title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , milles käsitletakse Sloveenia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/77

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   milles käsitletakse Sloveenia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta
   2012/C 219/23
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse (4) Sloveenia 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Sloveenia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Sloveeniat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Nõukogu võttis 1. detsembril 2011 vastu järeldused, milles kutsutakse sotsiaalkaitsekomiteed esitama koostöös tööhõivekomitee ja muude komiteedega oma seisukohad strateegia „Euroopa 2020” poliitikatsükli raames soovitatud meetmete kohta. Nimetatud seisukohad on osa tööhõivekomitee arvamusest.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise, eelarve konsolideerimise prioriteedid ja majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama õigel ajal kohustused, mis tuleb lisada nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi ja riiklikusse reformikavasse.

               (9)

               Sloveenia esitas 26. aprillil 2012 oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja 13. aprillil 2012 oma riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud, kas Sloveeniat mõjutab makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon jõudis oma põhjalikus analüüsis järeldusele, et Sloveenias on tegemist sisemise tasakaalustamatusega, mis mõjutab eelkõige ettevõtlussektori bilansiaruandeid ja panganduse stabiilsust. Nimetatud sisemist ja võimalikku välist tasakaalustamatust tuleb hoolikalt jälgida ning pöörata neile tähelepanu majanduspoliitilistes otsustes, et vähendada nende negatiivset mõju majanduse toimimisele. Suurima panga rekapitaliseerimine ja müük ning kindel pühendumine ülemäärase puudujäägi kõrvaldamisele 2013. aastaks on praegu kavandatud meetmete kaks olulist ja asjakohast elementi. Ülemäärase tasakaalustamatuse ohtu saab minimeerida meetmete kiire ja põhjaliku rakendamisega neis valdkondades.

               (10)

               Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiliseerimisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on võrreldes komisjoni talituste 2012. aasta kevadise prognoosiga optimistlik. Stabiilsusprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on vähendada valitsemissektori puudujääki nõukogu määratud tähtajaks 2013. aastal madalamale tasemele kui 3 % SKPst ja jätkata seejärel puudujäägi vähendamist, et saavutada Sloveenia keskpika perioodi eelarve-eesmärk (KPEE) 2015. aastaks. KPEE on määratletud, nagu eelmiseski stabiilsusprogrammis, struktuurilise tasakaaluna, kuid seda ei saa pidada stabiilsuse ja kasvu pakti sätete alusel asjakohaseks, sest praeguse poliitika ja prognooside alusel ei taga see piisavalt kiiret edasiminekut pikaajalise jätkusuutlikkuse suunas.
               On oht, et puudujäägi osas saavutatavad tulemused osutuvad eesmärkidest kehvemaks ja seda i) eelkõige aastateks 2014–2015 kavandatud meetmete määratlematuse, ii) esmaste jooksvate ülekulude, iii) suhteliselt optimistliku makromajandusliku stsenaariumi juures väiksemate tulude ja hiljuti otsustatud maksumeetmetega seotud ebakindluse ning iv) võimalike täiendavate kapitalitoetusoperatsioonide ja tagatiste väljanõudmise tõttu. Vastavalt (ümberarvutatud) struktuurilisele tasakaalule (5) on keskmiseks iga-aastaseks eelarve konsolideerimiseks ajavahemikul 2010–2013 kavandatud 1 % SKPst, mis on veidi rohkem nõukogu soovitatust. Siiski osutab komisjoni talituste 2012. aasta kevadine prognoos, et 2013. aastal tuleks teha täiendavaid pingutusi, et järgida soovitust kogu korrigeerimise perioodi vältel. Pärast ülemäärase puudujäägi kavandatud korrigeerimist on iga-aastased stabiilsusprogrammi kohased edusammud KPEE suunas 2015. aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud 0,5 % võrdlusalusega, kuid 2014. aastal jäävad sellest allapoole, samal ajal, kui valitsemissektori kulude kasv, võttes arvesse kaalutlusõiguse kohaseid tulumeetmeid, on mõlemal aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti võrdlusalusega. Seega on stabiilsusprogrammis üldiselt kavandatud asjakohane KPEE saavutamise kohandamiskava. Võttes arvesse eespool nimetatud riske, võib liikumine KPEE suunas olla mõlemal aastal asjakohasest aeglasem.
               Stabiilsusprogrammi prognooside kohaselt 2011. aastal 48 % tasemel SKPst olnud valitsemissektori võlg suureneb, saavutades 2013. aastal haripunkti 53 % tasemel (jäädes seega alla aluslepingu järgse kontrollväärtuse 60 % SKPst), ja langeb veidi programmiperioodi lõpuks. On oht, et võlaprognoosid kasvavad eespool nimetatud suurema puudujäägi ja varude muutuste korrigeerimise tõttu. Sloveenia keskpika perioodi eelarveraamistik ja kulueeskirjad ei ole jätkuvalt piisavalt siduvad ning keskendatud keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamisele ja pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamisele.

               (11)

               Võttes arvesse 2011. aasta eelmist pensionireformi käsitlenud referendumi negatiivse tulemuse järel kehtestatud 12-kuulist seadusandlikku moratooriumi, ei ole valitsus suutnud teha seni mingeid süsteemseid muudatusi pensionisüsteemis. Kuid 2011. aasta detsembris ja 2012. aasta mais pikendati ja tugevdati lühiajalisi kulude piiramise meetmeid. Kuigi need seadused on lühemas perspektiivis vajalikud ja kasulikud, on tegemist siiski vaid lühiajalise mõjuga meetmetega, millest ei piisa pikaajaliste eesmärkide täitmiseks. Valitsus kavatseb 2013. aasta lõpuks ellu viia uue pensionireformi, millega rakendatakse mitme pensionisamba süsteem ja tõstetakse pensioniiga. Kuigi reformi üksikasju ei ole veel teada, ei tundu kava olevat piisavalt ambitsioonikas. Võttes arvesse probleemi suurust, on vaja ulatuslikku reformi järgmiste küsimuste lahendamiseks: madal seadusejärgne pensioniiga, naiste ja meeste erinev seadusejärgne pensioniiga, laialdased varase pensionilejäämise võimalused ja pensionide heldekäeline indekseerimine. Kuigi eakamaid töötuid silmas pidades on vastu võetud suunised aktiivse tööturupoliitika meetmete rakendamise kohta aastail 2012–2015 ja aktiivse tööturupoliitika meetmete 2012. aasta rakenduskava, ei ole seni võetud konkreetseid meetmeid eakamate töötajate tööhõive määra suurendamiseks.

               (12)

               Tundub, et Sloveenia pangandussektori olukord on võrreldes 2011. aasta hinnanguga muutunud veelgi keerulisemaks. Sektor kandis 2011. aastal suuri kahjusid ja kahjum üha suureneb, kuna majanduskasv aeglustub ja üha rohkem on selliseid ettevõtjaid, kes ei suuda laenu tagasi maksta. Siiani võetud või väljakuulutatud meetmed on probleemi suurust arvestades ebapiisavad. Suurima panga (NLB) kiire teistkordse rekapitaliseerimise üle peetakse rahvusvaheliste ja erainvestoritega endiselt läbirääkimisi. Uus valitsus on teatanud, et kavatseb vähendada oma osalust suuremates pankades, säilitades vaid vetoõigusega vähemusosaluse. Selgelt tuleb kindlaks määrata pikaajaliste eesmärkide ning kohese ja tungiva lisakapitali vajaduse omavaheline suhe, sest riigil lasub enamusosanikuna vastutus olukorra analüüsimise eest. Poliitika ja pankade võimaliku müügi usaldusväärsust aitaks suurendada selge erastamisstrateegia, millega kaasneb kahjumi katmine õigeaegsete kapitalisüstidega, hea juhtimistava tagamine ja pankade juhtimise depolitiseerimine.

               (13)

               Eelmise aasta jooksul ei ole esitatud ühtki konkreetset ettepanekut asümmeetria vähendamiseks tähtajatu ja tähtajalise töölepinguga töötajate kaitse vahel. 2011. aastal alustati sotsiaalpartneritega läbirääkimisi töösuhteseaduse üle, kuid kokkuleppele ei ole jõutud ja muudatusettepanekuid ei ole vastu võetud. Riiklikus reformikavas on küll loetletud turvalise paindlikkuse suurendamise ja killustatuse vähendamise meetmed, kuid nende vastuvõtmise ajakava ei ole esitatud. Hiljuti vastu võetud riigi rahanduse tasakaalustamise seadusega kehtestati „tudengite tööle” oluliselt kõrgemad maksud (kontsessioonitasud), et vähendada selle tööturustaatuse atraktiivsust, kuid mingeid täiendavaid meetmeid praegu ette ei ole nähtud.

               (14)

               Haridus- ja koolitussüsteemi võime kohaneda tööturu vajadustega ei ole piisav, kuigi kõikidel haridussüsteemi tasanditel juurutatakse praegu kutsenõustamisteenuseid ja parandatakse teavitamist erinevatest töökohtadest. Tööturu nõudluse prognoosimise süsteemi rajamiseks ei ole astutud mingeid konkreetseid samme. Käivitati mõned Euroopa Sotsiaalfondist kaasrahastatavad projektid tööturul väga nõutavate elukutsete edendamiseks. Need meetmed on küll vajalikud, kuid probleemi lahendamiseks ebapiisavad. Välisekspertide hinnang Sloveenia riikliku tööhõivetalituse suutlikkuse kohta ei ole veel valmis.

               (15)

               Vaatamata 2011. aasta aprilli seadusandlikele muudatustele konkurentsi kaitse büroo muutmiseks sõltumatuks ametiks alates 1. jaanuarist 2012, ei ole see seni sõltumatu, sest esmalt peab olema täidetud mitu menetluslikku tingimust. Lisaks kärbiti 2011. aastal ka ametile ette nähtud vahendeid. Need muudatused mõjutavad ameti jõustamissuutlikkust ja tema kui institutsiooni tähtsust konkurentsi edendamisele suunatud reformide elluviimisel. Äsja valmis kutsealade reguleerimise vähendamist käsitlev uuring, kuid selles valdkonnas võetud poliitilised meetmed on jäänud ebamääraseks. Üldiselt tundub, et mõned teenuseosutajate asutamise õigusliku raamistiku tahud võivad olla vastuolus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiviga 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul (6). Ettevõtluskeskkonnas tervikuna on puudusi, mis takistavad kodu- ja välismaistel investoritel investeeringute tegemist ja pankade bilansi kiiret korrastamist; nendeks puudusteks on näiteks riigi otsene ja kaudne osalemine majanduses ning võlgnikke soosiv ja sageli probleemne maksejõuetusmenetlus. Kuna Sloveenia tähtsus elektrienergia transiidiriigina järjest suureneb, annab üha rohkem tunda tema ülekandevõrgu vähene läbilaskevõime.

               (16)

               Pärast olulist miinimumpalga tõstmist kaalutlusõiguse raames 2010. aasta märtsis oli miinimumpalga suhe keskmisse palka 2011. aastal ELi suurim, ehkki miinimumpalk oli natuke allpool vaesuspiiri. Järgnenud kahe aasta indekseerimine on põhjustanud täiendava 4 % nominaalse suurenemise. Nimetatud sündmused vähendavad tööjõutundlike tööstusharude konkurentsivõimet ja süvendavad struktuurset töötust.

               (17)

               Sloveenia on võtnud mitmeid kohustusi laiendatud euroala pakti raames. Need kohustused ja 2011. võetud kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise, konkurentsivõime parandamise ning riigi rahanduse ja finantsstabiilsuse tugevdamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste täitmist. Soovitustes on selle hindamise tulemusi arvesse võetud.

               (18)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Sloveenia majanduspoliitikat. Hinnati stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Sloveenia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad 1.–7. soovituses.

               (19)

               Võttes arvesse komisjoni hinnangut, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ning nõukogu arvamus (7) kajastub eelkõige 1. soovituses.

               (20)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Nõukogu soovitused, mis on tehtud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel, kajastuvad eeskätt soovitustes 3, 6 ja 7,

         SOOVITAB Sloveenial võtta 2012.–2013. aastal järgmisi meetmeid:

               1.

               Täita 2012. aasta eelarvet ja tugevdada 2013. aasta eelarvestrateegiat piisavalt määratletud struktuurimeetmetega, olles valmis võtma täiendavaid meetmeid tagamaks ülemäärase puudujäägi korrigeerimise jätkusuutlikul moel 2013. aastaks ja saavutamaks nõukogu soovituses ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse all täpsustatud struktuurilise kohanduse. Seejärel tagada asjakohane struktuuriline kohandus, et saavutada piisav edu asjakohaste KPEE valdkonnas, sh ka kulutuste võrdlusalus. Tugevdada keskpika perioodi eelarveraamistikku, k.a kulueeskirju, muutes selle siduvamaks ja läbipaistvamaks.

               2.

               Võtta kiireid meetmeid pensionisüsteemi pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks, säilitades samal ajal pensionide piisavuse, i) võrdsustades meeste ja naiste ametliku pensioniea, ii) tagades tegeliku pensioniea tõusu, sealhulgas sidudes ametliku pensioniea keskmise eeldatava elueaga, iii) vähendades varase pensionilejäämise võimalusi ja iv) vaadates läbi pensionide indekseerimise süsteemi. Suurendada eakate töötajate tööhõivet, arendades aktiivse tööturu poliitikat ja elukestva õppe meetmeid.

               3.

               Võtta vajalikke meetmeid piisavate kapitalipuhvrite loomiseks pangandussektoris ja edendada tõhusalt pankade bilansi korrastamist, et taastada tootjatele laenuandmine. Lasta kolmandal osapoolel põhjalikult kontrollida süsteemselt oluliste pankade laenukahjuprognoose

               4.

               Kohandada sotsiaalpartneritega konsulteerides ja kooskõlas riigi tavadega tööhõive kaitse alaste õigusaktide tähtajatute töölepingute osa, et vähendada tööturu killustatust. Tegeleda tudengitööjõu tekitatud paralleelse tööturuga.

               5.

               Parandada oskuste vastavust tööturu nõudlusele, eriti vähekvalifitseeritud töötajate ja kolmanda taseme haridusega inimeste puhul, ning jätkata kutsehariduse ja väljaõppe reforme.

               6.

               Astuda täiendavaid samme turu avatuse suurendamiseks ja kiirendada professionaalsete teenuste ümberkorraldamist. Parandada ettevõtluskeskkonda, i) viies ellu konkurentsi kaitse büroo reformi, ii) luues riigiettevõtete jaoks raamistiku, mis tagab sõltumatu juhtimise ja ettevõtte juhtimise kõrge taseme, ning iii) kiirendades ja tõhustades pankrotimenetlusi.

               7.

               Tagada pärast konsulteerimist sotsiaalpartneritega ja kooskõlas riigi tavadega, et palgatõus, sh miinimumpalga kohandamine, toetaks konkurentsivõimet ja töökohtade loomist.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2012. aastal vastavalt nõukogu 26. aprilli 2012. aasta otsusele 2012/238/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 119, 4.5.2012, lk 47).

      (4)  ELT C 217, 23.7.2011, lk 1.

      (5)  Tsükliliselt kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud teabe alusel ja ühiselt kokku lepitud metoodikat kasutades.

      (6)  ELT L 376, 27.12.2006, lk 36.

      (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


				|

		52012DC0306

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Austria 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Austria stabiilsusprogrammi (2011–2016) kohta /* COM/2012/0306 final */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Austria 2012. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Austria stabiilsusprogrammi (2011–2016) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja
tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb
majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele
valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu
ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste
kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide
tööhõivepoliitika suuniste kohta[4];
mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       Nõukogu võttis 12. juulil
2011 vastu soovituse Austria 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Austria ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta.
(4)       Komisjon võttis 23. novembril
2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale
„Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise
teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse
(EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande,[5] milles ei nimetatud Austriat
ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.
(5)       Euroopa Ülemkogu kiitis 2.
märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise, eelarve konsolideerimise ja
majanduskasvu edendamise prioriteedid. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada
diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada
tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(6)       Euroopa Ülemkogu kutsus
laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama
õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või
lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(7)       Austria esitas 24. aprillil
2012 oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2016 ja 25. aprillil 2012 oma
riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe
dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(8)                   Nõukogu, kelle
arvamus põhineb 2012. aastal stabiilsusprogrammile antud hinnangul kooskõlas
nõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97, on seisukohal, et programmi
eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium aastateks 2012 ja
2013 on ettevaatlik. Stsenaarium ajavahemikuks 2014−2016 on
optimistlikum, SKP kasvuks prognoositakse keskmiselt 2,1 %, mis ületab
järjepidevalt potentsiaalse kasvu praegusi prognoose. Programmis
kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärane puudujääk
2013. aastaks ja saavutada 2016. aastaks keskpika perioodi eelarve-eesmärk.
Programmi keskpika perioodi eelarve-eesmärki on muudetud – nüüd on
majandustsükli tasakaalus eelarve asemel eesmärgiks seatud struktuurne
puudujääk 0,45 % SKPst, mis kajastab adekvaatselt stabiilsuse ja kasvu pakti
nõudeid. Ülemäärase puudujäägi kavandatav korrigeerimine on kooskõlas
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu 2009. aasta
detsembri soovituses kindlaks määratud tähtajaga. Arvestades (ümberarvutatud)
struktuurset eelarvetasakaalu,[6]
on iga-aastane kavandatud keskmine eelarve kohandamine 0,5 % SKPst
aastatel 2011–2013 veidi väiksem kui nõukogu soovitatud
korrigeerimine 0,75 % SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas
kavandatud struktuurne edasiminek on 2015. aastal piisav, aga jääb 2014. ja
2016. aastal alla stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud sihttasemest
0,5 % SKPst. Siiski on ajavahemikus 2014−2015 prognoositav
valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades suvakohaseid tulumeetmeid,
kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Eelarve-eesmärkidega
kaasnevaid riske on nii tulu- kui ka kulupoolel. Näiteks on keeruline hinnata
mõnede meetmete mõju eelarvele, kuna see sõltub konkreetsest rakendamisest.
Finantstehingute maksu üksikasjad ei ole teada, kuna sellealaseid õigusakte ei
ole veel vastu võetud. Kavandatud kulukärped kesktasandist allpool asuvatel
tasanditel ei ole kindlaks määratud. Programmis nähakse ette, et võla suhe
SKPsse, mis ulatus 72,2%-ni 2011. aasta lõpul, saavutab 2013. aastal haripunkti
75,3% tasemel ja langeb seejärel järkjärgult 70,6% tasemele 2016. aastal.
Stabiilsuse ja kasvu pakti võla vähendamise sihttaseme osas on Austrias
aastatel 2014−2016 üleminekuperiood ja programmis esitatud kavad tagavad
piisava liikumise võla vähendamise sihttaseme saavutamise suunas. See prognoos
sisaldab siiski teatud riske, mis on seotud riigi omandis olevate
valitsemissektoriväliste ettevõtete kasvava võlaga ja pangandussektorile antava
võimaliku täiendava riigipoolse toetusega.
(9)       Uusima
konsolideerimismeetmete paketi vastuvõtmisega liigub Austria riigi rahanduse
suurema jätkusuutlikkuse suunas. Ehkki seda peetakse üheks võimalikuks
kokkuhoiuallikaks, ei sisaldu paketis olulisi meetmeid eelarvealaste suhete
ühtlustamiseks föderaalse-, piirkondliku- ja kohaliku tasandi valitsuse vahel.
Põhimõtteline kokkulepe saavutati föderaal- ja piirkondliku valitsuse vahel
tervishoiu rahastamise tsentraliseerimise osas, aga seonduvad üksikasjad on
veel kokku leppimata.
(10)     Tegeliku pensioniea tõstmiseks
on Austria viinud läbi reforme, mille peamine eesmärk on piirata juurdepääsu
invaliidsuspensioni skeemidele. Praegu aastaks 2024−2033 kavandatud
meeste ja naiste ametliku pensioniea ühtlustamise küsimuse varasemat
käsitlemist ei arutatud. Tuleb jätkata eakate tööalase konkurentsivõime suurendamist
ja ettevõtetes aktiivsena vananemise kultuuri parandamist. Kavandatavad meetmed
ei pruugi pensioniea oluliseks tõstmiseks olla piisavalt kaugeleulatuvad.
(11)     Austria tööturg on väga hästi
toiminud. Selle tõenduseks on ELi madalaim töötuse määr ajavahemikus 2010 ja
2011. Prognooside järgi peaks aga alates aastast 2020 riigi tööjõupotentsiaal
vähenema. Seepärast tuleb Austrial püüda kasutada tööealise elanikkonna
potentsiaal täielikult ära, tegeledes selliste probleemidega nagu eakate
tööhõive madal määr, ennetähtaegselt pensionile jäämise ja invaliidsuspensioni
skeemide laialdane kasutamine, töötulu suur maksukoormus ja suured
sotsiaalmaksed ning naiste suhteliselt suur koondumine madalapalgalistele ja
osalise tööajaga kohtadele. Samuti ei kasutata täielikult ära sisserändajate
potentsiaali kehvade haridusalaste saavutuste või välismaal omandatud oskuste
tunnustamisega seotud probleemide tõttu. Haridustulemused on PISA uuringu
näitajate järgi allpool ELi keskmist ning seos sotsiaalmajandusliku tausta ja
hariduslaste saavutuste vahel on eriti tugev. Üliõpilaste arvu pidev
suurenemine tingituna väljastpoolt tulevate üliõpilaste suurest arvust
(„massiülikool”) ja koolist väljalangemise kõrge määr (ligikaudu 40%) ning
suured lüngad rahastamises on endiselt peamised probleemid.
(12)     Austria on konkurentsivõime ja
tootlikkuse poolest soodsas olukorras. Siiski on riigis mitmes valdkonnas
teatud struktuursed nõrkused, mis võivad ohustada riigi pikaajalist
kasvupotentsiaali. Konkurents teenustesektoris ei ole sisenõudlust eriti
toetanud. Kõrged võrgule juurdepääsu hinnad ja turgu valitsevate ettevõtjate
konkurentsi moonutava käitumisega (turuletuleku, konkurentsi ja innovatsiooni
takistamine) seonduvate probleemidega ei ole tegeldud. Vabade elukutsete puhul püsivad
endiselt põhjendamatud piirangud: komisjonile teatatud reguleeritud kutsealade
arv on kaugelt üle ELi keskmise. Vaja on hinnata, kas nende kutsealade
reguleerimine on põhjendatud ja proportsionaalne. Austria võetud kohustuse osas
tugevdada föderaalse tasandi konkurentsiasutust ei ole toimunud konkreetset
edasiminekut. Teenuste direktiiv on vastavalt nõukogu 2011. aasta soovitusele
lõpuks rakendatud nn horisontaalse õigusakti vastuvõtmise ja liidumaade tasandi
õigusaktides tehtud muudatuste kaudu.
(13)     Austria finantssektor seisab
silmitsi konkreetsete probleemidega, mis on seotud Austria pankade suurest
riskipositsioonist Kesk-, Ida- ja Kagu-Euroopa riikides, arvestades, et neis
riikides võib varade kvaliteet veel langeda. Kõnealuse poliitikavaldkonna
piiriülese mõjuga otsustele peab eelnema teabevahetus ja koordineerimine
vastuvõtvate riikide järelvalveasutustega. Ametiasutustel tuleb avaliku sektori
toetust saanud pankasid ja eelkõige riigistatud krediidiasutusi ka edaspidi
tähelepanelikult jälgida ja neid restruktureerida , .
(14)     Austria on võtnud laiendatud
euroala pakti raames mitmeid kohustusi. Need kohustused ja 2011. aastal võetud
kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise, konkurentsivõime
suurendamise ja riigi rahanduse jätkusuutlikumaks muutmisega. Komisjon on
hinnanud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste täitmist.
Soovitustes on arvesse võetud kõnealuse hindamise tulemusi.
(15)     Komisjon hindas
Euroopa poolaasta raames põhjalikult Austria majanduspoliitikat. Hinnati stabiilsusprogrammi
ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide
asjakohasust Austria eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse
seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades
silmas vajadust tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist, andes ELi tasandi
panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames
koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool 1.–7. soovituses.
(16)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud Austria 2012. aasta stabiilsusprogrammi
ning nõukogu arvamus[7]
kajastub eelkõige 1. soovituses.
SOOVITAB Austrial võtta ajavahemikus
2012–2013 järgmisi meetmeid:
1.           Täita 2012. aasta eelarve
vastavalt kavandatule ning tugevdada 2013. aastaks ja hiljemaks kavandatud
eelarvestrateegiat ja see rangelt rakendada; määrata piisavalt selgelt kindlaks
meetmed (eelkõige kesktasandist allpool asuvatel tasanditel), et tagada
ülemäärase puudujäägi õigeaegne korrigeerimine ja saavutada nõukogu soovituses
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames täpsustatud aastane keskmine
struktuurne kohandamine. Seejärel tuleb tagada asjakohane struktuurne
kohandamine, et saavutada piisav edu keskpika perioodi eelarveeesmärkide
valdkonnas, sh ka kulutuste võrdlusalus.
2.           Võtta täiendavaid meetmeid
riigi eelarveraamistiku tugevdamiseks ja ühtlustada vastutust föderaalse,
piirkondliku ja kohaliku tasandi valitsuse vahel, rakendades eeskätt
konkreetseid reforme, mille eesmärk on parandada tervishoiu ja hariduse
valdkonna korraldust, rahastust ja tõhusust.
3.           Kiirendada meeste ja naiste
ametliku pensioniea ühtlustamist; suurendada eakate tööalast konkurentsivõimet
ja jälgida tähelepanelikult hiljutisi reforme, millega piiratakse juurdepääsu
tööturult varajasele lahkumisele, tagamaks et ametlik ja tegelik pensioniiga
tõusevad vastavalt oodatavale elueale.
4.           Võtta meetmeid, et vähendada
tööjõu, eelkõige madalapalgaliste töötajate tegelikku maksukoormust ja
sotsiaalmakseid, eesmärgiga tõsta eakate ja naiste tööhõive määra ja arvestades
vajadust vähendada demograafiliste muutuste mõju töötavale elanikkonnale. Nihutada eelarveneutraalsel viisil maksukoormus
kinnisvara- ja keskkonnamaksudele. Vähendada
suuri soolisi palgaerinevusi ja edendada naiste täistööajaga töötamise
võimalusi, eelkõige suurendades ülalpeetavatele isikutele suunatud hoiuteenuste
pakkumist.
5.           Võtta täiendavaid meetmeid
eelkõige ebasoodsas olukorras olevate noorte haridustulemuste parandamiseks.
Võtta meetmeid kõrgharidussüsteemist väljalangemise vähendamiseks.
6.           Võtta täiendavaid meetmeid
konkurentsi edendamiseks teenuste sektoris, kaotades turuletuleku piirangud
side, transpordi ja energia jaeturgudel. Kaotada vabadele elukutsetele
juurdepääsuga seotud põhjendamatud piirangud. Suurendada konkurentsiasutuste
volitusi ja kiirendada konkurentsiõiguse reformi rakendamist.
7.           Tõhustada riiklikku toetust
saanud pankade restruktureerimist, vältides finantsvõimenduse vähendamist.
Parandada koostööd ja riigi tasandil tehtavate poliitikaotsuste koordineerimist
teiste riikide finantssektori järelevalveasutustega.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2012)306 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[4]               Nõukogu 26. aprilli 2012. aasta otsus 2012/238/EL.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed
ja muud ajutised meetmed, mille komisjoni talitused on ühist metoodikat
kasutades ümber arvutanud programmis sisalduva teabe põhjal.
[7]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus,  6. veebruar 2006 , dioksiinide, furaanide ja polüklooritud bifenüülide (PCBde) sisalduse vähendamise kohta söödas ja toiduainetes  (teatavaks tehtud numbri K(2006) 235 all)   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               14.2.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 42/26

      KOMISJONI SOOVITUS,
   6. veebruar 2006,
   dioksiinide, furaanide ja polüklooritud bifenüülide (PCBde) sisalduse vähendamise kohta söödas ja toiduainetes
   (teatavaks tehtud numbri K(2006) 235 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2006/88/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 211 teist taanet,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 4. märtsi 2002. aasta soovitus 2002/201/EÜ (dioksiinide, furaanide ja polüklooritud bifenüülide sisalduse vähendamise kohta loomasöödas ja toidus) (1) on osa üldstrateegiast dioksiinide, furaanide ja PCBde sisalduse vähendamiseks keskkonnas, söödas ja toiduainetes. Selle eesmärk on soovitada häiretasemete kehtestamist ning järkjärgulist sihttasemete kehtestamist sööda ja toidu suhtes.

               (2)

               Kuigi toksikoloogilisest seisukohast peaks iga piirnorm kehtima nii dioksiinide kui ka dioksiinitaoliste PCBde suhtes, kehtestati 2001. aastal komisjoni 8. märtsi 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 466/2001, millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes, (2) ainult dioksiinide, mitte dioksiinitaoliste PCBde piirnormid toiduainetes, kuna tol ajal olid andmed dioksiinitaoliste PCBde leviku kohta väga piiratud. Samamoodi kehtestati 2001. aastal Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. mai 2002. aasta direktiiviga 2002/32/EÜ loomatoidus leiduvate soovimatute ainete kohta (3) ainult dioksiinide, mitte dioksiinitaoliste PCBde piirnormid loomasöödas.

               (3)

               Määruse (EÜ) nr 466/2001 kohaselt peaks komisjon vaatama sätted toidu dioksiinisisalduse kohta esimest korda läbi 2004. aasta lõpuks, võttes arvesse uusi andmeid dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde leviku kohta, eelkõige selleks, et kehtestada piirnormid ka dioksiinitaolistele PCBdele. Direktiivis 2002/32/EÜ on samalaadne läbivaatamisklausel, mis käsitleb söötade dioksiinisisaldust.

               (4)

               Vahepeal on avaldatud rohkem andmeid dioksiinitaoliste PCBde sisalduse kohta söödas ja toidus. Selle tulemusel on kehtestatud piirnormid dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde summale, väljendatuna Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) toksilisusekvivalendina, kasutades toksilisuse ekvivalentfaktoreid (WHO-TEF), kuna selline lähenemisviis on toksikoloogia seisukohast kõige kohasem. Sujuva ülemineku tagamiseks tuleks üleminekuperioodil lisaks uutele dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde summa piirnormidele kohaldada ka seniseid dioksiinide piirnorme.

               (5)

               Toidus ja loomasöödas leiduvate dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde sisalduse vähendamise hoogustamiseks esitati soovituses 2002/201/EÜ häiretasemed. Nende häiretasemete abil toovad pädevad asutused ja käitlejad esile juhtumid, mille puhul on kohane kindlaks teha saasteallikas ja rakendada meetmeid saastamise vähendamiseks või kõrvaldamiseks. Kuna dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde allikad on erinevad, on kohane määrata eri häiretasemed ühelt poolt dioksiinidele ja teiselt poolt dioksiinitaolistele PCBdele. Seetõttu tuleks soovitus 2002/201/EÜ asendada.

               (6)

               Peale selle tuleks häiretasemeid korrapäraselt kohandada dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde sisalduse vähenemisele ning pidades silmas nende sisalduse järkjärgulist aktiivset vähendamist söödas ja toiduainetes.

               (7)

               Direktiivis 2002/32/EÜ on ette nähtud häiretasemete määramise võimalus. Seepärast on kohane viia söödas sisalduvate dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde häiretasemed üle direktiivi 2002/32/EÜ.

               (8)

               Sihttasemed märgivad sööda ja toidu saastetasemeid, mis tuleb saavutada, et vähendada dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde koguseid, mis enamik ühenduse inimesi toiduga saab, toidu teaduskomitee kehtestatud lubatava nädaladoosini. Nende tasemete kehtestamisel tuleks silmas pidada täpsemat teavet keskkonnameetmete ning saasteallikatele suunatud meetmete mõju kohta sööda ja toidu tasandil, mis avaldub dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde sisalduse vähenemises eri söödatoorainetes, söötades ja toiduainetes. Kuna kõnealuste sihttasemete määramisel tuleb arvesse võtta mitmesuguseid tegureid, tuleks nende kehtestamine edasi lükata 2008. aasta lõppu,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               (1)

               Liikmesriigid kontrollivad vastavalt oma söödatoorainete, söötade ja toiduainete tootmise, kasutamise ja tarbimise ulatusele pisteliste proovidega dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde (võimaluse korral ka teiste PCBde) sisaldust söödatoorainetes, söötades ja toiduainetes. Nimetatud seire peaks toimuma vastavalt komisjoni 11. oktoobri 2004. aasta soovitusele 2004/704/EÜ dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde taustanivoode jälgimise kohta söötades (4) ja komisjoni 11. oktoobri 2004. aasta soovitusele 2004/705/EÜ dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde taustanivoode seire kohta toiduainetes. (5)

               (2)

               Direktiivi 2002/32/EÜ ja määruse (EÜ) nr 466/2001 sätete rikkumise korral ning (arvestades punkti 3) juhtudel, kui leitakse, et dioksiinide ja/või dioksiinitaoliste PCBde tase ületab toitude puhul käesoleva soovituse I lisas ja söötade puhul direktiivi 2002/32/EÜ II lisas määratud häiretaset, peaksid liikmesriigid koostöös ettevõtjatega:

                           a)

                           algatama uurimise saasteallika kindlakstegemiseks;

                           b)

                           võtma meetmed saastamise vähendamiseks või kõrvaldamiseks;

                           c)

                           kontrollima teiste PCBde taset.

               (3)

               Need liikmesriigid, kus dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde taustanivoo on eriti kõrge, kehtestavad oma toodetud söödatooraine, sööda ja toiduainete jaoks oma häiretasemed nii, et umbes 5 % puhul tulemustest, mis saadakse punktis 1 osutatud seirega, korraldatakse uurimine saasteallika kindlakstegemiseks.

               (4)

               Liikmesriigid teavitavad komisjoni ja teisi liikmesriike oma järeldustest, uurimistulemustest ja meetmetest saastamise vähendamiseks või kõrvaldamiseks.

               (5)

               Liikmesriigid edastavad punktis 4 nimetatud teabe toidu kohta hiljemalt iga aasta 31. märtsiks ja sööda kohta osana aastaaruandest, mille nad esitavad komisjonile nõukogu direktiivi 95/53/EÜ (6) artikli 22 lõike 2 kohaselt, välja arvatud juhtudel, kus kõnealune teave mõjutab otseselt teisi liikmesriike ning tuleb edastada kohe. Pärast Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks) (7) artiklites 41 ja 42 nimetatud mitmeaastaste riiklike kontrollikavade rakendamist saab teabe edastada osana aastaaruandest, mis esitatakse komisjonile määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 44 kohaselt.
               Komisjoni soovitus 2002/201/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates 14. novembrist 2006.

      Brüssel, 6. veebruar 2006

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 67, 9.3.2002, lk 69.

      (2)  EÜT L 77, 16.3.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1822/2005 (ELT L 293, 9.11.2005, lk 11).

      (3)  EÜT L 140, 30.5.2002, lk 10. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2005/87/EÜ (ELT L 318, 6.12.2005, lk 19).

      (4)  ELT L 321, 22.10.2004, lk 38.

      (5)  ELT L 321, 22.10.2004, lk 45.

      (6)  EÜT L 265, 8.11.1995, lk 17. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/46/EÜ (EÜT L 234, 2.9.2001, lk 55).

      (7)  ELT L 165, 30.4.2004, lk 1.

      LISA
      Dioksiinid (polüklooritud dibenso-para-dioksiinide (PCDDde) ja polüklooritud dibensofuraanide (PCDFde) summa, väljendatuna Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) toksilisusekvivalendina, kasutades toksilisuse ekvivalentfaktoreid (WHO-TEF, 1997)) ja dioksiinitaolised PCBd (polüklooritud bifenüülide summa, väljendatuna Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) toksilisusekvivalendina, kasutades toksilisuse ekvivalentfaktoreid (WHO-TEF, 1997))

                  Toiduained

                  Dioksiinide + furaanide häiretase (WHO-TEQ) (1)

                  Dioksiinitaoliste PCBde häiretase (WHO-TEQ) (1)

                  Sihttase (dioksiinide, furaanide ja dioksiinitaoliste PCBde summa) (WHO-TEQ) (1)

                  Liha ja lihatooted (2)

                              —

                              mäletsejalistest (veised, lambad)

                  1,5 pg/g rasva kohta (3)

                  1,0 pg/g rasva kohta (3)

                      (4)

                              —

                              kodulindudest ja tehistingimustes peetud ulukitest

                  1,5 pg/g rasva kohta (3)

                  1,5 pg/g rasva kohta (3)

                      (4)

                              —

                              sigadest

                  0,6 pg/g rasva kohta (3)

                  0,5 pg/g rasva kohta (3)

                      (4)

                  Maismaaloomade maks ja maksatooted

                  4,0 pg/g rasva kohta (3)

                  4,0 pg/g rasva kohta (3)

                      (4)

                  Kala ja kalatoodete lihaskude ja sellest saadud tooted, välja arvatud angerjas (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g elusmassi kohta

                  3,0 pg/g elusmassi kohta

                      (4)

                  Hariliku angerja (Anguilla anguilla) lihaskude ja sellest valmistatud tooted (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g elusmassi kohta

                  6,0 pg/g elusmassi kohta

                      (4)

                  Piim (8) ja piimatooted, sealhulgas piimarasv

                  2,0 pg/g rasva kohta (3)

                  2,0 pg/g rasva kohta (3)

                      (4)

                  Kanamunad ja munatooted (9)

                  2,0 pg/g rasva kohta (3)

                  2,0 pg/g rasva kohta (3)

                      (4)

                  Õlid ja rasvad

            –   loomarasv

                              – –

                              mäletsejalistest

                  1,5 pg/g rasva kohta

                  1,0 pg/g rasva kohta

                      (4)

                              – –

                              kodulindudest ja tehistingimustes peetavatest ulukitest

                  1,5 pg/g rasva kohta

                  1,5 pg/g rasva kohta

                      (4)

                              – –

                              sigadest

                  0,6 pg/g rasva kohta

                  0,5 pg/g rasva kohta

                      (4)

                              – –

                              segatud loomarasv

                  1,5 pg/g rasva kohta

                  0,75 pg/g rasva kohta

                      (4)

                              –

                              taimeõli ja -rasvad

                  0,5 pg/g rasva kohta

                  0,5 pg/g rasva kohta

                      (4)

                              –

                              merelist päritolu õli (kalaõli, kalamaksaõli ja teiste mereorganismide inimtoiduks ettenähtud õlid)

                  1,5 pg/g rasva kohta

                  6,0 pg/g rasva kohta

                      (4)

                  Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad

                  0,4 ng/kg toote kohta

                  0,2 ng/kg toote kohta

                      (4)

         (1)  Sisalduse ülempiir: sisalduse ülempiir arvutatakse eeldusel, et kõigi allpool määramispiiri olevate eri analoogide sisaldus võrdub määramispiiriga.

         (2)  Veise-, lamba-, sea-, linnu- ja tehistingimustes peetud uluki liha on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 853/2004 (milles sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad) I lisas (ELT L 139, 30.4.2004, parandatud väljaandes ELT L 226, 25.6.2004, lk 22), välja arvatud kõnealuses lisas määratletud söödav rups.

         (3)  Häiretasemeid ei kohaldata toiduainete suhtes, mis sisaldavad alla 1 % rasva.

         (4)  Sihttasemed kehtestatakse 2008. aasta lõpuks.

         (5)  Kala ja kalatoodete lihaskude on määratletud nõukogu määruse (EÜ) nr 104/2000 (EÜT L 17, 21.1.2000, lk 22. Määrust on muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.) artikli 1 loendi kategooriates a, b, c, e ja f. Häiretaset kohaldatakse koorikloomade suhtes, välja arvatud pruuni krabiliha, homaari ja samalaadsete suurte koorikloomade (Nephropidae ja Palinuridae) pea- ja rinnakuliha ning sisikonnata peajalgsete suhtes.

         (6)  Tervikuna söömiseks ettenähtud kalade puhul kohaldatakse häiretaset kala suhtes tervikuna.

         (7)  Häiretaseme ületamise korral ei ole mõnel juhul vaja saasteallikat uurida, kuna mõnes piirkonnas on taustanivoo teatavate kalaliikide puhul häiretasemele lähedal või ületab seda. Siiski tuleb, juhul kui häiretase on ületatud, registreerida kõik andmed, nagu proovivõtuaeg, geograafiline päritolu, kalaliik jms, pidades silmas tulevasi meetmeid dioksiinide ja dioksiinitaoliste ühendite sisalduse vähendamiseks kalades ja kalandustoodetes.

         (8)  Piim (toorpiim, piimatoodete valmistamiseks kasutatav piim ja kuumtöödeldud piim on defineeritud määruse (EÜ) nr 853/2004 I lisas.

         (9)  Kanamunad ja munatooted on defineeritud määruse (EÜ) nr 853/2004 I lisas.


title: Komisjoni soovitus, 2. märts 2010 , etüülkarbamaadi saaste ärahoidmise ja vähendamise kohta luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides ning etüülkarbamaadi sisalduse seire kohta kõnealustes jookides (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               3.3.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 52/53

         KOMISJONI SOOVITUS,
   2. märts 2010,
   etüülkarbamaadi saaste ärahoidmise ja vähendamise kohta luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides ning etüülkarbamaadi sisalduse seire kohta kõnealustes jookides
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2010/133/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) teaduskomisjon võttis 20. septembril 2007 vastu teadusliku arvamuse etüülkarbamaadi ja vesiniktsüaniidhappe sisalduse kohta toidus ja jookides (1). Kõnealuses arvamuses määras teaduskomisjon kindlaks etüülkarbamaadi sisalduse riskinormid (margins of exposure – MOE), mis kehtivad toiduainete ja jookide erinevate tarbimisviiside puhul. Kõnealuste riskinormide põhjal järeldas teaduskomisjon, et etüülkarbamaadi sisaldus alkohoolsetes jookides, eelkõige luuviljalistest valmistatud brändides, ohustab inimeste tervist, ning soovitas leevendusmeetmete abil kõnealustes jookides etüülkarbamaadi sisaldust vähendada. Kuna vesiniktsüaniidhape on oluline lähteaine luuviljalistest ja nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides etüülkarbamaadi tekkimiseks, otsustas teaduskomisjon, et kõnealuste meetmetega tuleks muu hulgas keskenduda vesiniktsüaniidhappe ja muude etüülkarbamaadi lähteainete vähendamisele, et ära hoida etüülkarbamaadi tekkimine kõnealuste toodete säilivusajal.

               (2)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määruses (EÜ) nr 110/2008 (piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 1576/89) (2) on kehtestatud vesiniktsüaniidhappe sisalduse ülemmäär luuviljalistest ja nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides. Kõnealuses määruses on sätestatud, et luuviljalistest ja nende pressimisjääkidest valmistatud kange alkohoolse joogi puhul on vesiniktsüaniidhappe maksimaalne sisaldus ühe hektoliitri 100–mahuprotsendilise alkoholi kohta 7 grammi (70 mg/l).

               (3)

               EFSA soovituste järgimise sobivaks vahendiks peetakse tegevusjuhist etüülkarbamaadi sisalduse ärahoidmise ja vähendamise kohta luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides. Kõnealuses tegevusjuhises soovitatakse kasutada selliseid häid tootmistavasid, mille puhul on tõendeid, et nende rakendamine vähendab etüülkarbamaadi sisaldust. Etüülkarbamaadi sisalduse sihttase kasutusvalmis joogis on 1 mg/l ning see on heade tavade rakendamise korral realistlik ja saavutatav.

               (4)

               Etüülkarbamaadi sisalduse taset luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides on vaja kolme aasta jooksul jälgida ning pärast kolme rakendusaastat tuleks kõnealust tegevusjuhist saadud tulemuste põhjal hinnata. Lisaks sellele tuleks hinnata maksimaalse taseme kindlaksmääramise võimalust,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Komisjon soovitab, et liikmesriigid

               1.

               võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et käesoleva soovituse lisas esitatud tegevusjuhist etüülkarbamaadi sisalduse ärahoidmise ja vähendamise kohta luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides rakendavad kõik ettevõtjad, kelle tegevusala hõlmab luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangete alkohoolsete jookide tootmist, pakendamist, transportimist, säilitamist ja ladustamist;

               2.

               võtavad kõik asjakohased meetmed, et tagada võimalikult väike etüülkarbamaadi sisaldus luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides eesmärgiga saavutada sihttase 1 mg/l;

               3.

               jälgivad aastatel 2010, 2011 ja 2012 etüülkarbamaadi sisalduse taset luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides, et hinnata käesoleva soovituse lisas esitatud tegevusjuhise mõju;

               4.

               esitavad EFSA-le eelmise aasta seireandmete kohta iga aasta 1. juuniks aruande, milles järgitakse EFSA esitatud nõudeid aruande sisu ja vormi kohta;

               5.

               järgivad seireprogrammi rakendades proovide võtmise korda, mis on sätestatud komisjoni 28. märtsi 2007. aasta määruses (EÜ) nr 333/2007, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid plii, kaadmiumi, elavhõbeda, anorgaanilise tina, 3-MCPD ja benso(a)püreenisisalduse ametlikuks kontrolliks toiduainetes (3);

               6.

               analüüsivad etüülkarbamaadi sisaldust vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks) (4) III lisa punktides 1 ja 2 sätestatud kriteeriumidele.

      Brüssel, 2. märts 2010

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         John DALLI

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on ethyl carbamate and hydrocyanic acid in food and beverages, The EFSA Journal (2007) nr 551, lk 1; http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  ELT L 39, 13.2.2008, lk 16.

      (3)  ELT L 88, 29.3.2007, lk 29.

      (4)  ELT L 165, 3.4.2004, lk 1.

      LISA

         Tegevusjuhis etüülkarbamaadi saaste ärahoidmise ja vähendamise kohta luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides

      SISSEJUHATUS

                  1.

                  Etüülkarbamaat on ühend, mis esineb naturaalsel kujul kääritatud toiduainetes ja alkohoolsetes jookides, nagu leib, jogurt, sojakaste, vein ja õlu, ning eelkõige luuviljalistest (peamiselt kirssidest, ploomidest, mirabellidest või aprikoosidest) või nende pressimisjääkidest valmistatud kangetes alkohoolsetes jookides.

                  2.

                  Etüülkarbamaat võib tekkida mitmesugustest toiduainetele või jookidele omastest koostisainetest, sealhulgas vesiniktsüaniidist (ehk vesiniktsüaniidhappest), karbamiidist, tsitrulliinist ja muudest N-karbamüülühenditest. Enamikul juhtudel on peamine lähteaine tõenäoliselt tsüanaat, mis reageerib etanooliga, mistõttu omakorda tekib etüülkarbamaat.

                  3.

                  Etüülkarbamaat võib luuviljaliste destillaatides (luuviljalistest või nende pressimisjääkidest valmistatud kanged alkohoolsed joogid) tekkida tsüanogeensetest glükosiididest, mis on luuviljaliste kivide looduslik koostisosa. Puuviljameski valmistamise käigus võivad kivid puruneda ning kivides sisalduvad tsüanogeensed glükosiidid võivad kokku puutuda puuviljameski ensüümidega. Tsüanogeensed glükosiidid lagunevad seejärel vesiniktsüaniidhappeks/vesiniktsüaniidiks. Vesiniktsüaniidhape võib vabaneda ka tervetest kividest, kui kääritatud meskit hoitakse pikema aja jooksul. Destilleerimise käigus võib vesiniktsüaniidhappe sisaldus suureneda kõikides fraktsioonides. Valguse toimel oksüdeerub tsüaniid tsüanaadiks ning selle reageerimisel etanooliga tekib etüülkarbamaat. Kord vallandunud reaktsioone ei ole võimalik peatada.

                  4.

                  Etüülkarbamaadi kontsentratsiooni on võimalik vähendada kahel viisil: vähendades peamiste lähteainete sisaldust või vähendades kõnealuste ainete kalduvust reageerida ja hoida nii ära tsüanaatide tekkimine. Peamised protsessi mõjutavad faktorid on lähteainete (s.o vesiniktsüaniidhappe ja tsüaniidide) kontsentratsioon ja säilitamistingimused, nagu valgus ja temperatuur.

                  5.

                  Kuigi seni ei ole vesinktsüaniidhappe ja etüülkarbamaadi taseme vahel olulist seost kindlaks tehtud, on selge, et vesiniktsüaniidhappe suurest kontsentratsioonist tuleneb teatavates tingimustes ka suurem etüülkarbamaadi sisaldus. Etüülkarbamaadi tekkimise võimaluse suurenemist on seostatud vesiniktsüaniidhappe sisalduse määraga lõppdestillaadis 1 mg/l või rohkem (1)
                      (2).

                  6.

                  I osas esitatakse tootmisprotsessi üksikasjad. II osas antakse headel tootmistavadel põhinevad konkreetsed soovitused.

            I.   TOOTMISPROTSESS

                  7.

                  Puuviljadest ja nende pressimisjääkidest kangete alkohoolsete jookide tootmise protsess hõlmab tervetest puuviljadest meski tegemist ja kääritamist ning hiljem destilleerimist. Tootmisprotsess hõlmab tavaliselt järgmisi etappe:

                              —

                              tervete, küpsete puuviljade purustamine;

                              —

                              meski kääritamine roostevabast terasest mahutites või muudes kääritamiseks sobivates anumates;

                              —

                              kääritatud meski viimine destilleerimisseadmesse, mis tavaliselt on vasest anum;

                              —

                              kääritatud meski kuumutamine sobiva kuumutamismeetodi abil, et alkohol aeglaselt välja keeks;

                              —

                              alkoholiauru jahutamine sobivast materjalist (nt roostevabast terasest) kolonnis, kus see kondenseerub ja kust see pärast kogutakse;

                              —

                              üksteisest eraldatakse kolm alkoholifraktsiooni – eeljooks, põhifraktsioon ja järeljooks.

                  8.

                  Destilleerimise käigus keeb esimesena välja eeljooks. Selle võib tavaliselt ära tunda lahustitele või lakkidele omase lõhna järgi. See fraktsioon ei ole üldiselt tarbimiskõlblik ja tuleks kõrvaldada.

                  9.

                  Keskmise destilleerimisetapi käigus destilleerub etüülalkohol (ehk etanool), mis on kõikide kangete alkohoolsete jookide peamine alkohol. Selles destillaadifraktsioonis on muude lenduvate komponentide kui etanooli sisaldus kõige väiksem ning selles on kõige puhtamaid puuviljalõhnu, seepärast keskmine destillaat alati kogutakse.

                  10.

                  Järeljooks sisaldab äädikhapet ja puskariõli, millel on tihti ebameeldiv äädika ja taimede lõhn. Järeljooks jäetakse samuti kõrvale, kuid seda saab uuesti destilleerida, sest see sisaldab alati vähesel määral etanooli.

            II.   HEADEL TOOTMISTAVADEL PÕHINEVAD SOOVITATAVAD MENETLUSED

         Toorained ja puuviljameski valmistamine

                  11.

                  Toorained ja puuviljameski valmistamise viis peavad olema sellised, et hoitakse ära vesiniktsüaniidhappe vabanemine.

                  12.

                  Luuviljalised peaksid olema väga kvaliteetsed, mehhaaniliste kahjustusteta ja mikrobioloogiliselt riknemata.

                  13.

                  Luuviljaliste kivid tuleks soovitatavalt eemaldada.

                  14.

                  Kui kivisid ei eemaldata, tuleks meski valmistamisel olla ettevaatlik, et kivisid ei purustataks.

         Kääritamine

                  15.

                  Puuviljameskile tuleks alkoholi tootmiseks lisada valitud pärmitüvesid vastavalt kasutusjuhendile.

                  16.

                  Kääritatud puuviljameskit käsitledes tuleks järgida rangeid hügieeninorme ning kokkupuude valgusega peaks olema minimaalne. Kääritatud puuviljameskit tuleks enne destilleerimist hoida võimalikult lühikest aega, kuna ka tervetest kividest võib meski pikaajalise ladustamise ajal vabaneda vesiniktsüaniidhapet.

         Destilleerimisseadmed

                  17.

                  Destilleerimisseadmed ja -protsess peaksid olema sellised, et vesiniktsüaniidhape ei satuks destillaati.

                  18.

                  Destilleerimisseadmete hulka peavad kuuluma automaatloputusseadmed ja vasepõhised katalüsaatormuundajad. Automaatloputusseadmed hoiavad destillaatorid puhtana ja vasepõhised katalüsaatormuundajad seovad vesiniktsüaniidhappe enne selle jõudmist destillaati.

                  19.

                  Tsüklilise destilleerimise korral ei ole automaatloputusseadmeid vaja. Destilleerimisseadmeid tuleb puhastada süstemaatiliselt ja põhjalikult.

                  20.

                  Teatavatel juhtudel, kui ei kasutata vasepõhiseid katalüsaatormuundajaid või muid vahendeid tsüaniidi kõrvaldamiseks, tuleks kääritatud puuviljameskile enne destilleerimist lisada vaseühendeid. Vaseühendeid lisatakse vesiniktsüaniidhappe sidumiseks. Vaseühendeid müüakse erikauplustes ning neid tuleks kasutada väga hoolikalt vastavalt tootja kasutusjuhendile.

         Destilleerimisprotsess

                  21.

                  Kääritatud meskis olevaid kive ei tohiks pumbata destillaatorisse.

                  22.

                  Destilleerida tuleks nii, et alkohol aurustuks aeglaselt (nt kuumutades lahtise tule asemel auruga).

                  23.

                  Destillaadi esimene fraktsioon, s.o eeljooks, tuleks eraldada väga hoolikalt.

                  24.

                  Põhifraktsioon tuleks seega koguda ja seda hoitakse pimedas. Kui alkoholisisaldus vastuvõtjas on jõudnud 50 mahuprotsendini, tuleks seade lülitada ümber järeljooksu kogumisele, nii et etüülkarbamaat, kui seda on tekkinud, eraldatakse järelfraktsioonis.

                  25.

                  Eraldatud järeljooks, mis võib sisaldada etüülkarbamaati, tuleks koguda ning kui seda hakatakse uuesti destilleerima, tuleks seda teha eraldi.

         Destillaadi kontrollimine, uuesti destilleerimine ja säilitamine

         Vesiniktsüaniidhape

                  26.

                  Destillaadis tuleks vesiniktsüaniidhappe taset korrapäraselt kontrollida. Tase tuleks kindlaks määrata sobivate katsetega kas vesiniktsüaniidhappe taseme kindlaksmääramiseks ette nähtud kiirkatsetega või erilaboris.

                  27.

                  Kui vesiniktsüaniidhappe kontsentratsioon destillaadis ületab taset 1 mg/l, soovitatakse vajaduse korral destillaat uuesti destilleerida katalüsaatormuundajate või vaseühendite abil (vt punkte 18 ja 20).

                  28.

                  Uuesti tuleks destilleerida ka need destillaadid, mille vesiniktsüaniidhappe tase on ligikaudu 1 mg/l, või kui see ei ole võimalik, tuleks neid võimalikult lühikest aega säilitada valguskindlates pudelites või kinnistes kastides, et ära hoida etüülkarbamaadi tekkimine säilitamise ajal.

         Etüülkarbamaat

                  29.

                  Etüülkarbamaadi sisaldust soovitatakse kontrollida destillaatide puhul, milles tõenäoliselt on etüülkarbamaat juba tekkinud (s.o destillaadid, mille tootmisandmed puuduvad, mis sisaldavad suuremal määral tsüaniidi või mida on säilitatud valges ruumis). Etüülkarbamaadi sisaldust saab kontrollida ainult erilaboris.

                  30.

                  Kui destillaadi etüülkarbamaadi kontsentratsioon ületab sihttaset 1 mg/l, tuleks see vajaduse korral uuesti destilleerida.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph, C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9–13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph, C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5–13.


title: Komisjoni soovitus, 23. oktoober 2006 , millega kohandatakse soovitust 2000/473/Euratom (Euratomi asutamislepingu artikli 36 kohaldamise kohta, et teostada keskkonna radioaktiivsustaseme seiret eesmärgiga hinnata elanikkonna kokkupuudet radioaktiivse kiirgusega) Bulgaaria ja Rumeenia ühinemise tõttu (teatavaks tehtud numbri K(2006) 4931 all)

text:
               24.10.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 293/17

      KOMISJONI SOOVITUS,
   23. oktoober 2006,
   millega kohandatakse soovitust 2000/473/Euratom (Euratomi asutamislepingu artikli 36 kohaldamise kohta, et teostada keskkonna radioaktiivsustaseme seiret eesmärgiga hinnata elanikkonna kokkupuudet radioaktiivse kiirgusega) Bulgaaria ja Rumeenia ühinemise tõttu
   (teatavaks tehtud numbri K(2006) 4931 all)
   (2006/715/Euratom)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Bulgaaria ja Rumeenia ühinemislepingut, eriti selle artikli 4 lõiget 3,
   võttes arvesse Bulgaaria ja Rumeenia ühinemisakti, eriti selle artiklit 56,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Ühinemisakti artiklis 56 on sätestatud, et kui akte, mis jäävad kehtima pärast 1. jaanuari 2007, on vaja ühinemise tõttu kohandada ning kui neid kohandusi ei ole ühinemisakti ega selle lisadega ette nähtud, võtab komisjon vastu vajalikud kohandused kõikidel juhtudel, kui komisjon on vastu võtnud esialgse akti.

               (2)

               Ühinemislepingu koostamise konverentsi lõppaktis on kirjas, et kõrged lepinguosalised jõudsid poliitilisele kokkuleppele institutsioonide vastu võetud aktide kohandustes, mis on vajalikud ühinemise tõttu, ning nad kutsuvad nõukogu ja komisjoni nimetatud kohandusi vastu võtma enne ühinemist ning neid vajaduse korral täiendama ja ajakohastama, et võtta arvesse ühenduse õiguse arengut.

               (3)

               Seetõttu tuleks komisjoni 8. juuni 2000. aasta soovitust 2000/473/Euratom (Euratomi asutamislepingu artikli 36 kohaldamise kohta, et teostada keskkonna radioaktiivsustaseme seiret eesmärgiga hinnata elanikkonna kokkupuudet radioaktiivse kiirgusega) (1) vastavalt muuta,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Soovitust 2000/473/Euratom muudetakse vastavalt lisale.

               2.

               Käesolev soovitus jõustub Bulgaaria ja Rumeenia ühinemislepingu jõustumise korral ning lepingu jõustumise kuupäeval.

               3.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 23. oktoober 2006

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Olli REHN

      (1)  EÜT L 191, 27.7.2000, lk 37. Soovitust on muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.

      LISA
      KESKKOND
      KIIRGUSKAITSE
      32000 H 0473: komisjoni soovitus 2000/473/Euratom, 8. juuni 2000, Euratomi asutamislepingu artikli 36 kohaldamise kohta seoses keskkonna radioaktiivsustaseme seirega, et hinnata elanikkonna kokkupuudet radioaktiivse kiirgusega (EÜT L 191, 27.7.2000, lk 37), muudetud järgmise aktiga:

                  —

                  12003 T: ühinemistingimusi ja aluslepingute muudatusi käsitlev akt – Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemine (ELT L 236, 23.9.2003, lk 33).

            II lisa tabelit täiendatakse järgmiselt:

                     “BG

                     Bulgaaria

                     RO

                     Rumeenia”

      ning kaart asendatakse järgmisega:

         “Geograafiliste piirkondade määratlemine

            ”.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 20. mai 2005, Euroopa Liidu Nõukogule De Nederlandsche Bank [Hollandi keskpanga] välisaudiitori kohta (EKP/2005/9)

text:
               22.6.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 151/29

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   20. mai 2005,
   Euroopa Liidu Nõukogule De Nederlandsche Bank [Hollandi keskpanga] välisaudiitori kohta
   (EKP/2005/9)
   (2005/C 151/08)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurosüsteemi riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               De Nederlandsche Bank [Hollandi keskpanga] senise välisaudiitori volitus on lõppenud ja seda ei uuendata. Seetõttu on vaja määrata välisaudiitor alates 2005. majandusaastast.

               (3)

               Hollandi keskpank on valinud oma välisaudiitoriks alates 2005. majandusaastast Josephus Andreas Nijhuis'i, kes on atesteeritud raamatupidaja ja PricewaterhouseCoopers BV juhatuse esimees ning kes tegutseb iseenda nimel, ja EKP leiab, et valitud audiitor vastab ametikohale nimetamise nõuetele.

               (4)

               Välisaudiitori volitus on määramata ajaks, kuid seda tuleb kinnitada igal aastal,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Hollandi Keskpanga välisaudiitoriks alates 2005. majandusaastast soovitatakse määramata ajaks Josephus Andreas Nijhuis, kes on atesteeritud raamatupidaja ja PricewaterhouseCoopers BV juhatuse esimees ja kes tegutseb iseenda nimel, ning seda tuleb kinnitada igal aastal.

      Frankfurt Maini ääres, 20. mai 2005

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET


title: Komisjoni soovitus, 4. detsember 2008 , mis käsitleb radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse kolmandatesse riikidesse eksportimise kriteeriume (teatavaks tehtud numbri K(2008) 7570 all)

text:
               17.12.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 338/69

      KOMISJONI SOOVITUS,
   4. detsember 2008,
   mis käsitleb radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse kolmandatesse riikidesse eksportimise kriteeriume
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 7570 all)
   (2008/956/Euratom)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 33 teist lõiku ja artikli 124 teist taanet,
   võttes arvesse nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/117/Euratom radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse vedude järelevalve ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 16 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse poolt tekitatud ioniseeriva kiirguse ohu eest kaitsmiseks võetud meetmed lähtuvad rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud kiirguskaitse põhimõtetest.

               (2)

               Kõnealuste põhimõtete tõhusaks toimimiseks peavad need moodustama osa riiklikust reguleerimissüsteemist.

               (3)

               Vastavalt ühenduse ohutuskultuuris valitsevatele seisukohtadele radioaktiivsete ainetega seotud tegevuse suhtes tuleb radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse nõuetekohaseks käitlemiseks tagada tegelik sõltumatus reguleerivate asutuste ja ettevõtjate vahel.

               (4)

               Otsuse lubada radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse vedu kolmandatesse riikidesse teevad eksportiva liikmesriigi pädevad asutused.

               (5)

               Eksportiva liikmesriigi pädevad asutused peaksid direktiivi 2006/117/Euratom artikli 16 lõike 1 punktis c viidatud kriteeriumitest lähtudes kujundama arvamuse, kas kolmandatel riikidel on halduslikku ja tehnilist suutlikkust ning õiguslik struktuur radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse ohutuks käitlemiseks.

               (6)

               Nende kriteeriumite rakendamisel peaksid liikmesriigid lähtuma nendevahelise hierarhia põhimõttest.

               (7)

               Kasutatud tuumkütuse käitlemise ohutust ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutust käsitlev ühiskonventsioon on põhiline asjakohane rahvusvaheline õigusakt, mis reguleerib kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutut käitlemist.

               (8)

               Lisaks eelnimetatud kriteeriumitele võib radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse vedude lubamisel kolmandatesse riikidesse arvestada ka muid tegureid, nagu näiteks poliitilised, majanduslikud, sotsiaalsed, eetilised, teaduslikud ja avaliku turvalisusega seotud küsimused.

               (9)

               Direktiivi 2006/117/Euratom artiklis 2 käsitletakse liikmesriigi või selles liikmesriigis asuva ettevõtte, kellele saadetakse radioaktiivsed jäätmed töötlemiseks või muud materjalid radioaktiivsete jäätmete taaskasutuse eesmärgil, õigust saata radioaktiivsed jäätmed pärast töötlemist tagasi päritoluriiki. Lisaks sellele on kõnealuses artiklis sätestatud, et direktiiv 2006/117/Euratom ei mõjuta liikmesriigi või selles liikmesriigis asuva ettevõtte, kellele kasutatud tuumkütus ümbertöötamiseks saadetakse, õigust saata ümbertöötamise käigus taaskasutusse võetud radioaktiivsed jäätmed päritoluriiki tagasi.

               (10)

               Käesolevas soovituses ette nähtud kriteeriumid on kooskõlas direktiivi 2006/117/Euratom artikli 21 alusel moodustatud nõuandekomitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse eksportimisel kolmandatesse riikidesse peaksid direktiivi 2006/117/Euratom artikli 16 lõike 1 punktis c viidatud kriteeriumitest lähtuvalt kehtima järgmised nõuded:

                           a)

                           töötajate ja elanikkonna suhtes tuleks kehtestada asjakohased kiirguskaitsealased siseriiklikud õigusnormid ja tagada nende täitmine; need õigusnormid peaksid olema kooskõlas vastavate rahvusvaheliste kiirguskaitsestandarditega;

                           b)

                           tuleks luua sidus seadusandlik üldraamistik, mis võimaldaks reguleerida radioaktiivsetest ainetest, sealhulgas radioaktiivsetest jäätmetest ja kasutatud tuumkütusest tuleneva ohuga seotud tegevust;

                           c)

                           tuleks luua tõhusad ja sõltumatud reguleerivad asutused, kes on pädevad litsentse väljastama, neid läbi vaatama, nõudeid hindama, kontrolli ja täitmise tagamisega seotud ülesandeid täitma ning kellel on selleks piisavalt vahendeid;

                           d)

                           tuleks välja töötada selge ülesannete jaotus kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise erinevates etappides osalevate asutuste, eelkõige ettevõtjate ja reguleerivate asutuste vahel;

                           e)

                           luua süsteem, mis võimaldaks radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse käitlejatel niisugustele asutustele aruandeid esitada või neilt lube taotleda;

                           f)

                           tagada, et esmane vastutus kasutatud tuumkütuse või radioaktiivsete jäätmete käitlemise eest jääks vastava litsentsi omaniku kanda ja et kõik vastavate litsentside omanikud täidaksid oma kohustusi;

                           g)

                           tagada kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemiskoha kasutusaja jooksul piisava arvu kvalifitseeritud töötajate olemasolu ohutusalase tegevuse jaoks; samuti tuleks tagada piisavad rahalised vahendid, et toetada kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitluskohtade ohutust nii nende kasutusaja jooksul kui ka dekomisjoneerimisel;

                           h)

                           kehtestada asjakohane siseriiklik tsiviilvastutuse kord ja tagada selle täitmine;

                           i)

                           tagada kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutusega seotud asjakohaste kvaliteedi tagamise kavade kehtestamine ja rakendamine;

                           j)

                           tuleb luua piisavad kaitse- ja parandusmeetmed, sealhulgas asjaomaste elanikkonnarühmade teavitamine ja kiirgushädaolukorras kiirguse leviku kontrollimiseks ja selle mõju leevendamiseks rakendatava hädaolukorra lahendamise plaani ettevalmistamine ja testimine.

               2.

               Radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse kolmandatesse riikidesse eksportimisega seotud nõuetele täitmise hindamiseks peaksid liikmesriigid arvestama kolmandate riikide vastavust järgmistele kriteeriumitele:

                           a)

                           Põhikriteeriumid:

                                       —

                                       riik on Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) liige ja järgib IAEA ohutusstandardeid;

                                       —

                                       riik on allkirjastanud ja ratifitseerinud kasutatud tuumkütuse käitlemise ohutust ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutust käsitleva ühiskonventsiooni ja järgib seda, mis näitab valmisolekut täita ühiskonventsioonist tulenevaid kohustusi ning tõendab kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega seotud asjakohaste ohutusnõuete järgimist;

                                       —

                                       riik on allkirjastanud ja ratifitseerinud tuumamaterjali füüsilise kaitse konventsiooni ja selle muudatused, millega ta on võtnud kohustuse tegeleda tuumamaterjaliga seotud süütegude ärahoidmise, avastamise ning nende eest karistamisega;

                                       —

                                       riik on allkirjastanud ja ratifitseerinud tuumaohutuse konventsiooni (CNS) kui kõige olulisema tuumaohutusalase õigusliku vahendi, mis sisaldab muuhulgas ka hädaolukorraks valmisoleku ja kiirguskaitsega seotud olulisi sätteid ja järgib selle nõudeid;

                                       —

                                       riik on viinud kasutatud tuumkütust käitlevad rajatised vastavusse IAEA kaitsemeetmete lepinguga seoses tuumarelva leviku tõkestamise lepingu (NPT) ja selle lisaprotokollide allkirjastamise ja ratifitseerimisega, mis tõendab, et kasutatud tuumkütust kasutatakse vaid rahuotstarbelistel eesmärkidel;

                                       —

                                       riik on allkirjastanud ja ratifitseerinud kas tuumakahjustuste eest tsiviilvastutuse Viini konventsiooni, selle muutmise protokolli, tuumakahjustustest tekkinud kahju täiendava hüvitamise konventsiooni või tuumaenergia valdkonnas tsiviilvastutust käsitleva 29. juuli 1960. aasta konventsiooni, mida on muudetud 28. jaanuari 1964. aasta lisaprotokolliga ja 16. novembri 1982. aasta protokolliga (Pariisi konventsioon), või järgib selle nõudeid, mis tõendab, et tuumakahjustuste korral kannab põhivastutust litsentsi omanik.

                           b)

                           Lisakriteeriumid:

                                       —

                                       riik on allkirjastanud ja ratifitseerinud tuumaavarii või kiirgusliku avariiolukorra puhul abi andmise konventsiooni (AC) ja tuumaavariist operatiivse teatamise konventsiooni (ENC) ning järgib neid, mis kiirgushädaolukorra puhul tagab asjaomasele elanikkonnale vajaliku teabe andmise ning selle, et hädaolukorras rakendatakse kiirguse leviku kontrolliks ja selle mõju leevendamiseks piisavaid kaitse- ja parandusmeetmeid, sealhulgas ette valmistatud ja testitud hädaolukorra lahendamise plaani;

                                       —

                                       riik järgib ohtlike kaupade ohutu vedamisega seotud rahvusvahelisi õigusakte, eriti SOLASi ja Chicago konventsiooni, mis tõendab tegeliku ning tõhusa kontrolli olemasolu ohtlike kaupade mere- ja õhuvedude üle.

               3.

               Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, võivad liikmesriikide pädevad asutused radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse vedude lubamisel kolmandatesse riikidesse arvestada ka muid tegureid, nagu näiteks poliitilised, majanduslikud, sotsiaalsed, eetilised ja avaliku turvalisusega seotud küsimused.

               4.

               Liikmesriikide pädevad asutused teevad koostööd käesoleva soovituse elluviimist käsitleva teabe vahetamise eesmärgil.

      Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.
      Brüssel, 4. detsember 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Andris PIEBALGS

      (1)  ELT L 337, 5.12.2006, lk 21.