelist sünergiat.

               (16)

               Kasvuhoonegaaside heitkoguseid käsitlevad prognoosid aastani 2020 osutavad sellele, et Belgia ei täida eesmärki vähendada oma heitkoguseid 15 % võrra. Endiselt on ebaselge, kuidas erinevate asutuste üksikute algatustega kavatsetakse tagada eesmärgi saavutamine või kuidas jagatakse kohustused piirkondade vahel. Ebaselgeks jääb ka see, milline on eelkõige transpordi- ja ehitussektori heitkoguste vähendamiseks rakendatud ühendmeetmete mõju. Liiklusummikud on Belgia majandusele suureks koormaks, mille mõju on hinnanguliselt 2 % SKPst ja see on Euroopas üks kõrgemaid määrasid. Liikluse maksustamise uue süsteemi rakendamine on Belgia kõigis kolmes piirkonnas 2016. aastani edasi lükatud.

               (17)

               Regionaalse ülesehitusega riigile omased koordineerimisküsimused eeldavad avaliku halduse tõhusat korraldust, kuna paljude võrgustike, tasandite ja osalejate olemasoluga võib kaasneda struktuuride dubleerimine nõrgenenud juhtimise ja suuremate halduskuludega. Need küsimused kerkivad esile eelkõige seoses maksude ja eelarve konsolideerimisega kaasneva koormuse jaotumisega (sh seoses hariduse ja sotsiaalkindlustusega), mis nõuavad suuremat koostööd ja koordineerimist.

               (18)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Belgia majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi ning esitati põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Belgia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–7.

               (19)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud stabiilsusprogrammi ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

               (20)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel tehtud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5.

               (21)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames hinnanud põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle vääringuks on euro (6). Riigina, kelle vääringuks on euro, peaks ka Belgia tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Belgial võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Võtta täiendavaid meetmeid, et saavutada nõukogu otsuses (korrigeerida ülemäärane puudujääk 2013. aastaks ning suurendada jätkusuutlikkust ja konsolideerimise usaldusväärsust) täpsustatud struktuuriline kohandamine. Eelarve püsiv tasakaalustamine nõuab kaugelepürgivate struktuurireformide usaldusväärset rakendamist, et suurendada kohandumisvõimet ning edendada majanduskasvu. Jätkata pärast ülemäärase puudujäägi korrigeerimist struktuurilist kohandamist vajalikus tempos, et saavutada 2016. aastaks keskpika perioodi eesmärk ja tagada, et kõrge võlatase hakkab kindlalt vähenema. Selleks tuleb hiljemalt 15. oktoobriks 2013 esitada majanduskasvu soodustavad struktuurimeetmed aastaks 2014, et tagada ülemäärase puudujäägi jätkusuutlik korrigeerimine ja piisavad edusammud keskpika perioodi eesmärgi täitmise suunas. Tagada, et kohandused jaotuksid ajaliselt ühtlaselt või koonduksid perioodi algusesse. Võtta vastu konkreetne koordineerimiskord, et tagada eelarve-eesmärkide siduvus nii föderaal- kui ka sellest madalamatel tasanditel keskpikal kavandamisperioodil, sealhulgas võttes kiiresti vastu valitsemissektori eelarve tasakaalu/ülejäägi reegli, mis on kooskõlas stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu nõuetega majandus- ja rahaliidus, ning suurendada koormuse jaotumise läbipaistvust ja aruandekohustust eri valitsustasanditel.

               2.

               Suurendada jõupingutusi, et kaotada lõhe tegeliku ja seadusjärgse pensioniea vahel, sealhulgas jätkates käimasolevaid reforme, et vähendada ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalusi. Edendada eakate sotsiaalkindlustuse süsteemide reformimist tööhõivet toetavate meetmetega ja aktiivset vananemist soodustavate tööturu reformidega. Tõsta tegelikku pensionile jäämise iga, viies pensioniea või pensionihüvitised vastavusse muutustega oodatavas elueas. Jätkata riiklike kulutuste kulutõhususe parandamist seoses hooldusasutustes osutatavate pikaajalise hoolduse teenustega.

               3.

               Taastada konkurentsivõime, jätkata käimasolevaid jõupingutusi palkade kujundamise süsteemi reformimiseks, sealhulgas palkade indekseerimine. Sotsiaalpartneritega konsulteerides ja riiklikke tavasid järgides võtta struktuurimeetmed, et tagada, et palgakujundus vastab tootlikkuse suundumustele, peegeldab allpiirkondliku ja kohaliku tasandi tootlikkuse ja tööturutingimuste erinevust ning näeb ette automaatse korrigeerimise, kui palkade areng kahjustab kulupõhist konkurentsivõimet.

               4.

               Esitada konkreetsed struktuurimeetmed ja nende ajakava, et suurendada konkurentsi teenustesektoris, kõrvaldades tõkked jaeteenuste sektoris ning kutseteenustel lasuvad ülemäärased piirangud ja parandada mobiilse lairibaühenduse pakkumist. Jätkata energiasektori toimimise parandamist, vähendades jaotuskulusid ja jälgides jaehindasid, suurendada reguleerivate asutuste sõltumatust energia, telekommunikatsiooni ja transpordisektoris (raudtee, lennujaamad). Kaotada olemasolevad reguleerivad piirangud postiteenuste sektoris.

               5.

               Koostada konkreetseid ettepanekuid ja nende ajakava maksukoormuse nihutamiseks tööjõult majanduskasvu vähem moonutavatele maksubaasidele, uurides eelkõige keskkonnamaksude kasutamise potentsiaali, näiteks diislikütuse ja kütteainete ning ametiautode erakasutamise maksustamine. Lihtsustada maksusüsteemi, vähendades maksukulusid tulumaksu osas, parandades käibemaksu tõhusust ja suurendades maksukuulekust olemasolevate õiguslike lünkade kaotamise kaudu.

               6.

               Vähendada veelgi tegureid, mis motiveerivad mitte töötama, tagades tööotsingu kohustuse tegeliku rakendamise ja kõigile töötutele individuaalse abi tööotsingutel. Võtta meetmeid töötajate liikuvuse suurendamiseks piirkondade vahel. Lihtsustada ja tugevdada ühtsust tööhõivet soodustavate meetmete, aktiveerimismeetmete, töövahenduse, hariduse, elukestva õppe ja kutseõppe poliitika vahel eakamatele inimestele ja noortele. Töötada välja ulatuslikud, sotsiaalset kaasatust ja tööturgu edendavad strateegiad sisserändaja taustaga inimestele.

               7.

               Võtta konkreetseid meetmeid ja leppida kokku ülesannete selges jaotuses föderaalse ja piirkondliku tasandi ametiasutuste vahel, et tagada kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise eesmärkide täitmine heitkogustega kauplemise süsteemi mittekuuluvate sektorite (eelkõige transpordi- ja ehitussektor) puhul.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (4)  ELT C 219 24.7.2012, lk 5.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (6)  Vaata käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 97.


title: 2011/24/EL: Komisjoni soovitus, 11. jaanuar 2011 , kaitseettevõtjate sertifitseerimise kohta kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 alusel  EMPs kohaldatav tekst

text:
               15.1.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 11/62

         KOMISJONI SOOVITUS,
   11. jaanuar 2011,
   kaitseettevõtjate sertifitseerimise kohta kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 alusel
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2011/24/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta direktiivi 2009/43/EÜ (kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamise kohta) (1) artiklis 9 on sätestatud kriteeriumid, mille alusel liikmesriigid sertifitseerivad oma territooriumil asuvaid kaitseettevõtjaid üldlubade alusel veetavate kaitseotstarbeliste toodete vastuvõtjatena.

               (2)

               Ettevõtjate sertifitseerimine on direktiiviga 2009/43/EÜ loodud veolubade lihtsustatud korra põhielement.

               (3)

               Sertifitseerimiskriteeriumide erinev tõlgendamine liikmesriikide poolt võib takistada direktiivi 2009/43/EÜ rakendamist ja selle lihtsustamiseesmärgi saavutamist.

               (4)

               Sertifitseerimiskriteeriumide ühetaoline tõlgendamine ja kohaldamine liikmesriikide poolt on oluline direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõikes 6 osutatud sertifikaatide vastastikuse tunnustamise ja üldlubade laialdase kasutamise jaoks.

               (5)

               Direktiivi 2009/43/EÜ artikli 14 alusel moodustatud komiteesse kuuluvad liikmesriikide esindajad on seisukohal, et komisjoni soovituse vastuvõtmine aitab saavutada sertifitseerimiskriteeriumide ühetaolist tõlgendamist ja kohaldamist.

               (6)

               Direktiivi 2009/43/EÜ artikli 14 alusel moodustatud komiteesse kuuluvad liikmesriikide esindajad on seepärast moodustanud töörühma, mille ülesanne on koostada suunised kaitseettevõtjate sertifitseerimise kohta direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 alusel.

               (7)

               Käesolevas soovituses esitatud suunised põhinevad teatavate liikmesriikide parimatel tavadel, mis on osutunud tõhusaks ja teostatavaks,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   1.   SERTIFITSEERIMISKRITEERIUMID

   1.1.   Artikli 9 lõike 2 punktides a ja b sätestatud kriteeriumide hindamine

   Õigus sertifitseerimisele peaks olema ainult nendel vastuvõtjatest ettevõtjatel, kes tegelikult toodavad direktiivi 2009/43/EÜ reguleerimisalasse jäävaid kaitseotstarbelisi tooteid või osaliselt kokkupandud kaitseotstarbelisi tooteid, mis koosnevad kolmandatelt isikutelt ostetud komponentidest ja/või süsteemidest ja alasüsteemidest, et turustada neid oma nime või kaubamärgi all.
   Vastuvõtjatest sertifitseeritud ettevõtjad peaksid kasutama direktiivi 2009/43/EÜ artikli 5 lõike 2 punktis b osutatud üldiste veolubade alusel vastu võetud kaitseotstarbelisi tooteid oma toodete jaoks (sh komponentide lisamine muudele toodetele või kasutamine varu- või asendusosadena) ning ei tohi neid sellistena uuesti võõrandada ega eksportida (v.a hoolduseks või remondiks), milleks on vajalik päritoluliikmesriigi eelnev luba.
   Pädevatel asutustel peaks enne sertifikaadi väljastamist vajaduse korral olema võimalik nõuda vastuvõtjast ettevõtjalt avaldust, millega see kohustub:

               a)

               kasutama direktiivi 2009/43/EÜ artikli 5 lõike 2 punktis b osutatud üldiste veolubade alusel vastu võetud kaitseotstarbelisi tooteid oma toodete jaoks;

               b)

               asjaomaseid tooteid sellistena uuesti võõrandama või eksportima üksnes hoolduseks või remondiks.

         1.2.   Tarned vastuvõtjatest ettevõtjatele, kes teostavad oste direktiivi 2009/43/EÜ artikli 5 lõike 2 punktis a osutatud üldiste veolubade alusel liikmesriigi kaitsejõudude ainukasutuse tarbeks

   Vastuvõtjatest ettevõtjatel, kes on ostjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/18/EÜ (2) artikli 1 lõike 9 tähenduses ja kes teostavad oste liikmesriigi kaitsejõudude ainukasutuse tarbeks, peaks olema õigus võtta vastu kaitseotstarbelisi tooteid direktiivi 2009/43/EÜ artikli 5 lõike 2 punktis a osutatud üldiste veolubade alusel ilma, et nad oleksid sertifitseeritud.
   1.3.   Artikli 9 lõike 2 punktides c ja f sätestatud kriteeriumide hindamine

   Direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõike 2 punktis c osutatud kõrgema juhtkonna esindaja peaks olema isiklikult vastutav ettevõtjasisese nõuetele vastavuse programmi või ekspordi- ja veojuhtimise süsteemi ning ekspordi- ja veokontrolliga tegelevate töötajate eest. Kõnealune kõrgema juhtkonna esindaja peaks olema ettevõtja juhtivametnik.
   Kui sertifikaati taotletakse ühele või mitmele tootmisüksusele, peaks direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõike 2 punktis f nõutava vastutusahela kirjeldusest vastuvõtjast ettevõtja struktuuris selgesti nähtuma, et ekspordi- ja veokontrolliga tegelevate üksuste töötajad alluvad kõrgema juhtkonna esindajale.
   Küsimused ja suunised ettevõtjasisese nõuetele vastavuse kontrolli kirjelduse ning hilisema hindamise kohta on esitatud I lisas. Liikmesriigid võivad lisada täiendavaid küsimusi. Liikmesriikide võimalikud lisaküsimused peavad olema otseselt seotud sertifikaadi saamiseks vajaliku hindamisega.
   1.4.   Sertifitseeritav organisatsiooni struktuur ning artikli 9 lõike 2 punktides d ja e sätestatud kriteeriumide hindamine

   Sertifitseerimise viis ja põhimõtted sõltuvad vastuvõtjast ettevõtja organisatsiooni struktuurist ning sellest, kuidas delegeeritakse vastutus veo- ja ekspordikontrolli eest. Sertifikaadi võib anda kogu ettevõtjale või äriüksuste kaupa. Kui ettevõtja on delegeerinud vastutuse veo- ja ekspordikontrolli eest erinevatel aadressidel asuvatele tootmisüksustele ja nendega seotud toimkondadele, tuleb tal täpsustada üksused, mis sertifitseerimist vajavad.
   2.   SERTIFITSEERIMINE

   2.1.   Sertifikaadi standardmudel

   Soovitatakse kasutada II lisas esitatud sertifikaadi standardmudelit.
   Sertifikaat tuleks vormistada ühes seda välja andva liikmesriigi ametlikest keeltest ning soovitavalt sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja nimetatud teise liikmesriigi ametlikus keeles. Sertifikaadile tuleks märkida selle jõustumise kuupäev.
   Artikli 9 lõike 4 punkti a kohaldamisel tuleks sertifikaadile märkida vastuvõtjast ettevõtja kohustus teatada pädevale asutusele kõigist pärast sertifikaadi saamist esinevatest asjaoludest ja sündmustest, mis võivad mõjutada sertifikaadi kehtivust või sisu. Sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja peaks teada andma eelkõige järgmisest:

               a)

               mis tahes suurem muutus tema kaitseotstarbeliste toodetega seotud tööstustegevuses;

               b)

               mis tahes muutus aadressis, kus pädeval asutusel on võimalik tutvuda vastuvõetud kaitseotstarbeliste toodete dokumentidega.

         Punkti a kohaldamisel tuleks muutust põhjendava teate asjakohasust hinnata teabe valguses, mille ettevõtja esitas juba kaitseettevõtjaks registreerumisel või mis tahes kaitse- või toomisalase tegevusloa taotlemisel.
   2.2.   Sertifitseerimist taotlevaid vastuvõtjatest ettevõtjaid käsitleva teabe vahetamine

   Liikmesriikide pädevaid asutusi julgustatakse direktiivi 2009/43/EÜ artikli 12 kohaldamisel vahetama kogu asjakohast teavet seoses sertifikaatide väljaandmisega. Kui sertifikaadi väljaandmisega seoses on vastuvõtjast ettevõtja hindamiseks vaja koguda teavet teistelt pädevatelt asutustelt, peaks sertifikaati välja andva liikmesriigi pädev asutus enne sertifikaadi väljaandmist tegema koostööd teiste asjaomaste liikmesriikide pädevate asutustega.
   3.   NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

   3.1.   Pädevate asutuste õigus teha kontrollkäike

   Selleks et kontrollida ettevõtja juures kohapeal sertifikaadi tingimuste täitmist ning artikli 9 lõikes 2 sätestatud kriteeriumidele vastavust, peaks pädeva asutuse määratud inspektoritel olema vähemalt õigus:

               a)

               siseneda asjaomastesse ruumidesse;

               b)

               tutvuda dokumentidega, andmetega, tegevuseeskirjadega ja mis tahes muude, mõne teise liikmesriigi väljastatud veoloa alusel eksporditavate, veetavate või vastuvõetavate toodetega seotud materjalidega ja teha neist koopiaid.

         Sellised kontrollkäigud tehakse kooskõlas selle liikmesriigi õigusaktidega, kus need toimuvad.
   3.2.   Juhtumid, mil on põhjendatud uuesti hindamine

   Pädev asutus peaks sertifikaadi tingimuste täitmist ja artikli 9 lõikes 2 sätestatud kriteeriumidele vastavust uuesti hindama järgmistel juhtudel:

               a)

               sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja, sealhulgas selle sisemine struktuur või tegevus on oluliselt muutunud;

               b)

               on ilmnenud märgid selle kohta, et sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja ei täida enam asjaomaseid tingimusi või ta ei vasta enam asjaomastele kriteeriumidele;

               c)

               sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtjale on tehtud ettekirjutus parandusmeetmete võtmise kohta;

               d)

               kaalutakse sertifikaadi peatamise lõpetamist.

         3.3.   Esimest korda sertifitseeritud vastuvõtjatest ettevõtjate täpsem kontrollimine

   Pädev asutus peaks pöörama erilist tähelepanu esimest korda sertifitseeritud vastuvõtjatest ettevõtjate kontrollimisele. Pädev asutus peaks esimest korda sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja nõuetele vastavust kontrollima soovitavalt esimesel aastal pärast sertifikaadi esmakordset väljastamist.
   4.   PARANDUSMEETMED, SERTIFIKAATIDE PEATAMINE JA TÜHISTAMINE

   4.1.   Otsused, millega tehakse ettekirjutus parandusmeetmete võtmise kohta

   Kui sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja ei vasta enam ühele või mitmele direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõikes 2 sätestatud kriteeriumile või ei täida enam sertifikaadi tingimusi ning kui pädev asutus on seisukohal, et see mittevastavus või mittetäitmine on vähetähtis, peaks pädev asutus kuni ühe kuu jooksul alates kuupäevast, mil ta sai teada kõnealusest asjaolust, võtma vastu otsuse, mis kohustab vastuvõtjast ettevõtjat võtma parandusmeetmeid.
   Pädev asutus peaks selle otsuse kohta saatma kohe sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtjale kirjaliku teate. Otsus peaks sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtjat kohustama võtma ettekirjutatud parandusmeetmed kirjalikus teates märgitud aja jooksul.
   Pärast selle aja möödumist peaks pädev asutus kontrollima, kas parandusmeetmed on rakendatud. Selleks võib teha kontrollkäigu ettevõtja rajatistesse, kohtuda direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõike 2 punktis c osutatud kõrgema juhtkonna esindajaga või esindaja nimetatud kõrgema ametnikuga ja/või hinnata esindaja esitatud kirjalikke dokumente.
   Kuni kolme kuu jooksul pärast kõnealust kontrolli peaks pädev asutus saatma sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtjale kirjaliku teate võetud parandusmeetmete asjakohasuse kohta.
   4.2.   Sertifikaatide peatamine ja tühistamine

   Pädev asutus peaks sertifikaadi peatama või tühistama kõigil järgmistel juhtudel:

               a)

               asjaomane sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja ei ole võtnud parandusmeetmeid pädeva asutuse kirjalikus teates parandusmeetmete võtmiseks määratud aja jooksul;

               b)

               sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja ei vasta enam ühele või mitmele direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõikes 2 sätestatud kriteeriumile või ei täida enam sertifikaadi tingimusi ning pädev asutus on seisukohal, et see mittevastavus või mittetäitmine on tõsine.

         Pädev asutus peaks sertifikaadi peatamise või tühistamise otsuse kohta saatma kohe kirjaliku teate sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtjale ja komisjonile.
   Pädev asutus võib sertifikaadi peatamise lõpetada alles siis, kui sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja tõendab vastavust direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõikes 2 sätestatud kriteeriumidele ja sertifikaadi tingimuste täitmist. Pädev asutus peaks oma kirjalikus teates sertifikaadi peatamise kohta või edasises kirjavahetuses kehtestama aja, mille jooksul sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja peaks kõnealustele kriteeriumidele vastavust ja kõnealuste tingimuste täitmist tõendama.
   4.3.   Sertifikaadi peatamise lõpetamine

   Pärast sertifikaadi peatamise otsuses kehtestatud aja möödumist peaks pädev asutus kontrollima, kas sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtja vastab direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõikes 2 sätestatud kriteeriumidele ja täidab sertifikaadi tingimusi.
   Selleks võib teha kontrollkäigu ettevõtja rajatistesse, kohtuda direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõike 2 punktis c osutatud kõrgema juhtkonna esindajaga või esindaja nimetatud kõrgema ametnikuga ja/või hinnata esindaja esitatud kirjalikke dokumente.
   Kuni ühe kuu jooksul pärast kõnealust kontrollimist peaks pädev asutus sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtjale kirjalikult teatama oma uuest otsusest kas:

               a)

               sertifikaadi peatamise lõpetamise kohta koos kuupäevaga, millal otsus jõustub;

               b)

               peatamise jõusse jäämise kohta teatava kuupäevani, kui tehakse uus kontroll; või

               c)

               sertifikaadi tühistamise kohta.

         5.   TEABEVAHETUS SEOSES SERTIFITSEERIMISEGA

   Sertifikaadi väljastamise, peatamise, tühistamise või peatamise lõpetamise kohta peaks pädev asutus kohe saatma kirjaliku teate sertifitseeritud vastuvõtjast ettevõtjale ja komisjonile.
   6.   JÄRELMEETMED

   Liikmesriike kutsutakse üles jõustama käesolev soovitus hiljemalt 30. juuniks 2012.
   Liikmesriikidel soovitatakse teatada komisjonile mis tahes meetmetest, mida võetakse käesoleva soovituse jõustamiseks.
   7.   ADRESSAADID

   Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 11. jaanuar 2011

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Antonio TAJANI

      (1)  ELT L 146, 10.6.2009, lk 1.

      (2)  ELT L 134, 30.4.2004, lk 114.

      I LISA

         Küsimused ja suunised ettevõtjasisese nõuetele vastavuse kontrolli kirjelduse ning hilisema hindamise kohta

                  Põhivaldkonnad

                  Põhiküsimused

                  Parimale tavale vastavad soovitused

                  Asjaomane sertifitseerimis-kriteerium

                              1.

                              Vedude ja ekspordi haldamiseks eraldatud organisatsioonilised, tehnilised ja inimressursid

                  Kui suur osa (protsentides) ettevõtja äritegevusest (aastasest käibest) sõltub loanõudega toodete ekspordist ja veost?
                  Kui palju on aastas selliste toodete eksporti ja vedusid?
                  Millised ettevõtja tegevused (nt hanked, kavandamine, projektide juhtimine, ekspedeerimine) on seotud ekspordi ja vedudega ning kuidas on korraldatud nende toimimine?
                  Kas ettevõtja kasutab ekspordi ja vedude haldamiseks elektroonilist süsteemi? Mis on selle põhifunktsioonid?

                  Nende küsimustega püütakse saada täiendavat teavet ettevõtja struktuuri kohta, mis on oluline ettevõtja ekspordi ja vedudega seotud tegevuse ja sellega seotud tegevuskorra mõju hindamisel.

                  Kui mitu inimest on tööle võetud üksnes ekspordi ja vedude haldamiseks või vastutavad selle eest lisaks muudele kohustustele?

                  Selliseid inimesi peaks puhkusi, haigestumist jms silmas pidades alati olema vähemalt kaks.

                  Kas ettevõtja tutvustab töötajatele oma kirjalikku kohustust täita ekspordi-/veokontrolli eeskirju ning mis tahes asjakohaseid lõppkasutus- ja ekspordipiiranguid?
                  Kas ettevõtja tutvustab töötajatele oma kirjalikku kohustust anda taotluse korral teavet toodete lõppkasutuse/lõppkasutajate kohta?

                  Mõlemad kirjalikud kohustused tuleks lisada nõuetele vastavuse käsiraamatusse, mis peab olema kättesaadav ekspordi-/veokontrolli töötajatele; neid peaksid teadma ka kõik ekspordi-/veokontrolliga tegelevad töötajad (nt müügiosakond jm).

                  Artikli 9 lõike 2 punktid d ja e

                  Kas ettevõtja on seni ekspordi-/veokontrolli eeskirjadest kinni pidanud?

                  Ettevõtja peaks olema tõendatult täitnud ekspordi-/veokontrolli eeskirju.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt a

                  Kas ekspordi-/veokontrolli töötajatele väljastatakse nõuetele vastavuse käsiraamatuid ja kas neid ajakohastatakse?

                  Nõuetele vastavuse käsiraamatud ekspordi-/veokontrolli töötajatele peaksid olema vähemalt elektroonilisel kujul (nt ettevõtja intranetis).
                  Käsiraamatutes tuleks kirjeldada tegevus- ja töökorda, mida ekspordi-/veokontrolli töötajad peavad järgima.
                  Ekspordi-/veokontrolli töötajatele tuleks kohe teatada käsiraamatu muudatustest, mis on seotud nende tööülesannetega, ning muudatuste jõustumisest.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              2.

                              Vastutusahel

                  Kirjeldage ekspordi ja vedudega seotud vastutusahelat.

                  Vastutus ekspordi-/veokontrolli nõuetele vastavuse tagamise eest tuleks kindlaks määrata kirjalikult. Vastutusahelat kirjeldavaid dokumente (nt aruanded või organisatsiooni skeemid) tuleb hoida ajakohastena.
                  Vastutusahela kirjeldus peaks sisaldama üksikasju vastutuse delegeerimise kohta ning korda, mida tuleb järgida direktiivi 2009/43/EÜ artikli 9 lõike 2 punktis c osutatud kõrgema juhtkonna esindaja äraolekul.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kas pädeval asutusel on alati võimalik selle kirjeldusega tutvuda?

                  Pädeval asutusel peaks alati olema võimalus hõlpsalt tutvuda vastutusahela kirjeldusega ja mitte ainult sertifikaadi taotlemise ajal, vaid ka hilisema nõuetele vastavuse kontrolli ja kontrollkäikude ajal.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Missuguses ettevõtte osas toimub ekspordi ja vedude haldamine?

                  Kas ekspordi-/veokontrolli haldus toimub igas kaubavahetusüksuses, peakontoris või eraldi osakonnas, sõltub ettevõtte suurusest ja struktuurist.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kuidas on ekspordi-/veokontrolli töötajad seotud ettevõtja muude funktsioonidega?

                  Ekspordi-/veokontrolli töötajad peaksid olema võimalikult kaitstud huvikonfliktide eest. Neil peaks olema tehingu peatamise õigus.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kuidas on korraldatud ekspordi-/veokontrolli töötajate ja kõrgema juhtkonna esindaja suhtlemine, nt teabe vahetamise võimalus?

                  Ekspordikontrolli töötajatel peaks olema võimalus pöörduda otse kõrgema juhtkonna esindaja poole, kui neil on vaja volitusi tehingu peatamiseks.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Nimetage kõrgemasse juhtkonda kuuluva ja isiklikult ekspordi ja vedude eest vastutava isiku muud vastutusvaldkonnad.

                  Kõnealune kõrgema juhtkonna esindaja peaks olema ettevõtja juhtivametnik. Tema ametikoht ei tohiks tekitada huvikonflikti (nt ta ei tohiks olla samal ajal müügiosakonna juhataja vms).

                  Artikli 9 lõike 2 punktid c ja f

            3.   Siseauditid

                              a)

                              Pisteline kontroll

                  Kui sageli tehakse pistelist kontrolli?

                  Ettevõtjasisest nõuetele vastavuse programmi ja igapäevast töökorda tuleks pisteliselt (ette teatamata) kontrollida.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              b)

                              siseauditid

                  Kui sageli tehakse siseauditeid?

                  Ideaaljuhul üks kord aastas ja vähemalt iga kolme aasta tagant.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kui suurt osa (protsentides) ekspordist/vedudest kontrollitakse?

                  Sõltuvalt eksporditehingute/vedude arvust vähemalt 1 % ja soovitavalt kuni 20 %. See suhtarv võib iga auditi ajal erineda.

                  Kes kontrollib teeb?

                  Võimalik vastus peaks olema üks järgmistest:

                              —

                              ekspordi-/veokontrolli vastutusahela juhtivametnik,

                              —

                              kvaliteedijuht,

                              —

                              finantsjuht või raamatupidaja,

                              —

                              keskastme või kõrgem ametnik, kes on vähemalt taseme võrra kõrgemal ekspordi-/veokontrolli töötajate igapäevasest tööst.

                  Mida nendel audititel kontrollitakse?

                  Auditid peaksid andma vastuse vähemalt järgmistele küsimustele:

                              —

                              Kas kehtivatest ekspordipiirangutest peetakse kinni?

                              —

                              Kas on kehtestatud ja ajakohastatud menetlused, millega tagatakse, et kõiki ekspordi- ja veokontrolli eeskirju täidetakse?

                              —

                              Kas pakutakse korrapärast koolitust töötajate teadlikkuse suurendamiseks?

                              —

                              Kas dokumendid on hõlpsalt kättesaadavad?

                              —

                              Kas need dokumendid on põhjalikud?

                              —

                              Kas need dokumendid hõlmavad kõiki impordi, ekspordi ja vedudega ning liikmesriiki jäävate toodetega seotud aspekte?

                              —

                              Kas on olemas teave asjaomaste toodete ajaloo kohta alates lähtekohast kuni sihtkohani?

                              c)

                              auditite planeerimine, tõhusus ja järelmeetmed

                  Kuidas tagate, et audit hõlmab esinduslikku osa saadetistest?

                  Audit peaks hõlmama vähemalt üht saadetist kliendi või sihtkoha kohta või vähemalt üht saadetist iga projekti kohta.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kas ettevõtja on seadnud sisse siseauditite programmi?

                  Sisse tuleks seada siseauditite programm, millega tagatakse, et auditid hõlmavad esinduslikku osa saadetistest.

                  Kas siseauditite käigus avastatud mittevastavused parandatakse süstemaatiliselt? Kas selleks võetud meetmeid dokumenteeritakse?

                  Ettevõtjad peaksid täpselt dokumenteerima siseauditi käigus tekkinud mis tahes mittevastavuse kahtluse, soovitatud meetmed mittevastavuse kõrvaldamiseks ning hinnangu nimetatud meetmete tõhususele mittevastavuse kõrvaldamisel.

            4.   Üldise teadlikkuse suurendamine

                              4.1.

                              Tegevuskord ja töökorraldus

                  Kuidas aitab ettevõtjasisene tegevuskord suurendada üldist teadlikkust ja minimeerida ekspordi-/veokontrolliga seotud riske?

                  Tegevuskord ja töökorraldus peaksid olema kirjalikud ning andma juhiseid järgmise kohta:

                              —

                              kogu ekspordi/vedudega seotud protsess alates tellimuse saamisest, ekspordi-/veokontrolli eeskirjade kehtivuse kontrollimisest, asjaomaste ekspordi-/veokontrolli eeskirjade täitmisest kuni saadetise väljasaatmiseni või üleandmiseni (viimane vastavuse kontrollimine peab toimuma enne väljasaatmist või üleandmist);

                              —

                              loa tingimuste täitmise kontrollimine;

                              —

                              suhtlemine väliste osapooltega ja teatavatel juhtudel teiste huvitatud osakondadega ettevõtja struktuuris, nagu näiteks õigus- ja müügiosakond;

                              —

                              kõigi selliste töötajate tegevuse koordineerimine, kes tegelevad ekspordi-/veokontrolliga või on sellega kuidagi seotud (nt müügitöötajatele tuleks anda korraldus teatada ekspordi-/veokontrolli töötajatele mis tahes kahtlustest; samuti tuleks neile teatada, et tellimuse töötlemine on võimalik alles siis, kui ekspordi-/veokontrolli töötajad on selleks andnud omapoolse kinnituse);

                              —

                              koordineerimine ja võimalik teabevahetus pädevate asutustega (nt võimalikest kahtlastest tellimustest teatamine, võimalik vabatahtliku avalikustamise poliitika jne).

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

            4.1.1.   Tegevuskord ja töökorraldus: enne loa saamist (1)

                              a)

                              embargod

                  Kuidas võtab ettevõtja arvesse embargosid?

                  Juhuks, kui saadetis kavatsetakse saata embargo alla pandud sihtkohta, peaksid ettevõtjal olemas olema reeglid, mille järgi kontrollitakse asjakohaseid embargonõudeid. Kontrollida tuleks vähemalt:

                              —

                              embargoga kehtestatud tarnekeelde;

                              —

                              saadetavate toodete vastavust embargo alla pandud toodete nimistule;

                              —

                              täiendava loa nõutavust teatavate teenuste puhul, nagu näiteks tehniline abi.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              b)

                              sanktsioonide loetelud

                  Kuidas võtab ettevõtja arvesse sanktsioonide loetelusid?

                  Tarne saajast füüsiliste ja juriidiliste isikute nimesid tuleks võrrelda asjakohaste sanktsioonide loeteludega.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kui suur kokkulangevus (protsent) peab olema, et isik loetaks sanktsioonide loetelu põhjal tuvastatuks? Mis nõudeid tuleb täita, kui isik leitakse sanktsioonide loetelust?

                  Koostada tuleks kirjalikud juhised selle kohta, kuidas käituda võimalike kokkulangevuste ja loetelust tuvastatud isikute puhul (nt kokkulangevuse leidmise korral tuleb sellest teatada pädevale asutusele).

                              c)

                              loetellu kantud toodete kontrollimine (tooted, mis on kantud ekspordi-/veokontrolli loetellu ja mille puhul on seetõttu vajalik loa olemasolu)

                  Küsimused ettevõtjasisese korra kohta, millega tagatakse, et loetellu kantud toodet ei ekspordita ega veeta ilma loata:

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              1)

                              Kas on olemas elektrooniline andmetöötlussüsteem, mis salvestab ettevõtja vastuvõetud või valmistatud toodete liigid?

                  Toodete liigid tuleks salvestada elektroonilisse andmetöötlussüsteemi (ainult juhul, kui see juba kasutusel on). Kontrolliloetelude muudatused peaksid kohe süsteemis kajastuma.

                              2)

                              Kuidas liigitatakse ja dokumenteeritakse kõiki loanõudega tooteid ja kes vastutab selle eest? Kuidas tagatakse, et toodete liigitust ajakohastatakse pidevalt, ning kuidas seda dokumenteeritakse?

                  Toodete liigitamise ja dokumenteerimise eest peaksid vastutama ekspordi-/veokontrolli töötajad, konsulteerides vajaduse korral tehniliste ekspertidega.

                              3)

                              Kuidas hinnatakse toodete lõppkasutust ja vastuvõtjate usaldusväärsust?

                  Vastuvõtjate usaldusväärsuse kontrollimise eest peaksid vastutama ekspordi-/veokontrolli töötajad, pöörates erilist tähelepanu toodete lõppkasutusele ja diversiooniohule.
                  Kui ekspordi-/veokontrolli töötajad saavad teada, et toodete vastuvõtja on rikkunud ekspordi-/veokontrolli eeskirju, peaksid nad sellest teatama pädevale asutusele. Saaja heausksuse kontrollimine on eriti oluline juhul, kui klient on uus või kui tema isik ei ole täpselt tuvastatud või kui toodete deklareeritud lõppkasutuse suhtes on kahtlusi (nt kui tellitakse ebaharilikke koguseid, palutakse erakorralisi ja ebaharilikke veoteekondi jms).

                              d)

                              immateriaalne tehnoloogiasiire

                  Kuidas tagab ettevõtja immateriaalse tehnoloogiasiirde nõuete täitmise (nt e-posti ja intraneti juurdepääsetavus välismaalt)?

                  Ettevõtja peaks e-posti, faksi, intraneti või interneti teel toimuva immateriaalse tehnoloogiasiirde kohta olema välja andnud selged kirjalikud juhised.
                  Tehnoloogia tarne või siire ei tohiks toimuda enne, kui on välja selgitatud loanõude küsimus ning – kui tegemist on luba vajava tehnoloogiaga – on saadud luba selle siirdeks.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              e)

                              tehniline abi

                  Kuidas tagab ettevõtja tehnilise abi nõuete täitmise?

                  Tehnilise abi nõuete täitmise kord peaks kehtima:

                              —

                              väliskülaliste/välistöötajate suhtes;

                              —

                              välismaale lähetatud oma töötajate (nt tehnikud) suhtes;

                              —

                              konverentside ja seminaride suhtes, kus osalevad väliskülalised või kui need toimuvad välismaal.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              4.1.2.

                              Tegevuskord ja töökorraldus: loa taotlemise etapp

                  Kuidas ettevõtja tagab, et tema loataotlused on nõuetekohaselt täidetud?

                  Ettevõtjatel peaks olema valmidus järgida täiel määral oma asukohariigis kehtivat loa taotlemise menetlust.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              4.1.3.

                              Tegevuskord ja töökorraldus: pärast loa taotlemist

                  Kuidas tagab ettevõtja loatingimuste täitmise?

                  Viimane ekspordi-/veokontrolli nõuete täitmise kontroll tuleks teha enne saadetise väljasaatmist, et tagada vastavus loa tingimustele ja nõuetele.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              4.2.

                              Ekspordi-/veokontrolli töötajate teadlikkuse suurendamine ja nende koolitamine

                  Milline teave on kättesaadav kõigile ekspordi-/veokontrolliga seotud töötajatele ning ekspordi-/veokontrolli töötajatele?

                  Kõigile peaks olema kättesaadavad ekspordi-/veokontrolli tegevuskord ja töökorraldus.
                  Tegevuskord ja töökorraldus peaksid ajakohasena sisalduma nõuetele vastavuse käsiraamatus, mis on kättesaadav ekspordi-/veokontrolli töötajatele.
                  Tegevuskord ja töökorraldus peaksid täpselt kirjeldama nõuete täitmist ekspordi-/veokontrolli protsessis alates tellimuse saamisest, ekspordi-/veokontrolli eeskirjade kehtivuse kontrollimisest ja nende täitmisest kuni saadetise väljasaatmiseni või üleandmiseni.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kui sageli täiendatakse ekspordi-/veokontrolli töötajate teadmisi?

                  Teadmiste täiendamine peaks toimuma siis, kui muudetakse riiklikke või liidu ekspordikontrolli käsitlevaid õigusakte ja menetlusi, kuid vähemalt kord aastas. Lisaks iga-aastasele teadmiste täiendamisele soovitatakse töötajatele kättesaadavaks teha ekspordi-/veokontrollialaste õigusaktidega seotud materjalid ja erialased ajakirjad, kui neid on.

                  Kuidas täiendatakse ekspordi-/veokontrolli töötajate teadmisi?

                  Koolitamine võib toimuda mitmesugusel kujul, nagu näiteks:

                              —

                              välisseminarid;

                              —

                              pädevate asutuste pakutavatel teabekoosolekutel osalemine;

                              —

                              välised või interneti-koolitusüritused.

                              5.

                              Füüsiline ja tehniline julgeolek

                  Kas teie ettevõttel on asjaomase valitsusasutuse julgeolekuluba? Palun täpsustage.

                  Tõenäoliselt nõuab iga liikmesriigi kaitseministeerium vms asutus teatavat julgeolekugarantiid ettevõtjalt, kes töötab tema nimel. Piisav võib olla ka lihtsalt asjaolu, et ettevõtjal on julgeolekuluba.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kui ettevõtjal ei ole sellist ametlikku julgeolekuluba, siis milliseid julgeolekumeetmeid rakendatakse ekspordi-/veokontrolli dokumentide ja tegevuse kaitsmiseks?

                  Hooned peaksid olema ümbritsetud taraga. Sissepääs peaks olema valvega. Hooned peaksid olema pideva valve all, kaasa arvatud töövälisel ajal. Kauba vastuvõtmiseks ja üleandmiseks võib olla eraldi sissepääs, mis on põhitootmisalast eemal.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Milliseid turvameetmeid rakendatakse tarkvara ja tehnoloogia kaitseks?

                  Süsteem peaks olema kaitstud paroolidega ja tulemüüriga. Ettevõtja sisevõrk peaks olema kaitstud loata juurdepääsu eest.
                  Elektroonilisi seadmeid (süle- ja taskuarvutid jms), mida viiakse ettevõtja territooriumilt välja või välismaale, ning projekti raames või muudel asjaoludel saadetavaid e-kirju tuleks kontrollida.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                              6.

                              Arvepidamine eksporditehingute ja vedude üle ja nende jälgitavus

                  Kuidas dokumenteerite toodete tarnija poolt teile edastatud ekspordipiiranguid?

                  Ettevõtjad peaksid valima ühe järgmistest võimalustest:

                              —

                              elektrooniline fail või e-posti kataloog;

                              —

                              projektipõhised kataloogid;

                              —

                              tarnijapõhised kataloogid;

                              —

                              eraldi kataloogis piirangute kohta;

                              —

                              tellimuste süsteemis.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kuidas viite ekspordipiirangud kokku hilisemate vedude või ekspordiga?

                  Võimalik vastus peaks olema üks või mitu järgmistest:

                              —

                              elektroonilises failis või e-posti kataloogis, kuhu kantakse toote importimise ja edasise liikumise andmed;

                              —

                              ettevõtja ärijuhtimissüsteemis;

                              —

                              projekti- või tarnijapõhistes kataloogides, kus kõiki andmeid hoitakse koos;

                              —

                              kataloogisüsteemiga sarnane arhiveerimissüsteem.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

                  Kuidas tehakse need dokumendid kättesaadavaks pädevale asutusele?

                              —

                              Dokumendid võib esitada elektrooniliselt. Mõnikord peab nendega tutvuma kohapeal, kui need on ettevõtja turvatud sisevõrgus, kuid mõned neist võib olla võimalik saata pädevale asutusele kontrollimiseks.

                              —

                              Dokumendid võivad olla ka paberkandjal, millest mõned võib sisse skaneerida ja edastada pädevale asutusele kontrollimiseks.

                  Artikli 9 lõike 2 punkt f

         (1)  Loa taotlemisele eelneva etapi eesmärk on selgitada välja, kas ekspordi-/veokontrolli eeskirjad on ettevõtja tegevuse ja tehingute suhtes kohaldatavad, ja seega, kas selliste tehingute suhtes kehtib loanõue. Eesmärk on võimalikult vara selgitada välja ja analüüsida kõiki ekspordi-/veokontrolli riske ning võtta kõik meetmed näiteks loa taotlemiseks või üldise veoloa õigeks kasutamiseks.

      II LISA

         SERTIFIKAADI STANDARDMUDEL


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 22. detsember 2016, Euroopa Liidu Nõukogule Bank of Greece'i välisaudiitorite kohta (EKP/2016/46)

text:
               6.1.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 3/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   22. detsember 2016,
   Euroopa Liidu Nõukogule Bank of Greece'i välisaudiitorite kohta
   (EKP/2016/46)
   (2017/C 3/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Bank of Greece'i praeguse välisaudiitori, KPMG Certified Auditors AE, volitused lõpevad pärast 2016. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb määrata välisaudiitorid alates 2017. majandusaastast.

               (3)

               Majandusaastateks 2017 kuni 2021 on Bank of Greece valinud oma välisaudiitoriks Deloitte Certified Public Accountants S.A,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Bank of Greece'i välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2017 kuni 2021 määrata Deloitte Certified Public Accountants S.A.

      Frankfurt Maini ääres, 22. detsember 2016

            EKP president

         Mario DRAGHI


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitletakse Saksamaa 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Saksamaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               19.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 212/9

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitletakse Saksamaa 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Saksamaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 212/03
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud Euroopa 2020. aasta strateegiaga.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Saksamaa esitas 27. aprillil 2011 oma ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2015 ja 7. aprillil 2011 riikliku reformikava 2011. aastaks. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht programmi samaaegselt.

               (7)

               Kriisi puhkedes oli Saksamaa majanduse seisund suhteliselt kindel. Ülemaailmse kaubavahetuse kokkukukkumine põhjustas ekspordi ja investeeringute järsu vähenemise 2009. aastal, nii et reaalne SKP vähenes enneolematult palju (4,7 %). Sellest hoolimata on tööpuudus pärast tagasihoidlikku suurenemist alates 2009. aastast taas vähenema hakanud. Tööturu vastupanuvõime tuleneb hiljuti läbi viidud reformidest, millega lihtsustati töötundide arvu vähendamist, ja lühendatud tööaja toetusmeetmetest. Majandus on surutisest kiiresti välja tulnud – SKP kasvas 2010. aastal 3,6 %. Eksport on 2009. aasta järsu languse olulisel määral kompenseerinud ja sillutanud teed majanduse laiapõhjalisele elavnemisele, mis muu hulgas vähendab ka jooksevkonto ülejääki. Saksamaa majanduse konkurentsivõime enamiku teiste euroala liikmesriikide suhtes on veelgi suurenenud. Valitsemissektori eelarve, mis seni oli olnud tasakaalus, jõudis 2009. aastal puudujääki 3 % SKPst, mis oli tingitud täielikult toimivatest automaatsetest stabilisaatoritest ja majandussurutise leevendamiseks võetud suvakohastest meetmetest. Hoolimata jätkuvatest suuremahulistest stimuleerivatest fiskaalmeetmetest ja finantsturu toetusmeetmetest püsis eelarvepuudujääk tänu majanduse elavnemisele 2010. aastal stabiilne (3,3 % SKPst).

               (8)

               Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele ajakohastatud stabiilsusprogrammi hinnangule on nõukogu arvamusel, et stabiilsusprogrammi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2011. aastal ettevaatlik ja hilisematel aastatel realistlik; samale tulemusele jõutakse ka komisjoni 2011. aasta kevadprognoosi aluseks võttes. Stabiilsusprogrammi kohaselt on SKP reaalkasv 2011. aastal 2,3 % ning väheneb seejärel 1,8 %-le 2012. aastal ja keskmiselt 1,5 %-le aastatel 2013–2015. Stabiilsusprogrammis kavandatakse viia eelarvepuudujääk alla kontrollväärtuse 3 % SKPst juba 2011. aastal (st kaks aastat enne nõukogu kehtestatud tähtaega) ja liikuda keskpika perioodi eesmärgi saavutamise suunas, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst 2014. aastal. Ülemäärase eelarvepuudujäägi prognoositava kõrvaldamise järel jääb stabiilsusprogrammi kohane eelarve kohandamine keskpika perioodi eesmärgi suunas aastatel 2013 ja 2014 alla võrdlusaluse 0,5 % SKPst. Kui 2010. aastal suurenes võla suhe SKPsse ligikaudu 10 protsendipunkti võrra, (3) peaks see prognooside kohaselt hakkama alates 2011. aastast vähenema ja jõudma 2015. aastaks 75,5 %ni SKPst, olles seega jätkuvalt üle aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse. Eelarveprognooside paikapidavusega seotud riskid on 2011. aastal üldiselt tasakaalus, kuid hilisematel aastatel võivad eelarvetulemused osutuda oodatust nõrgemaks, kuna kulude kavandatud kokkuhoidu ei pruugita saavutada. Teatavate meetmete üle peetakse veel arutelusid (nt energiamaks ja finantstehingute maks) ja mõned meetmed on veel täpsustamata (nt avaliku halduse toimimise tõhustamine). Lisaks ei ole välistatud, et tuleb võtta täiendavaid meetmeid finantsturu toetuseks. Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid keskmise suurusega.

               (9)

               Kuna hiljuti läbiviidud tervishoiureformi raames kehtestatud meetmetega piiratakse kulude suurenemist peamiselt 2011. ja 2012. aastal, aitaksid täiendavad meetmed avaliku sektori kulude tõhustamiseks tervishoiu- ja pikaajalise hoolduse valdkonnas toetada kavandatud konsolideerimiskava. Samal ajal aitaks majanduskasvule orienteeritud konsolideerimiskava järgimine (sealhulgas hariduse piisav rahastamine) tugevdada pikaajalist kasvupotentsiaali.

               (10)

               Kuigi Saksamaa eelarveraamistikku on märkimisväärselt tugevdatud põhiseaduses sätestatud eelarve-eeskirjadega, stabiilsusnõukogu loomisega ja varajase hoiatamise süsteemiga, et vältida eelarveprobleeme, tuleb eelarve-eeskirjad liidumaade tasandil veel täielikult rakendada. Sellega seotud seire- ja sanktsioonide mehhanismi tugevdamine aitaks tugevdada Saksamaa rahanduse üldist usaldusväärsust.

               (11)

               Kriisi tulemusel tuli ilmsiks pangandussektori märkimisväärne haavatavus. Kõrge riskitasemega hüpoteeklaenudesse ja struktureeritud finantsinstrumentidesse tehtud rahvusvaheliste investeeringutega seotud kahju ja mahakandmine on nõrgendanud mõne panga kapitalibaasi, mistõttu on riik pidanud märkimisväärselt sekkuma. Kriisi tõttu on tulnud ilmsiks ka nõrgad kohad mõnes liidumaa pangas (Landesbanken), kus juba enne kriisi oli probleeme seoses tõhusa riskijuhtimisstruktuuri ja elujõulise ärimudeli puudumisega. Pangandussektori täiendav reformimine, sealhulgas elujõulist ja piisavalt rahastatud ärimudelit vajavate liidumaa pankade restruktureerimine ning reguleeriva ja järelevalveraamistiku tugevdamine aitaks kindlustada finantssektori stabiilsust ning tagada siseriiklike säästude tõhusama ümberpaigutamise, nii et see toetaks nõudlust ja investeeringuid.

               (12)

               Saksamaa majanduse kasvupotentsiaal ja struktuurne konkurentsivõime sõltuvad suurel määral hea väljaõppe saanud kvalifitseeritud tööjõust, mille puudus võib demograafilisi suundumisi arvesse võttes muutuda järjest suuremaks probleemiks. See näitab, kui oluline on täielikult ära kasutada tööjõu potentsiaali, kõrvaldades piirangud teatavate elanikkonnarühmade (eakamad töötajad, naised, vähekvalifitseeritud töötajad, kolmandate riikide kodanikud) tööturul osalemiselt ja inimkapitali täiendavalt arendamiselt. Tuleks vähendada maksukoormust, mis on eriti suur madala ja keskmise sissetulekuga elanikkonna puhul, ja seeläbi parandada tööstiimuleid. Palgakasv peaks rohkem suurendama kasutada olevat tulu ja sisenõudlust. Leibkonna teise tuluteenija kõrge piirtulumaksumäär, mille põhjuseks on leibkondade ühine maksustamine, on ajend tööjõupakkumisest loobumiseks. 2009. aastal kasutusele võetud „Faktorverfahren” võimaldab näha individuaalses igakuises maksukoormuses eraldi iga üksikisiku sissetulekut, kuid kogu aasta lõikes jääb maksukoormus muutumatuks. Tuleks jälgida selle reformi mõju tööturul osalemisele. Selles kontekstis võib olla vaja võtta täiendavaid meetmeid võimalike allesjäänud tööturul osalemise takistuste vähendamiseks. Samuti aitaks lapsehoiuteenuste muutmine veelgi kättesaadavamaks suurendada täistööajaga töötavate naiste osakaalu, mis on ikka veel liiga väike. Kutseharidusega isikute arvu suurendamine aitaks parandada tööturu väljavaateid madala kvalifikatsiooniga töötajate osas.

               (13)

               Saksamaa on hiljuti teinud kaugeleulatuvad otsused energiaallikate jaotuse kohta tulevikus. Energiakontseptsiooni rakendamisega kaasnevad fundamentaalsed muutused energiapakkumises, mis keskpikas ja pikas perspektiivis mõjutavad energiahindasid ja majanduse konkurentsivõimet. Seepärast peaks energiakontseptsiooni elluviimisel olema juhtpõhimõtteks kulutõhusus. Kontseptsioon peaks põhinema tõhusal energiatarbimisel, kulutõhusatel toetusskeemidel, piisavatel taastuvenergiavõrkudel ja tiheda konkurentsiga energiaturgudel.

               (14)

               Konkurentsi suurendamine teenustesektoris edendaks tootlikkuse kasvu ja sisenõudlust. Samuti aitaks teenustesektori dünaamilisem kasv suurendada pakkumist ja nõudlust Saksamaal. Hoolimata viimastel aastatel tehtud märkimisväärsetest edusammudest teenuste direktiivi rakendamisel, tuleb veelgi vähendada turule sisenemise või sealt väljumise tõkkeid, eelkõige veelgi lihtsustades ettevõtetele litsentside või tegevuslubade andmise süsteemi ning lihtsustades teatavaid kutseteenuseid (nt insenerid, arhitektid, farmatseudid ja juristid) reguleerivaid eeskirju. Käsitöösektorit reguleerivate teatud eeskirjade põhjendatust ja adekvaatsust võiks uurida. Võrguteenuste puhul, eelkõige raudteesektoris, võiks konkurentsiolukorda parandada. Konkurentsi aitaks lühiajalises perspektiivis edendada föderaalse võrguasutuse järelevalvefunktsiooni tugevdamine ning müügi- ja piletiinfrastruktuuri avamine konkurentsile.

               (15)

               Täiendavad reformid haridus- ja koolitussüsteemile juurdepääsu ning süsteemi kvaliteedi parandamiseks on esmatähtsad kõrge kvalifikatsiooniga tööjõu pakkumise tagamiseks, pidades eelkõige silmas demograafilisi suundumusi. Prognoositakse keskmise ja kõrge kvalifikatsiooniga tööjõu puudust, eriti matemaatika, teaduse ja tehnoloogia valdkonnas. Hariduse omandamise määr noorte hulgas nii teise taseme ülemisel astmel kui ka kolmandal tasemel on Saksamaal alla ELi keskmist. Hariduse omandamist võib edendada alushariduse ja pikapäevarühmadega koolide parem kättesaadavus ning ülemineku lihtsustamine koolisüsteemi eri suundade vahel.

               (16)

               Saksamaa on laiendatud euroala pakti raames võtnud mitmeid kohustusi. Eelarve osas kohustutakse pakti raames kõrvaldama ülemäärane eelarvepuudujääk juba 2011. aastaks ja saavutama suure varuga eesmärgid, mis on kehtestatud riiklike eelarve-eeskirjadega 2011./2012. aastaks. Finantsstabiilsuse tugevdamiseks nähakse ette meetmed reguleerimise ja kapitaliturgude järelevalve tõhustamiseks. Tööhõivemeetmed keskenduvad tööturul osalemisele (aktiivsete tööturuvahendite reform, välisriigi kutsetunnistusega spetsialistide parem kaasamine ja sisserännanute integreerimine) ja haridusele (põhihariduse pakt). Konkurentsivõimet edendavad meetmed keskenduvad võrgutööstustele, energia- ja teenustesektorile (nt turu läbipaistvuse asutus elektri- ja gaasisektoris, elektrisõidukite edendamise kava ja transpordiinfrastruktuuri parem rahastamine), samuti haridusele (nt algatus tipptaseme saavutamiseks, et edendada magistriõpet, ning ülikoolipakti rahastamine). Kohustused on seotud pakti nelja valdkonnaga. Need kajastavad üldiselt stabiilsusprogrammis ja riiklikus reformikavas sätestatud reformiplaani. Samas ei ole pakti raames võetud kohustuste puhul käsitletud mitmeid poliitikavaldkondi (nt liidumaa pankade restruktureerimine või tööjõuga seotud maksukoormus) või on seda tehtud ainult põgusalt (teenustesektori ja võrgutööstuste avamine suuremale konkurentsile). Laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi on hinnatud ja võetud arvesse soovituste koostamisel.

               (17)

               Komisjon on hinnanud Saksamaa stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava, sealhulgas euroala pakti raames võetud kohustusi. Arvesse on võetud mitte ainult nende mõju jätkusuutliku fiskaal- ja sotsiaalmajandusliku poliitika tagamisel Saksamaal, vaid ka kooskõla ELi eeskirjade ja suunistega, pidades silmas vajadust tugevdada kogu ELi majanduse juhtimist, andes ELi tasandil panuse riikide tulevastesse otsustesse. Sellega seoses on komisjon seisukohal, et Saksamaa peaks rakendama eelarvestrateegiat vastavalt kavandatule. Seejärel tuleks tagada ka asjakohane struktuurne kohandamine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas, säilitades majanduskasvu soodustava konsolideerimiskava. Aastatel 2011–2012 tuleks keskenduda finantssüsteemi stabiilsuse tagamisele (nt liidumaa pankade restruktureerimise teel), siseriiklike kasvuallikate tugevdamisele, suurendades osalemist tööturul tööjõuga seotud maksukoormuse vähendamise teel, parandades juurdepääsu haridusele ja hariduse kvaliteedi ning avades teenustesektori, kaubanduse, kutseteenused ja võrgutööstused suuremale konkurentsile.

               (18)

               Seda hinnangut silmas pidades ja võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitust, on nõukogu läbi vaadanud Saksamaa 2011. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi ja tema arvamus (4) on eeskätt esitatud järgnevalt punktis 1 esitatud soovituses. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Saksamaa riikliku reformikava,

         SOOVITAB Saksamaal võtta ajavahemikul 2011–2012 järgmisi meetmeid:

               1.

               Rakendada 2012. aastal ja hiljem eelarvepoliitikat vastavalt kavandatule, tuues seega valitsemissektori sektori võla suhte langusesse kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu soovitustega. Tagada seejärel asjakohane struktuurne kohandamine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas. Viia lõpule eelarve-eeskirjade rakendamine liidumaade tasandil ning täiendavalt tugevdada vastavat seire- ja karistusmehhanismi. Säilitada majanduskasvu soodustav konsolideerimiskava, tagades hariduse piisava rahastamise ja täiendavalt tõhustades avaliku sektori kulutusi tervishoiule ja pikaajalisele hooldusele.

               2.

               Kõrvaldada struktuursed puudused finantssektoris, eelkõige restruktureerides liidumaa pangad, kes vajavad piisavalt rahastatud elujõulist ärimudelit.

               3.

               Edendada osalemist tööturul, tagades võrdse juurdepääsu haridusele ja koolitussüsteemile ning võttes täiendavaid samme maksukoormuse vähendamiseks eelarvet mõjutamata ning parandada madalapalgaliste töötajate tööturul osalemise stiimuleid. Suurendada täistööajaga lapsehoiuasutuste ja pikapäevarühmadega koolide arvu. Tähelepanelikult jälgida hiljutiste reformimeetmete mõju maksudega seotud negatiivsete mõjude kõrvaldamiseks leibkonna teise tuluteenija puhul ning võtta täiendavaid meetmeid juhul, kui negatiivsed mõjud säilivad.

               4.

               Kõrvaldada põhjendamatud piirangud teatavate kutseteenuste ja teatavate käsitöösektorite puhul. Suurendada konkurentsi võrgutööstustes, tugevdada föderaalse võrguasutuse järelevalvefunktsiooni ning keskenduda riikliku energiakontseptsiooni raames taastuvenergia seaduse pikaajalise kulutõhususe parandamisele, tagades energiatootmise ja -ülekande tegeliku sõltumatuse ning parandades piiriülest ühendust.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Võla suhte järsk suurenemine 2010. aastal tuleneb asjaolust, et kahe raskustesse sattunud panga langenud väärtusega varad kanti üle vastavatesse „rämpspankadesse”, mis kuuluvad valitsemissektori alla. Kooskõlas Eurostati juhistega raamatupidamiseeskirjade ja finantsvõõrandamisstruktuuride kohta mõjutavad „rämpspankade” vastavad kohustused otseselt võlataset.

      (4)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Madalmaade 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/83

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Madalmaade 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2015/C 272/22)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juuli 2014 vastu soovituse (4) Madalmaade 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Madalmaade 2014. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 28. novembril 2014 arvamuse Madalmaade 2015. aasta eelarvekava kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Madalmaid liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Madalmaade 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Madalmaade edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Riigiaruanne hõlmab ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Madalmaades esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, millega seoses tuleb võtta poliitikameetmeid ja mida tuleb jälgida. Erasektori kõrgest võlatasemest tulenevad riskid on püsivad ja väärivad tähelepanu, isegi kui hiljutised meetmed toetavad eluasemeturu elavnemist ja aitavad piirata hüpoteeklaenude kasvu. Kuigi jooksevkonto suur ülejääk kajastab osaliselt majanduse struktuurseid iseärasusi, võib pensioni- ja maksustamissüsteem soosida ebatõhusat kapitalipaigutust.

               (7)

               30. aprillil 2015 esitasid Madalmaad oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 2015. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Madalmaade suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareegliga seotud üleminekukorda. 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt kavatseb valitsus järk-järgult vähendada valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2015. aastal 1,8 %ni SKPst ja 2018. aastaks 0,7 %ni SKPst. Valitsus plaanib täita kogu programmiperioodi vältel keskpika perioodi eelarve-eesmärgi, milleks on struktuurne puudujääk 0,5 % SKPst. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutama 2015. aastal tipptaseme 68,8 % juures ja järk-järgult vähenema kuni 66,1 %ni 2018. aastal. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks struktuurne eelarvepositsioon vastama keskpika perioodi eesmärgile, saavutades 2015. aastal –0,3 % SKPst ning 2016. aastal –0,4 % SKPst. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et Madalmaad peaksid stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded täitma. Teadus- ja arendustegevusele tehtavad avaliku sektori kulutused moodustasid 2013. aastal 0,84 % SKPst ning on haridustaset, õpiedukust ja majanduslikku arengut arvestades väikesed. Valitsemissektori kulutused kõnealuses valdkonnas on alates 2014. aastast pidevalt vähenenud ning ka avaliku sektori kulutused teadus- ja arendustegevusele on jätkuvalt väiksed. Avaliku sektori kulutuste suunamine innovatsiooni ja teadusuuringutesse, eelkõige alusuuringutesse, ning raammeetmete rakendamine teadus- ja arendustegevusse tehtavate erasektori investeeringute soodustamiseks aitaksid suurendada Madalmaade majanduse pikaajalist kasvupotentsiaali.

               (9)

               Oluline probleem peitub eluasemeturul, kus aastakümnete jooksul on suurenenud jäikus ja turgu moonutavad stiimulid, mis on mõjutanud rahastamist eluasemeturul ja sektoripõhist säästmist. Leibkonnad kalduvad kinnisvara väärtusele tuginedes hüpoteeklaene suurendama, mis suures osas peegeldab pikaajalisi maksusoodustusi, eelkõige võimalust hüpoteeklaenude intressid maksustatavast tulust täielikult maha arvata. 2012. aastast alates on rakendatud mitmeid meetmeid, mis osaliselt neid soodustusi vähendavad. Mõned neist hõlmavad eluasemelaenude maksustamiskorra kohandamist. Järkjärguline liikumine hüpoteeklaenude intresside maksustatavast tulust mahaarvamise piiramise ning amortiseerimise stiimuli suurendamise suunas on põhjendatud. Selle meetme võiks siiski kiiremini järkjärguliselt kasutusele võtta, et avaldada rohkem mõju amortiseerimistegevusele. Endiselt kehtib suur maksusoodustus vähetootlikesse varadesse investeerimiseks. Laenusumma ja kinnisvara väärtuse 100 % suhe, milleni tuleb jõuda 2018. aastaks, on siiski kõrge. Üüriturgu piirab reguleerimine ning väga suur sotsiaalelamusektor, mis peab toime tulema pikkade ootejärjekordadega. Sissetulekust rohkem sõltuv üüri diferentseerimine sotsiaalelamusektoris on samm õiges suunas, kuid selle mõju on vähene. Uue seaduse kohaselt peavad elamumajandusettevõtted hakkama eristama üldist majandushuvi pakkuvaid tegevusi (st sotsiaaleluasemete haldamist) ja muid tegevusi. Tulevik näitab, kas see toob plaanipäraselt kaasa sotsiaalkorterite ümbersuunamise hädasolijatele ja tagab sotsiaalkorterite kättesaadavuse ebasoodsas olukorras olijatele, kes ei ole võimelised turutingimustel eluaset soetama.

               (10)

               Parandatud on pensionisüsteemi pikaajalist jätkusuutlikkust. Lisaks sellele, et esimese samba seadusjärgne pensioniiga tõstetakse järk-järgult 65. eluaastalt 2012. aastal 67. eluaastale 2021. aastal ning see seotakse seejärel oodatava elueaga, on Madalmaad võtnud vastu ulatuslikud reformid eraviisiliselt rahastatava pensionisamba ning pikaajalise hoolduse valdkonnas. Pensionifondide finantsjärelevalvet on parandatud ning süsteemi on kindlustatud finantsvapustuste vastu. Seda täiendavad edukad reformid, millega julgustatakse vanemaealisi töötajaid töötamist jätkama. Pikaajalise hoolduse reformidega on vastutus antud üle kohalikele omavalitsustele, mis on vähendanud kogukulusid ja suunanud tähelepanu tõhususe suurendamisele. Jälgida tuleb pikaajalise hoolduse kvaliteeti ja kättesaadavust.

               (11)

               Lahendamist vajavate probleemide hulka kuulub kulude ja riskide asjakohane jaotamine põlvkonnasiseselt ja põlvkondade vahel, minnes kaugemale indekseerimise ja ﬁnantspuhvrite vallas vastu võetud eeskirjadest (finantshindamise raamistik) ning eelkõige vähendades tööelu alustavate isikute makseid. Teise samba pensionimaksete aktuaarse õigluse suurendamine aitaks kodumajapidamistel jaotada oma rahalisi vahendeid majanduskasvu paremini toetaval viisil.

               (12)

               2014. aastal algatatud tööhõive kaitset käsitlevate õigusaktide ulatusliku reformi eesmärk on suurendada tööjõus osalemise määra ja liikuvust tööturul. Vähendatud on fiskaalseid tegureid, mis motiveerivad mitte töötama. Parlamendi poolt vastu võetud õigusaktidega on kehtestatud võimalus võtta kasutusele kvoot, kui tööandjad ei loo oma võetud kohustuste kohaselt lisatöökohti puudega inimestele. Kõnealuste meetmete mõju saab täiel määral hinnata alles pärast rakendumist. Lisameetmeid on tarvis tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate, sealhulgas sisserändaja taustaga inimeste lõimimiseks.

               (13)

               Kohustuslikke mittemaksulisi makseid arvestades on Madalmaade maksukiil ELi keskmisest märkimisväärselt kõrgem ning maksustamist on võimalik nihutada majanduskasvu vähem pärssivatele teguritele. Kavandatud maksureform aitaks suurendada tööjõus osalemise määra. Reformi vastuvõtmisel tuleb hoolikalt jälgida selle mõju.

               (14)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Madalmaade majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Madalmaadele esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon on hindamisel arvesse võtnud nende asjakohasust Madalmaade eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga liidu üldise majandusjuhtimise tugevdamise vajadust silmas pidades ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, lisades ELi tasandi panuse tulevastesse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (15)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammiga tutvunud ja on arvamusel, (6) et Madalmaad täidavad stabiilsuse ja kasvu pakti.

               (16)

               Komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes on nõukogu riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (17)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (7). Riigina, mille rahaühik on euro, peaksid ka Madalmaad tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Madalmaadel võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Suunata avaliku sektori kulutused teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringute toetamisele ja töötada välja raamtingimused, mis võimaldaksid suurendada avaliku sektori kulutusi teadus- ja arendustegevusele, et muuta avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse kulutuste vähenemise suundumust ja parandada majanduse kasvupotentsiaali.

               2.

               Elavdamise kiirenemisel vähendada kiiremini hüpoteeklaenu intresside maksustatavast tulust mahaarvamise võimalusi, vähendades maksusoodustusi vähetootlikesse varadesse investeerimiseks. Näha üüriturul ette turupõhisem hinnakujundamise mehhanism ning siduda sotsiaalelamusektoris üürihind senisest enam leibkonna sissetulekuga.

               3.

               Vähendada tööelu algusaastatel pensionisüsteemi teise samba pensionimaksete taset.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Madalmaade 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 88).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  ELT C 272, 18.8.2015, lk 98.