title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu soovitus, 18. detsember 2006 , võtmepädevuste kohta elukestvas õppes

text:
               30.12.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 394/10

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU SOOVITUS,

   18. detsember 2006,
   võtmepädevuste kohta elukestvas õppes
   (2006/962/EÜ)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 149 lõiget 4 ja artikli 150 lõiget 4,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu jõudis 23.-24. märtsi 2000. aasta Lissaboni istungil järeldusele, et üleeuroopaliselt tuleks määratleda elukestva õppe kaudu saavutatavad uued põhioskused, mis oleks üheks Euroopa peamiseks vastuseks globaliseerumisele ning üleminekule teadmistepõhisele majandusele, ning rõhutas, et Euroopa peamiseks varaks on selle inimesed. Nendele järeldustele on hiljem korduvalt tähelepanu juhitud, sealhulgas ka 20.-21. märtsi 2003. aasta ja 22.-23. märtsi 2005. aasta Euroopa Ülemkogu Brüsseli istungitel ning 2005. aastal heaks kiidetud uuendatud Lissaboni strateegias.

               (2)

               Euroopa Ülemkogu 23.-24. märtsi 2001. aasta Stockholmi istungil ja 15.-16. märtsi 2002. aasta Barcelona istungil kinnitati Euroopa haridus- ja koolitussüsteemidele konkreetsed eesmärgid ning tööprogramm (“Haridus ja koolitus 2010”) nende saavutamiseks aastaks 2010. Need eesmärgid kätkevad oskusi teadmistepõhises ühiskonnas hakkamasaamiseks ning konkreetseid sihte seoses keeleõppe edendamisega, ettevõtlikkuse suurendamisega ning Euroopa dimensiooni üldise laiendamisega hariduses.

               (3)

               Komisjoni teatises Euroopa elukestva õppe piirkonna rajamine ning sellele järgnenud nõukogu 27. juuni 2002. aasta otsuses (4) nimetati “uute põhioskuste” andmist prioriteediks ning rõhutati, et elukestvasse õppesse tuleb kaasata kõik vanusegrupid eelkooliealistest lastest pensionärideni.

               (4)

               2003. aasta märtsis ja detsembris Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogude istungitel rõhutati seoses ühenduse tööhõiveolukorra parandamisega vajadust arendada elukestvat õpet, keskendudes eelkõige aktiivsetele ja ennetavatele meetmetele töötute ja mitteaktiivsete inimeste toetuseks. Lähtuti tööhõivega tegeleva töörühma aruandest, milles rõhutati vajadust suurendada inimeste võimet kohaneda muutustega, inimeste tööturule toomise olulisust ning elukestva õppe tähtsust.

               (5)

               2003. aasta mais võttis nõukogu vastu viis üleeuroopalist sihti, aidates seega luua mõõdetavat süsteemi Euroopa keskmiste näitajate parandamiseks. Need sihid, mis peegeldavad lugemisoskust, koolist väljalangemist, keskhariduse omandamist ning täiskasvanute osalemist elukestvas õppes ja on tihedalt seotud võtmepädevuste arendamisega.

               (6)

               2004. aasta novembris kinnitatud nõukogu aruandes hariduse rolli laienemise kohta rõhutati, et haridus aitab säilitada ja uuendada ühist kultuurilist tausta ühiskonnas ning õppida selliste sotsiaalsete ja kodanikuühiskonna oluliste väärtuste kohta nagu kodakondsus, võrdsus, sallivus ja austamine ning on eriti oluline ajal, mil kõik liikmesriigid seisavad silmitsi küsimusega, kuidas tulla toime suureneva sotsiaalse ja kultuurilise mitmekesisusega. Võimaldades inimestel tööturule siseneda ja sinna püsima jääda, täidab haridus olulist rolli sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamisel.

               (7)

               2005. aastal kinnitas komisjon haridus- ja koolitusalaste Lissaboni eesmärkide saavutamise aruande, millest nähtus, et 15-aastaste lugemisoskuses mahajääjate suhtarvu vähendamises ega keskhariduse omandamise määra suurendamises pole edasiminekut toimunud. Koolist väljalangemine on küll mõnevõrra vähenenud, kuid praeguse tempo juures jäävad sihid, mis nõukogu kehtestas 2003. aasta mais, saavutamata. Täiskasvanute osalemine õppetegevuses ei suurene kiirusega, mis võimaldaks 2010. aasta eesmärgi saavutamist, ning andmed näitavad, et madala kvalifikatsiooniga inimeste puhul on tõenäosus jätkuõppeks on väiksem.

               (8)

               Pädevuste ja kvalifikatsioonide elukestva arendamise meetmetega, mis Euroopa sotsiaalpartnerid 2002. aasta märtsis vastu võtsid, rõhutatakse ettevõtete vajadust oma struktuuri üha kiiremini muuta, et konkurentsis püsida. Tõhustatud rühmatöö, lamedamad hierarhiad, vastutuse jagamine ja vajadus tulla toime mitme tööülesandega korraga aitavad kaasa õppivate organisatsioonide arengule. Selles kontekstis on uute konkurentsivõime strateegiate aluseks organisatsioonide suutlikkus vajalikud pädevused kindlaks teha, neid rakendada ja tunnustada ning innustada kõiki töötajaid neid pädevusi omandama.

               (9)

               Kutseharidust ja -koolitust käsitlevast 2004. aasta Maastrichti uuringust ilmneb, et Euroopa tööjõu haridustase ei vasta kaugeltki uute töökohtade jaoks vajalikule ettevalmistusele. Uuringust nähtub, et üle kolmandiku Euroopa tööjõust (80 miljonit inimest) on madala kvalifikatsiooniga, ehkki prognoosid näitavad, et 2010. aastaks nõuavad peaaegu 50 % uutest töökohtadest kolmanda taseme haridust, veidi alla 40 % keskkooliharidust ning ainult umbes 15 % sobivad põhiharidusega inimestele.

               (10)

               2004. aastal kinnitatud nõukogu ja komisjoni ühises aruandes tööprogrammi “Haridus ja koolitus 2010” kohta rõhutatakse vajadust tagada liikmesriikide elukestva õppe strateegiatega, et kõigil kodanikel oleks vajalikud pädevused. Reformide hoogustamiseks ja lihtsustamiseks soovitatakse aruandes töötada välja ühised Euroopa suunised ja põhimõtted ning seatakse esikohale võtmepädevuste raamistikule.

               (11)

               22.-23. märtsil 2005 Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu järeldustele lisatud noortepaktis rõhutati vajadust toetada ühise põhioskuste kogumi väljatöötamist.

               (12)

               Vajadus õpetada noortele vajalikke võtmepädevusi ning tõsta haridustaset moodustab lahutamatu osa 2005. aasta juunis Euroopa Ülemkogus heaks kiidetud majanduskasvu ja töökohtade loomise ühtsetest suunistest aastateks 2005–2008. Eelkõige nõutakse tööhõivesuunistes haridus- ja koolitussüsteemide kohandamist uutele nõuetele, määrates liikmesriikide reformikavade raames täpsemalt kindlaks töökohtadega seotud vajadused ja võtmepädevused. Lisaks nõutakse tööhõivesuunistes soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise ja soolise võrdõiguslikkuse tagamist kõigis tegevustes ning keskmise tööhõive saavutamist Euroopa Liidus 70 % üldiselt ning naiste tööhõive osas vähemalt 60 % ulatuses.

               (13)

               Käesoleva soovitusega tuleks aidata tõsta tulevikule suunatud Euroopa ühiskonna vajadustega arvestava hariduse ja koolituse kvaliteeti, toetades ja täiendades liikmesriikide tegevust, mis tagab, et alushariduse ja -õppe süsteemid pakuvad kõigile noortele võimaluse omandada võtmepädevused tasemel, mis võimaldaks neil edasi õppida ja valmistaks neid ette tööeluks ja täiskasvanuikka jõudmiseks, ning et täiskasvanutel oleks võimalik võtmepädevusi ühtse ja laialdase elukestva õppe süsteemi kaudu arendada ja ajakohastada. Käesolev soovitus peaks andma poliitikutele, haridus- ja kutseõppespetsialistidele, sotsiaalpartneritele ning õppijatele endile võtmepädevusi käsitlevad ühtse Euroopa lähteraamistiku, mis lihtsustaks riiklikke reforme ning teabevahetust liikmesriikide ja komisjoni vahel tööprogrammi “Haridus ja koolitus 2010” raames, mille eesmärgiks on saavutada kokku lepitud üleeuroopalised sihid. Lisaks peaks käesoleva soovitusega toetama ka teisi seotud poliitikavaldkondi, nagu näiteks tööhõive- ja sotsiaalpoliitika ning muud noori mõjutavad poliitikavaldkonnad.

               (14)

               Kuivõrd käesoleva soovituse eesmärke, milleks on toetada ja täiendada liikmesriikide tegevust andes ühise lähtepunkti, mis hoogustaks ning lihtsustaks riiklikke reforme ning edasist koostööd liikmesriikide vahel, ei saa liikmesriigid piisaval määral saavutada ja see on meetme mõju ulatuse tõttu paremini saavutatav ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe soovitus kaugemale sellest, mis on vajalik kõnealuste eesmärkide saavutamiseks, jättes soovituse rakendamise liikmesriikide pädevusse,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:
   kaasata võtmepädevuste kõigile tagamine elukestva õppe strateegiatesse, sealhulgas üldise kirjaoskuse saavutamise strateegiatesse, ning toetuda lisas toodud dokumendile “Võtmepädevused elukestvas õppes – üleeuroopaline lähteraamistik” (edaspidi “lähteraamistik”), et:

               1.

               alusharidus ja -õpe pakuks kõigile noortele võimalusi võtmepädevuste omandamiseks tasemel, mis valmistab neid ette täiskasvanuikka jõudmiseks ning oleks aluseks õpingute jätkamisele ja tööelule;

               2.

               loodaks asjakohane säte ka nendele noortele inimestele, kes isiklike, sotsiaalsete, kultuuriliste või majanduslike olude tõttu on ebasoodsas olukorras ja vajavad seega oma hariduspotentsiaali realiseerimiseks erilist toetust;

               3.

               täiskasvanud saaksid võtmepädevusi kogu elu arendada ja täiendada ning et erilist tähelepanu pööratakse prioriteetseks seatud sihtrühmadele, näiteks isikutele, kellel on vaja oma oskusi täiendada, riiklikus, piirkondlikus ja/või kohalikus kontekstis;

               4.

               tagada täiskasvanute jätkuõppe ja -koolituse arendamiseks vajaliku infrastruktuuri olemasolu (õpetajad ja koolitajad, tunnustus- ja hindamismenetlused, meetmed, mis tagavad võrdse juurdepääsu elukestvale õppele ja tööturule, ning toetus õppijatele), mis arvestaks täiskasvanute erinevaid vajadusi ja pädevusi;

               5.

               tagada täiskasvanuhariduse ja täiskasvanute koolituse ühtsus, sidudes need tihedalt tööhõive-, sotsiaal-, kultuuri- ja innovatsioonipoliitikaga ning teiste noori mõjutavate poliitikavaldkondadega ning tehes koostööd sotsiaalpartnerite ning teiste huvigruppidega;

         VÕTAB KÄESOLEVAGA TEADMISEKS KOMISJONI KAVATSUSE:

               1.

               toetada liikmesriikide tööd haridus- ja koolitussüsteemide arendamisel ning käesoleva soovituse rakendamisel ja levitamisel, võttes sealhulgas kasutusele lähteraamistik mis aitaks lihtsustada üksteiselt õppimist ja heade tavade vahetamist; jälgida arengut ning esitada iga kahe aasta tagant tööprogrammi “Haridus ja koolitus 2010” arenguaruandeid;

               2.

               juhinduda ühenduse haridus- ja koolitusprogramme rakendades lähteraamistikust ning tagada, et sellised programmid edendaksid võtmepädevuste omandamist;

               3.

               aidata kaasa lähteraamistiku laiemale kasutamisele ühenduse asjaomastes poliitikavaldkondades ja eelkõige tööhõive-, noorsoo-, kultuuri- ja sotsiaalpoliitika rakendamisel ning arendada tihedamaid suhteid sotsiaalpartnerite ja teiste nimetatud valdkondades tegutsevate organisatsioonidega;

               4.

               analüüsida lähteraamistiku mõju tööprogrammi “Haridus ja koolitus 2010” kontekstis ning esitada 18. detsember 2010 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande omandatud kogemuste ning tehtud järelduste kohta.

      Brüssel, 18. detsember 2006.

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BORRELL FONTELLES

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J.-E. ENESTAM

      (1)  ELT C 195, 18.8.2006, lk 109.

      (2)  ELT C 229, 22.9.2006, lk 21.

      (3)  Euroopa Parlamendi 26. septembri 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsus.

      (4)  EÜT C 163, 9.7.2002, lk 1.

      LISA
      VÕTMEPÄDEVUSED ELUKESTVAS ÕPPES – EUROOPA LÄHTERAAMISTIK
      Taust ja eesmärgid
      Globaliseerumine seab Euroopa Liidule jätkuvalt uusi väljakutseid, seepärast vajab iga kodanik laialdasi võtmepädevusi, et paindlikult kohaneda kiirete muutuste ja maailmaga, kus kõik on omavahel üha enam seotud.
      Haridusel oma kaksikrollis – nii sotsiaalses kui ka majanduslikus plaanis – on võtmetähtsus selle tagamisel, et Euroopa kodanikud omandaksid võtmepädevused, mis on vajalikud seesuguste muutustega paindlikuks kohanemiseks.
      Kasutades mitmekesiseid ja erinevaid pädevusi, tuleks eelkõige võtta arvesse õppijate erinevaid vajadusi, tagades võrdsuse ja juurdepääsu neile elanikkonnarühmadele, kes isiklike, sotsiaalsete, kultuuriliste või majanduslike olude tõttu on hariduse osas ebasoodsas olukorras ja vajavad seega oma hariduspotentsiaali realiseerimiseks erilist toetust. Sellised elanikkonnarühmad on näiteks väheste põhioskustega, eelkõige vähese kirjaoskusega inimesed, kooli pooleli jätnud, pikaajalised töötud ja inimesed, kes naasevad tööle pärast pikaajalist puhkust, vanemaealised, sisserändajad ja puudega inimesed.
      Selles kontekstis on käesolevate suuniste põhieesmärgid järgmised:

                  1)

                  välja selgitada ja määratleda võtmepädevused, mis on vajalikud eneseteostuseks, aktiivseks kodakondsuseks, sotsiaalseks ühtekuuluvuseks ja töö leidmiseks teadmisteühiskonnas;

                  2)

                  toetada liikmesriikide tööd, mis aitab tagada, et alushariduse ja -õppe lõpuks on noorte võtmepädevused arenenud sellisele tasemele, mis valmistab neid ette täiskasvanuikka jõudmiseks, ja et täiskasvanutel oleks võimalus võtmepädevusi kogu elu jooksul edasi arendada ja ajakohastada;

                  3)

                  koostada Euroopa lähtemeedepoliitikute, haridusspetsialistide, tööandjate ja õppijate endi tarbeks, mis lihtsustaks riigisisest ja ELi tasandi tööd ühiste eesmärkide saavutamise nimel;

                  4)

                  luua raamistik edasiseks tegevuseks ühenduse tasandil nii tööprogrammi “Haridus ja koolitus 2010” kui ühenduse haridus- ja koolitusprogrammide raames.

            Võtmepädevused
      Mõistet “pädevus” määratletakse siin kui asjakohast teadmiste, oskuste ja suhtumiste kogumit. Võtmepädevused on pädevused, mida vajavad kõik inimesed, et tagada eneseteostus ja areng, kodanikuaktiivsus, sotsiaalne kaasatus ning tööhõive.
      Käesolevas lähteraamistikus määratletakse kaheksa võtmepädevust:

                  1.

                  Emakeeleoskus;

                  2.

                  Võõrkeelteoskus;

                  3.

                  Matemaatikapädevus ja teadmised teaduse ja tehnoloogia alustest;

                  4.

                  Infotehnoloogiline pädevus;

                  5.

                  Õppimisoskus;

                  6.

                  Sotsiaalne ja kodanikupädevus;

                  7.

                  Algatusvõime ja ettevõtlikkus;

                  8.

                  Kultuuriteadlikkus ja -pädevus.

            Võtmepädevusi peetakse võrdselt olulisteks, kuna nad kõik saavad aidata kaasa eduka elu kujunemisele teadmisteühiskonnas. Nimetatud pädevused on paljuski kattuvad ja omavahel tihedalt seotud: ühe valdkonna jaoks kesksed oskused toetavad ka teiste valdkondade pädevusi. Õppimine põhineb keele-, kirja-, arvutus- ja informatsiooni- ka kommunikatsioonitehnoloogia (IKT)-alastel oskustel ning õppimisoskus toetab kogu õpitegevust. Paljusid märksõnu kasutatakse neis suunistes läbivalt: kriitiline mõtlemine, loomingulisus, algatusvõime, probleemide lahendamine, riskihindamine, otsustusvõime ja emotsioonide konstruktiivne kontrollimine on olulised kõigi kaheksa pädevuse omandamisel.
      1.   Emakeeleoskus (1)

      Määratlus:
      Emakeeleoskus on suutlikkus väljendada ja tõlgendada kontseptsioone, mõtteid, tundeid, fakte ja arvamusi nii suuliselt kui kirjalikult (kuulamis-, rääkimis-, lugemis- ja kirjutamisoskus) ning suhelda keeleliselt kohasel viisil ja loovalt erinevates ühiskondlikes ning kultuurilistes situatsioonides nii koolis, tööl, kodus kui vabal ajal.
      Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised
      Suhtlusoskus tuleneb emakeele omandamisest, mis on seotud inimese kognitiivse oskusega tõlgendada maailma ja seostada end teistega. Emakeeleoskus eeldab teadmisi sõnavarast, funktsionaalsest grammatikast ja keele funktsioonidest. See kätkeb ka verbaalse suhtluse põhiliikide, mitmesuguste ilukirjanduslike ja tarbetekstide ning eri stiilide ja registrite põhiomaduste tundmist ja mõistmist, et keelekasutus ja suhtlusviis varieerub sõltuvalt olukorrast.
      Pädevus eeldab järgmisi oskusi: suulise ja kirjaliku suhtlemise oskust mitmesugustes suhtlussituatsioonides ja oskust oma suhtlusviisi jälgida ning kohandada seda vastavalt olukorra nõuetele. Samuti eeldab emakeeleoskus suutlikkust eristada ja kasutada eri liiki tekste, otsida, koguda ja töödelda teavet, kasutada abivahendeid ning oma suulisi ja kirjalikke argumente veenvalt ja kontekstikohaselt sõnastada ja väljendada.
      Positiivne suhtumine emakeeleoskusesse kätkeb soovi arendada kriitilist ja konstruktiivset dialoogi, esteetilistest väärtustest lugupidamist ning soovi nende poole püüelda ja huvi teistega suhtlemise vastu. See eeldab, et ollakse teadlikud keele mõjust teistele ja vajadusest mõista ja kasutada keelt positiivselt ja sotsiaalselt vastutustundlikul viisil.
      2.   Võõrkeelteoskus (2)

      Määratlus:
      Võõrkeelteoskus eeldab suuresti samasuguseid oskusi kui emakeeleoskus: see põhineb suutlikkusel mõista, väljendada ja tõlgendada kontseptsioone, mõtteid, tundeid, fakte ja arvamusi nii suuliselt kui kirjalikult (kuulamis-, rääkimis-, lugemis- ja kirjutamisoskus) mitmesugustes sotsiaalsetes ja kultuurilistes situatsioonides koolis, tööl, kodus ja vabal ajal, lähtudes inimese vajadustest ja soovidest. Samuti hõlmab võõrkeelteoskus selliseid oskusi nagu suhtluse vahendamine ja kultuuridevaheliste erinevuste mõistmine. Inimese keeleoskuse tase varieerub nelja osaoskuse (kuulamine, rääkimine, lugemine ja kirjutamine) ja räägitavate keelte vahel ning sõltub inimese sotsiaalsest ja kultuurilisest taustast, keskkonnast ning vajadustest ja/või huvidest.
      Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised
      Võõrkeelteoskus eeldab teadmisi sõnavarast ja funktsionaalsest grammatikast ning verbaalse suhtluse peamiste liikide ja registrite tundmist. Olulised on ka teadmised ühiskonnas kehtivate konventsioonide, kultuuri ja keelte variatiivsuse kohta.
      Vajalikud põhioskused hõlmavad suutlikkust mõista kõnet, algatada, jätkata ja lõpetada vestlusi ning lugeda, mõista ja luua tekste, lähtuvalt isiklikest vajadustest. Samuti on tähtis kasutada otstarbekalt abivahendeid ning õppida keeli ka mitteformaalses kontekstis, mis on osa elukestvast õppest.
      Positiivne suhtumine eeldab kultuurilisest mitmekesisusest lugupidamist ning huvi keelte ja kultuuridevahelise suhtluse vastu.
      3.   Matemaatikapädevus ja teadmised teaduse ja tehnoloogia alustest
      Määratlus:

                  A.

                  Matemaatikapädevus on oskus arendada ja rakendada matemaatilist mõtlemist, et lahendada mitmesuguseid igapäevaelus tekkivaid küsimusi. Hea arvutamisoskuse saavutamisel on rõhuasetus protsessil ja tegevusel ning samuti teadmistel. Matemaatikapädevus hõlmab vähemal või suuremal määral ka võimet ja soovi kasutada matemaatilisi mõttemeetodeid (loogikat ja ruumilist mõtlemist) ja esitusviise (valemid, mudelid, skeemid, graafikud).

                  B.

                  Teaduslik pädevus osutab võimele ja soovile rakendada loodusnähtuste selgitamiseks kasutatavaid teadmisi ja meetodeid probleemide identifitseerimiseks ning tõenditel põhinevate järelduste tegemiseks. Tehnoloogiapädevuse all mõistetakse nende teadmiste ja meetodite rakendamist inimeste soovide või vajaduste teenistusse. Teaduslik pädevus ja tehnoloogiapädevus eeldavad arusaamist inimtegevuse põhjustatud muutustest ja üksikisiku vastutusest.

            Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised

                  A.

                  Matemaatikaalased vajalikud teadmised hõlmavad head numbrite, mõõtesüsteemide, struktuuride, põhitehete ja matemaatiliste esitusviiside tundmist, arusaamist matemaatilistest terminitest ja mõistetest ning küsimustest, millele matemaatika võib aidata vastuseid leida.
                  Vajalikud oskused on matemaatika põhiprintsiipide ja -protsesside rakendamine igapäevastes olukordades kodus ja tööl ning võime järgida ja hinnata argumentatsiooni. Pädevus eeldab suutlikkust mõelda matemaatiliselt, mõista matemaatilisi tõendeid, suhelda matemaatilises keeles ning kasutada sobivaid abivahendeid.
                  Positiivne suhtumine põhineb austusel tõe vastu, soovil otsida põhjendusi ning hinnata nende paikapidavust.

                  B.

                  Teaduses ja tehnoloogias hõlmavad põhiteadmised looduse põhiprintsiipide, põhiliste teaduslike mõistete, põhimõtete ja meetodite, tehnoloogia ja tehnoloogiliste toodete ja protsesside tundmist ning teaduse ja tehnoloogia poolt loodusele avalduva mõju mõistmist. Seega peaksid kõnealused pädevused aitama inimestel paremini mõista teaduslike teooriate, rakenduste ja tehnoloogia arengut, selle piire ja sellega kaasnevaid ohtusid (seoses otsustamisega, väärtustega, moraalsete küsimustega, kultuuriga jne) ühiskonnas.
                  Põhioskused on võime kasutada tehnoloogilisi vahendeid ja seadmeid ning teaduslikke andmeid teatava eesmärgi saavutamiseks või teatava tõenditel põhineva otsuse või järelduse tegemiseks. Tähtis on ka oskus tunda ära teadusliku uurimuse põhiomadused ning suutlikkus tehtud järeldusi ning nendeni viinud mõttekäiku kirjeldada.
                  Pädevust iseloomustav suhtumine põhineb kriitikameelel ja uudishimul, huvitumisel eetilistest küsimustest ning turvalisuse ja jätkusuutlikkuse tähtsakspidamisel, eelkõige nendes küsimustes, mis käsitlevad teaduslikku ja tehnoloogilist arengut inimese enda, tema pere, kogukonna ja globaalsest seisukohast.

            4.   Infotehnoloogiline pädevus
      Määratlus:
      Infotehnoloogiline pädevus seisneb suutlikkuses kasutada oskuslikult ja kriitiliselt infoühiskonna tehnoloogiat nii töö, meelelahutuse kui suhtlemise eesmärgil. See põhineb peamistel IKT-alastel oskustel: arvutite kasutamine info saamiseks, hindamiseks, salvestamiseks, loomiseks, esitamiseks ja vahetamiseks ning koostöövõrkudes osalemine Interneti teel.
      Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:
      Infotehnoloogiline pädevus eeldab head arusaamist ja teadmisi infotehnoloogia olemusest, rollist ja infotehnoloogilistest võimalustest igapäevastes situatsioonides nii isiklikel ja meelelahutuslikel kui tööalastel eesmärkidel. See hõlmab peamisi arvutirakendusi, nagu teksti- ja tabeltöötlus, andmebaasid, info salvestamine ja haldamine, Interneti võimaluste ja potentsiaalsete ohtude tundmist, elektroonilist suhtlemist (e-post, võrgusuhtlus) tööalastel ja meelelahutuslikel eesmärkidel, teabe jagamiseks, koostöövõrkude loomiseks, õppimiseks ja teadustegevuseks. Oluline on ka mõista, kuidas infotehnoloogia toetab loomingulisust ja uuendustegevust, suhtuda kriitiliselt saadaoleva teabe paikapidavusse ja usaldusväärsusesse ning olla teadlik infotehnoloogia interaktiivse kasutuse õiguslikest ja eetilistest põhimõtetest.
      Olulised oskused on: oskus leida, koguda ja töödelda infot ning kasutada seda kriitiliselt ja süstemaatiliselt, eraldades linke kasutades olulist ebaolulisest ja reaalset virtuaalsest. Tuleb osata rakendada sobivaid abivahendeid keeruka teabe loomiseks, esitamiseks ning mõistmiseks ning leida ja kasutada internetipõhiseid otsingusüsteeme ja muid teenuseid. Tähtis on ka oskus kasutada infotehnoloogiat kriitilise mõtlemise, loomingulise ja uuendustegevuse toetuseks.
      Infotehnoloogia kasutamine nõuab kriitilist ja läbimõeldud suhtumist saadaolevasse teabesse ning vastutustundlikkust interaktiivse meedia kasutamisel. Pädevust aitab arendada ka huvi osaleda võrkudes ja ühendustes kultuurilistel, sotsiaalsetel ja/või ametialastel eesmärkidel.
      5.   Õppimisoskus
      Määratlus:
      Õppimisoskus on järjepidev teadmiste omandamise oskus. Pädevus eeldab teadlikkust oma õpiprotsessist, vajadustest ja võimalustest ning oskust kõrvaldada takistused eduka õppimise teelt. See pädevus hõlmab uute teadmiste ja oskuste omandamist, töötlemist ja seostamist eelnevaga, samuti sobivate juhendajate leidmist ja nende abi kasutamist. Õppimisoskus võimaldab õppijatel eelnevatele teadmistele ja elukogemusele tuginedes omandada ja rakendada teadmisi ja oskusi mitmesugustes olukordades nii kodus, tööl kui koolis. Pädevuse omandamisel mängivad esmatähtsat rolli motiveeritus ja enesekindlus.
      Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:
      Kui õpitakse kindlal tööga või karjääriga seotud eesmärgil, vajatakse teadmisi nõutavatest pädevustest, teadmistest, oskustest ja kvalifikatsioonidest. Igal juhul on õppimisoskuse omandamiseks vaja, et õppija teaks, milliseid õpistrateegiaid ta eelistab ja saaks nendest strateegiatest aru, mõistaks oma oskuste ja kvalifikatsioonide tugevaid ja nõrku külgi ning oleks suuteline leidma haridus- ja koolitusvõimalusi ning sobivaid juhendajaid ja/või toetajaid.
      Vajalikud oskused hõlmavad esmalt edasiõppeks vajalike põhioskuste (kirja-, arvutus- ja IKT-alased oskused) omandamist. Inimene peab suutma põhioskustele toetudes omandada, töödelda ja assimileerida uusi teadmisi ja oskusi. See nõuab oma õpitegevuse, karjääri ja töö otstarbekat korraldamist ning eelkõige võimet järjekindlalt õppida, keskenduda pikkade perioodide vältel ning hinnata kriitiliselt õppimise eesmärke. Õppijad peavad suutma töötada iseseisvalt, näidates üles enesedistsipliini, aga samuti teha õppeprotsessis ka kollektiivset tööd, kasutada ära heterogeense rühma eeliseid ning jagada omandatud teadmisi. Inimesed peavad oskama oma õpitegevust korraldada, oma tööd hinnata ja vajadusel otsida nõu, teavet ja tuge.
      Positiivne suhtumine kätkeb motivatsiooni ja enesekindlust, mis võimaldaks edukalt õppida kogu elu. Probleemide lahendamisele suunatud mõtlemine aitab kaasa nii õppimisele kui inimese võimele ületada takistusi ning kohaneda muutustega. Positiivset suhtumist aitab kujundada ka soov kasutada varasemaid teadmisi ja elukogemusi ning uudishimu, mis ajendab otsima uusi õppevõimalusi ning õpitut mitmesugustes elus ette tulevates olukordades rakendama.
      6.   Sotsiaalne ja kodanikupädevus
      Määratlus:
      Need personaalsed, isikutevahelised ja kultuuridevahelised pädevused hõlmavad kõiki käitumisviise, mis võimaldavad inimestel osaleda tõhusalt ja konstruktiivselt sotsiaalses ja tööelus ning eelkõige aina mitmekesisemaks muutuvas ühiskonnas ja vajadusel lahendada konflikte. Kodanikupädevus võimaldab inimestel kasutada täielikult ära oma kodanikuõigusi, toetudes teadmistele sotsiaalsetest ja poliitilistest mõistetest ja struktuuridest ning aktiivse ja demokraatliku osalemise soovile.
      Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:

                  A.

                  Isiklik ja sotsiaalne heaolu nõuab, et inimene tunneks võimalusi optimaalse füüsilise ja vaimse tervise saavutamiseks ning mõistaks selle tähtsust enda, lähima suhtlusringkonna ja oma pere jaoks, ning teaks, kuidas tervislikud eluviisid saavad sellele kaasa aidata. Edukaks inimestevaheliseks suhtlemiseks ja ühiskonnaelus osalemiseks tuleb mõista eri ühiskondades ja keskkondades (nt tööl) üldiselt kehtivaid käitumisreegleid. Sama oluline on tunda inimeste, rühmade, tööorganisatsioonide, soolise võrdõiguslikkuse ja mittediskrimineerimise, ühiskonna ja kultuuriga seotud põhimõisteid. Väga oluline on mõista Euroopa ühiskondade paljukultuurilisust ning sotsiaalmajanduslikke mõõtmeid ning seda, kuidas rahvuslik kultuuriline identiteet suhestub Euroopa identiteediga.
                  Pädevus eeldab oskust suhelda konstruktiivselt erinevates keskkondades, olla salliv, väljendada ja mõista erinevaid seisukohti, pidada veenvalt läbirääkimisi ning tunda empaatiat selle pädevuse põhielemendina. Tuleb osata toime tulla stressi ja frustratsiooniga ning seda konstruktiivselt väljendada, samuti olla võimeline eristama isiklikku ja tööelu.
                  Pädevus eeldab suhtumist, mis põhineks koostööl, enesekindlusel ja aususel. Inimesed peaks huvituma sotsiaalmajanduslikust arengust, kultuuridevahelisest suhtlemisest ja väärtushinnangute mitmekesisusest, tundma austust teiste vastu ning olema valmis eelarvamuste kõrvalejätmiseks ning kompromissideks.

                  B.

                  Kodanikupädevus põhineb teadmistel demokraatia, õigluse, võrdsuse, kodakondsuse ja kodanikuõiguste kohta, mis hõlmab ka teadmisi selle kohta, kuidas neid mõisteid väljendatakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ja rahvusvahelistes deklaratsioonides ning kohaldatakse mitmesugustes institutsioonides piirkondlikul, riiklikul, üleeuroopalisel ja rahvusvahelisel tasandil. See hõlmab teadmisi kaasaja sündmuste kohta, samuti peamiste sündmuste ja suundumuste kohta oma riigi, Euroopa ja maailma ajaloos. Lisaks tuleks arendada teadlikkust sotsiaalsete ja poliitiliste liikumiste eesmärkidest, väärtustest ja poliitikast. Samuti on oluline teada Euroopa integratsioonist ning ELi struktuuridest, põhilistest eesmärkidest ja väärtustest ning teadvustada mitmekesisust ja kultuurilisi identiteete Euroopas.
                  Vajalikud oskused on oskus suhelda avalikus sfääris ning tunda solidaarsust ja huvi kohaliku ja laiema kogukonna probleemide lahendamise vastu. See nõuab kriitilist ja loomingulist mõtlemist ning konstruktiivset osalemist kogukonna tegevuses ning otsustamises kõigil tasanditel kohalikust riikliku ja Euroopa tasandini, eelkõige hääletamise teel.
                  Positiivne suhtumine eeldab igakülgset austust inimõiguste vastu ja võrdsuse tunnustamist demokraatia alusena ning eri religioonide ja rahvuste väärtussüsteemide vaheliste erinevuste mõistmist. Samuti on tähtis, et inimene tunnetaks oma kuuluvust kohalikku kogukonda, riiki, Euroopa Liitu, Euroopasse ja maailma üldiselt ning sooviks osaleda demokraatlikus otsustusprotsessis kõigil tasanditel. Sinna alla käib ka vastutustunde olemasolu, samuti mõistmise ja austuse ülesnäitamine ühenduse ühtekuuluvuse tagamiseks vajalike ühiste väärtuste suhtes, nagu demokraatlike põhimõtete austamine. Konstruktiivne osalemine eeldab ka soovi olla aktiivne kodanik, toetada sotsiaalset mitmekesisust ja ühtekuuluvust ning austada teiste väärtushinnanguid ja privaatsust.

            7.   Algatusvõime ja ettevõtlikkus
      Määratlus:
      Algatusvõime ja ettevõtlikkus viitab inimese võimele mõtteid tegudeks muuta. See eeldab loomingulisust, uuendusmeelsust ja riskivalmidust, samuti oskust kavandada ja läbi viia oma eesmärkide saavutamist võimaldavaid projekte. See pädevus ei tule üksikisikutele kasuks mitte üksnes koduses ja ühiskondlikus igapäevaelus, vaid ka töökohal, aitab neil mõista oma töö konteksti ja kasutada ära võimalusi ning on aluseks konkreetsematele oskustele ja teadmistele, mida vajavad sotsiaalse või äritegevusega alustajad või sellele kaasa aitajad. See peaks sisaldama eetiliste väärtuste teadvustamist ja edendama head juhtimistava.
      Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:
      Vajalikud teadmised hõlmavad võimet teha kindlaks olemasolevad võimalused isiklikus elus, kutsealal ja äritegevuses, sealhulgas üldisemat arusaamist elu- ja töökeskkonnast: teadmised majanduse toimimisest ja tööandja või organisatsiooni võimalustest ja probleemidest. Samuti tuleb mõista ettevõtete eetilist rolli ja seda, kuidas ettevõtted saavad näiteks õiglase kaubanduse või sotsiaalse aktiivsuse kaudu aidata kaasa ühiskonna positiivsele arengule.
      Vajalikud oskused on aktiivne projektijuhtimine (muuseas kaasa arvatud võime kavandada, organiseerida, juhtida, delegeerida, analüüsida, suhelda, kontrollida, hinnata ja tulemusi registreerida), tõhus esindamine ja läbirääkimiste pidamine ning oskus töötada nii üksikult kui töörühma liikmena. Väga oluline on võime mõista oma tugevaid ja nõrku külgi ning hinnata ja võtta õigustatud riske.
      Ettevõtlikku suhtumist iseloomustab algatusvõime, aktiivsus, iseseisvus ja uuendusmeelsus isiklikus, töö- ja ühiskondlikus elus. Samuti eeldab see motiveeritust ja tahtekindlust nii isiklike kui ühiste, kaasa arvatud tööalaste eesmärkide saavutamiseks.
      8.   Kultuuriteadlikkus ja -pädevus
      Määratlus:
      Oskus pidada tähtsaks ideede, kogemuste ja emotsioonide loomingulist väljendust mitmesuguste vahenditega – muusika, lava- ja kujutav kunst, kirjandus.
      Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:
      Kultuurilised teadmised seisnevad teadlikkuses kohalikust, oma riigi ja Euroopa kultuuripärandist ning nende rollist maailmas. See hõlmab põhiteadmisi peamistest kultuurisaavutustest (sealhulgas popkultuurist). Tähtis on mõista Euroopa ja maailma teiste regioonide kultuurilist ja keelelist mitmekesisust, vajadust seda säilitada, ning esteetiliste tegurite olulisust igapäevaelus.
      Oskused on seotud nii mõistmise kui väljendusega: nii oskus hinnata ja nautida kunstiteoseid ja -sündmusi kui ka eneseväljendus mitmete vahendite kaudu, lähtudes inimese kaasasündinud võimetest. Samuti on tähtis osata seostada oma isiklikke loomingulisi ja eneseväljenduslikke seisukohti teiste arvamusega ning leida ja realiseerida kultuuritegevuse sotsiaalseid ja majanduslikke võimalusi. Kultuuriline väljendus on oluline loominguliste oskuste arendamiseks, mida saab üle kanda mitmetele tööalastele tasanditele.
      Oluline on avatud suhtumine ja lugupidamine kultuurilise väljenduse mitmekesisuse vastu, mis võib põhineda oma kultuuri sügaval mõistmisel ja identiteeditundel. Positiivne suhtumine hõlmab ka loomingulisust ning soovi arendada esteetilisi võimeid kunstilise eneseväljenduse ja kultuurielus osalemise kaudu.

         (1)  Euroopa multikultuurseid ja mitmekeelseid ühiskondi silmas pidades tunnistatakse, et emakeel ei ole kõigil juhtudel liikmesriigi ametlik keel, ning et inimese täielik osalemine ühiskonnas eeldab võimet suhelda ametlikus keeles. Mõnes liikmesriigis võib emakeel olla üks mitmest ametlikust keelest. Sellistel juhtudel ning määratluse rakendamisel on meetmete võtmine liikmesriikide pädevuses, sõltuvalt nende konkreetsetest vajadustest ja olukorrast .

         (2)  Oluline on tunnistada, et paljud eurooplased elavad kaks- või mitmekeelsetes perekondades ja kogukondades ning nende elukohaks oleva riigi riigikeel ei pruugi olla kõnealuste isikute emakeel. Asjakohaste rühmade puhul viitab kõnealune keeleoskus pigem riigikeelele kui võõrkeelele. Nende vajadus, motiveeritus ja sotsiaalsed ja/või majanduslikud põhjused kõnealuse oskuse arendamiseks lõimumise eesmärgil erinevad nendest inimestest, kes õpivad võõrkeelt reisimise või töötamise eesmärgil. Meetmed kõnealuste juhtumite korral ning mõiste rakendamisel sõltub iga liikmesriigi vajadustest ja tingimustest.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Rootsi 2013. aasta riiklikku reformikava ning esitatakse nõukogu arvamus Rootsi lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/86

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Rootsi 2013. aasta riiklikku reformikava ning esitatakse nõukogu arvamus Rootsi lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/21
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               29. juunil 2012 võtsid liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               10. juulil 2012 võttis nõukogu vastu soovituse (4) Rootsi 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Rootsi 2012.–2015. aasta lähenemisprogrammi kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi ning see sündmus märkis 2013. aasta majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta algust. Samuti 28. novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 põhjal vastu häiremehhanismi aruande, määratleti Rootsit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               10. aprillil 2013 avaldas komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Rootsi suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Rootsis esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mida tuleb jälgida ja millega seoses tuleb võtta poliitikameetmeid. Eelkõige tuleb pöörata jätkuvalt tähelepanu makromajanduslikele suundumustele seoses erasektori võlaga ja finantsvõimenduse vähendamisega, samuti veel olemasolevale ebatõhususele eluasemeturul. Kuigi jooksevkonto suure ülejäägiga ei kaasne samalaadseid riske nagu suure puudujäägi puhul, jälgib komisjon jätkuvalt jooksevkonto suundumusi Rootsis.

               (9)

               19. aprillil 2013 esitas Rootsi oma 2012.–2017. aasta stabiilsusprogrammi ja oma 2013. aasta riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               Lähtudes lähenemisprogrammile määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel antud hinnangust, on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2013. aasta puhul usutav. Valitsus prognoosib aastateks 2013 ja 2014 SKP kasvu vastavalt 1,2 % ja 2,2 %, samas kui komisjoni prognoosid on 1,5 % ja 2,5 %. Lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus, järgides Rootsi eelarveraamistiku reegleid, kaasa arvatud eesmärki, et majandustsükli jooksul oleks valitsemissektori netolaenuandmise ülejääk keskmiselt 1 % SKP-st. Valitsemissektori eelarve läks 2011. aasta väikesest, 0,2 % ülejäägist 2012. aastal 0,5 % puudujääki. Lähenemisprogrammis kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eesmärki, milleks on -1,0 % SKP-st. Keskpika perioodi eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Lähenemisprogrammis on prognoositud, et komisjoni ümberarvutatud valitsemissektori struktuurne eelarvepositsioon paraneb, minnes aastate 2012–2013 väikeselt, ligikaudu 0,4 % puudujäägilt 2014. ja järgnevatel aastatel ülejääki. Seepärast on tõenäoline, et programmiperioodi jooksul keskpika perioodi eesmärk täidetakse. Lähenemisprogrammis sisalduva teabe kohaselt ületaks valitsemissektori kulutuste kasv, arvestamata riigi omal äranägemisel võetavaid tulumeetmeid, aastatel 2012 ja 2013 SKP võimaliku keskpika perspektiivi kasvu kontrollmäära, kuid 2014. aastal jääks alla selle. Isegi kui arvestada võimalikke 2014. aasta täiendavaid kindlaksmääramata meetmeid, on eelarve-eesmärkide täitmata jäämise risk piiratud. Võlamäär on alla 60 % SKP-st ning lähenemisprogrammi kohaselt peaks see aastal 2013 ajutiselt tõusma 42 protsendini SKP-st, kuid langema 2015. aastal jälle alla 40 % SKP-st. Komisjon prognoosib, et võlg langeb 2014. aastal 39 protsendini.

               (11)

               Erasektori suur võlakoorem (2012. aastal 235 % SKP-st) on endiselt muret tekitav. Majapidamiste võlad, mis on ligikaudu 80 % SKP-st ehk umbes 170 % kasutada olevast sissetulekust, on alles hiljaaegu stabiliseerinud ega hakka lähitulevikus tõenäoliselt vähenema, arvestades laenude jätkuvat kasvu ja hüpoteeklaenude tagasimaksmise aeglast tempot. Praegune intressimaksete mahaarvamine maksustatavast tulust ja madalad korduvad kinnisvaramaksud soodustavad võlguolekut Rootsi eluasememaksude valdkonnas ja aitavad kaasa kõrge võlakoorma tekkele. Peale selle näitab suhteliselt suur lõhe laenude ja uuteks investeeringuteks suunatava omakapitali efektiivsete maksupiirmäärade vahel ettevõtete jätkuvat soodumust kasutada pigem laenukapitali. Rootsi piiras hiljuti kontsernisiseste intressikulude maksustatavast tulust mahaarvamist, ent ei ole kehtestanud kõikehõlmavat süsteemi, et korrigeerida kalduvust kasutada maksudeks pigem laenu- kui omakapitali. Ettevõtete võlatase on endiselt kõrge, moodustades 149 % SKP-st.

               (12)

               Ehkki Rootsi eluasemeturg on viimasel ajal olnud stabiilne, on tegemist võimaliku ebastabiilsuse allikaga. Pakkumise poole pealt iseloomustavad Rootsi eluasemeturgu mõningased ebatõhusused, mis võivad aidata ajada eluasemete hinnad kõrgeks ja tuua kaasa soovimatut seotust. Rootsi ehitusinvesteeringud on poole väiksemad kui teistes Põhjamaades, seda nii suhtarvuna SKP-st kui ka elanike arvu kohta. Praegu kulub uue projekti käimalükkamiseks sageli mitu aastat, sest kohalikus omavalitsuses käivad asjad pikaldaselt. Nende protsesside ratsionaliseerimine muudaks eluasemete pakkumise paindlikumaks, soodustaks konkurentsi ehitussektoris ja vähendaks ehituskulusid. Reforme on vaja üüride kehtestamise süsteemis, et turujõudude toimel oleks turul optimaalne hulk vastuvõetava hinnaga üürielamispindu. Elamuturu ebatõhususte kõrvaldamine aitab tõenäoliselt vähendada ka majapidamiste võlataset, sest need küsimused on omavahel seotud.

               (13)

               Rootsis on noorte ning rändetaustaga ja madala kvalifikatsiooniga inimeste töötuse protsent üldiselt tunduvalt suurem kui ülejäänud tööealise elanikkonna hulgas ja ka üle ELi keskmise taseme. Rootsi on võtnud suure hulga uusi asjakohaseid meetmeid, et see probleem lahendada. Meetmed, mis on suunatud rändetaustaga inimeste tööturule lõimimisele, on juba andnud esimesi tulemusi töötuse määra langemise näol, kuid on vaja jätkuvaid pingutusi, et vähendada lõhet nende ja ülejäänud elanikkonna vahel. Noortele ei ole nimetatud meetmetest seni märgatavat kasu olnud. Siiski on kehtestatud või kehtestamisel hulk paljutõotavaid meetmeid: nende hulka kuuluvad tööharjutuslepingute toetamine Rootsi mudeli raames, kus palku kujundavad täiesti sõltumatud sotsiaalpartnerid. Pingutused õpipoisiõppe ja muud tüüpi töökohapõhise kutseõppe tugevdamiseks on samuti täiesti asjakohased, aga et need saavutaksid soovitud mõju, tuleb neile seada kõrgelennulisemaid sihte. Töösuhte kaitset käsitlevate õigusaktide läbivaatamise ja noortele töökoha garanteerimise kavade eeliste ärakasutamise osas võiks veel pingutada. Üldistele subsiidiumidele tuleks eelistada kitsamalt piiritletud meetmeid, mis on suunatud enim abi vajajatele, Rootsi töökohtade garanteerimise kava alusel pakutakse noortele, kes otsivad tööd riigi tööturuasutuse kaudu ja kes on juba olnud tööta 90 päeva, sihtotstarbelisi teenuseid, et aidata parandada nende võimalusi leida tööd ja haridusvõimalusi. Praegu aga tundub, et see garantii ei ole nii tulemuslikult suunatud noortele, kes ei õpi ega ole registreeritud riiklikus tööturuasutuses. Kooskõlas 2012. aasta soovitusega on Rootsi tellinud ülevaate restoranide ja toitlustuskohtade vähendatud käibemaksu mõju kohta hindadele, palkadele ja noorte tööhõivele, mis peaks andma esimesi tulemusi jaanuaris 2014 ning lõppjäreldused peaksid valmima aastal 2016. Ülevaade on oluline, arvestades, et selle meetme kulutõhususe kohta on tõstatatud küsimusi.

               (14)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames põhjalikult hinnanud Rootsi majanduspoliitikat. Hinnatud on lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitatud on põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Rootsi eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1–4.

               (15)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (16)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Nõukogu soovitused, mis on esitatud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel, kajastuvad allpool esitatud soovitustes 2 ja 3,

         SOOVITAB Rootsil võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Rakendada vajalikud meetmed, et ajada majanduskasvu toetavat eelarvepoliitikat ning säilitada tugev eelarvepositsioon, tagades keskpika perioodi eesmärgi täitmise kogu programmiperioodi jooksul.

               2.

               Jätkata erasektori võlakoormusega seotud riskide maandamist, vähendades võlguoleku soodustamist eluasemete maksustamisel, kaotades järk-järgult võimaluse arvata eluasemelaenude intressimaksed maksustatavast tulust maha ja/või tõstes kinnisvaramakse. Võtta täiendavaid meetmeid, et soodustada ettevaatlikku laenuandmist, astudes samme eluasemelaenude tagasimaksmise edendamiseks. Vähendada äriühingute maksustamisel kalduvust kasutada laenukapitali.

               3.

               Suurendada eluasemeturu tõhusust, jätkates üüride kehtestamise süsteemi reformimist ja tugevdades lepinguvabadust üürilevõtjate ja üürileandjate vahel. Edendada suuremat konkurentsi ehitussektoris ning vaadata üle planeerimis-, tsoonimis- ja loaandmismenetlused, et suurendada läbipaistvust, lühendada tähtaegu ja vähendada ehitusettevõtete turuletuleku tõkkeid.

               4.

               Teha rohkem pingutusi, et parandada madala kvalifikatsiooniga noorte ja rändetaustaga inimeste lõimimist tööturule, kehtestades tugevamad ja paremini suunatud meetmed, et parandada nende tööalast konkurentsivõimet ja tõsta nõudlust nende elanikkonnagruppide tööjõu järele. Kiirendada tööd koolist tööle ülemineku lihtsustamiseks, sealhulgas kasutades ulatuslikumalt töökohapõhist õpet, õpipoisiõpet ja muid lepinguvorme, kus on ühendatud tööhõive ja haridus. Täiustada noortegarantiid, et see hõlmaks paremini noori, kes ei õpi. Viia lõpule ülevaade restoranidele ja toitlustusasutustele praegu kehtiva vähendatud käibemaksumäära tulemuslikkusest töökohtade loomise toetamisel ja teha sellest omad järeldused.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (4)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 85.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus (EL) 2017/84, 16. jaanuar 2017, mineraalõlide süsivesinike seire kohta toidu ning toiduga kokkupuutuvate materjalide ja esemete puhul (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               17.1.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 12/95

         KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2017/84,
   16. jaanuar 2017,
   mineraalõlide süsivesinike seire kohta toidu ning toiduga kokkupuutuvate materjalide ja esemete puhul
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Mineraalõlide süsivesinikud on keemilised ühendid, mis on saadud peamiselt toornaftast, kuid mida toodetakse samuti sünteetiliselt söest, maagaasist ja biomassist. Keskkonnasaaste, toidu tooraineks oleva saagi koristamise ja toiduvalmistamise käigus kasutatud masinate määrdeainete, töötlemise abiainete, toidulisandite ja toiduga kokkupuutuvate materjalidega kokkupuute tagajärjel võivad mineraalõlide süsivesinikud esineda toidus. Toiduainetega kasutatavaid mineraalõlide süsivesinikke töödeldakse, et viia miinimumini mineraalõlide aromaatsete süsivesinike sisaldus.

               (2)

               2012. aastal tegi toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev Euroopa Toiduohutusameti teaduskomisjon järelduse, (1) et mineraalõli-süsivesinike hulka kuuluvate ainerühmade potentsiaalne mõju inimeste tervisele on väga erinev. Mineraalõlide aromaatsed süsivesinikud võivad olla genotoksilised kantserogeenid, samal ajal kui mineraalõlide küllastunud süsivesinikud võivad koguneda inimkudedesse ja kahjustada maksa. Kuna teatavaid mineraalõlide aromaatseid süsivesinikke peetakse mutageenseks ja kantserogeenseks, on oluline korraldada mineraalõlide süsivesinike seire, et saada parem ülevaade mineraalõlide küllastunud süsivesinike ja mineraalõlide aromaatsete süsivesinike esinemisest toidukaupades, mis on toidukaudse kokkupuute peamised allikad.

               (3)

               Kuna kahtlustatakse, et kõnealuseid aineid satub toiduainetesse olulisel määral sellistelt toiduga kokkupuutuvatelt materjalidelt nagu paberist ja papist pakendid, tuleks seirega hõlmata eelpakendatud toiduained, pakkematerjalid ja funktsionaalsete barjääride olemasolu ning seadmed, mida kasutatakse toiduainete säilitamiseks ja töötlemiseks. Teatavad tegurid, näiteks säilitamisaeg ja -tingimused, võivad soodustada mineraalõlide süsivesinike sattumist pakenditest toiduainetesse. Kuna mineraalõlide süsivesinikke on lihtsam kindlaks teha, kui need esinevad suurtes kogustes, tuleks proovivõtustrateegia puhul arvesse võtta, milliste parameetrite juures on nende kandumine toiduainetesse kõige suurem.

               (4)

               Saadud analüüsiandmete usaldusväärsuse tagamiseks peaksid liikmesriigid enne analüüsitulemuste genereerimist tagama nõuetekohaste analüüsiseadmete kättesaadavuse ja omandama piisavalt kogemusi seoses toiduainetes ja toiduga kokkupuutuvates materjalides esinevate mineraalõlide süsivesinike analüüsimisega.

               (5)

               Soovituse ühetaolise kohaldamise tagamiseks peaks Euroopa Liidu toiduga kokkupuutuvate materjalide referentlaboratoorium varustama liikmesriikide pädevaid asutusi ja muid huvitatud isikuid täiendavate suunistega, sealhulgas uuringute käigus kogutavat võimalikku teavet ning proovivõtu- ja analüüsimeetodeid käsitlevate suunistega.

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid peaksid toidukäitlejate ning toiduga kokkupuutuvate materjalide tootjate, töötlejate ja turustajate ning muude huvitatud isikute aktiivsel osalusel jälgima 2017. ja 2018. aastal mineraalõlide süsivesinike esinemist toiduainetes. Seire peaks hõlmama loomarasvu, saia-leivatooteid, valikpagaritooteid, hommikuhelbeid, kondiitritooteid (sh šokolaad) ja kakaod, kalaliha, kalandustooteid (kalakonservid), inimtoiduks ettenähtud teri, toidujääd ja magustoite, õliseemneid, pastatooteid, teraviljast valmistatud tooteid, kaunvilju, vorste, pähkleid, taimseid õlisid ning nende toodetega kasutatavaid toiduga kokkupuutuvaid materjale.

               2.

               Et tagada käesoleva soovituse ühetaoline kohaldamine ning saada usaldusväärseid ja võrreldavaid järelevalvetulemusi, tuleks järgida Euroopa Liidu toiduga kokkupuutuvate materjalide referentlaboratooriumi poolt käesoleva soovituse põhjal välja töötatud konkreetseid suuniseid (edaspidi „suunised“). Kuna selliseid suuniseid ei ole veel koostatud, peaksid liikmesriigid tegema Euroopa Liidu toiduga kokkupuutuvate materjalide referentlaboratooriumiga koostööd kõnealuste suuniste väljatöötamiseks kooskõlas oma analüütilise suutlikkuse arendamise vajadustega.

               3.

               Liikmesriigid peaksid võtma toiduainetest proove vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 333/2007 (2) sätetele. Valimisse peaks kuuluma proportsionaalne arv eelpakendatud toiduaineid. Toiduga kokkupuutuvatest materjalidest proovide võtmine peaks toimuma kooskõlas konkreetsete materjalide või toodete puhul asjakohaste heade tavadega, nagu neid on kirjeldatud suunistes. Mineraalõlide süsivesinike muid võimalikke allikaid, mis on seotud toiduga kokkupuutuvate materjalide kasutamisega tarneahelas, näiteks säilitamise või töötlemise käigus, tuleks uurida, kui on selgeid märke, et sellised allikad põhjustavad mineraalõlide süsivesinike sattumist toiduainetesse. Eelpakendatud toiduainetest proovide võtmisel tuleks keskenduda kaupadele, mille säilivustähtaeg on läbi saamas ja mille puhul toimub säilitamine või töötlemine suhteliselt soojades tingimustes.

               4.

               Proove tuleks analüüsida sellisel kujul, nagu neid turustatakse. Eelpakendatud toiduainete puhul tuleks kindlaks määrata nii toiduainete kui ka toiduga kokkupuutuvate materjalide mineraalõlide süsivesinike sisaldus, kui kõnealuste süsivesinike võimalikuks allikaks peetakse ka toiduga kokkupuutuvaid materjale. Saadud andmete usaldusväärsuse ja võrreldavuse tagamiseks tuleks erilist tähelepanu pöörata mineraalõlide küllastunud süsivesinike ja mineraalõlide aromaatsete süsivesinike vahelistele erinevustele ning analüüsitulemuste tõlgendamisele. Liikmesriigid, kes kavatsevad analüüsida mineraalõlide küllastunud süsivesinike ja mineraalõlide aromaatsete süsivesinike esinemist toiduainetes ja toiduga kokkupuutuvates materjalides, võivad paluda tehnilist abi ELi toiduga kokkupuutuvate materjalide referentlaboratooriumilt.

               5.

               Kui toiduainetest avastatakse mineraalõlide süsivesinikke, peaksid liikmesriigid korraldama toiduettevõtetes täiendavad uuringud, et teha kindlaks kõnealuste ainete võimalik allikas või võimalikud allikad. Uurimine peaks võimaluse korral hõlmama toiduettevõtte süsteeme, mis võiksid saastumist mõjutada või reguleerida (nt tootmis- ja töötlemismeetodid, ohuanalüüsi ja kriitiliste kontrollpunktide süsteem (HACCP) või sarnased süsteemid või meetmed, mis on rakendatud saastumise ärahoidmiseks).

               6.

               Kui mineraalõlide süsivesinikke leitakse või tehakse kindlaks nende pärinemine toiduga kokkupuutuvatest materjalidest, peaksid liikmesriigid koguma andmeid asjaomase toiduga kokkupuutuva materjali kohta (nt pakkematerjali liik ja koostis, funktsionaalse barjääri olemasolu, pakendatud toidu säilivusaeg) ning uurima lisaks toiduga kokkupuutuvate materjalide tootjate, töötlejate ja tarnijate tegevuskohti, et teha vastavalt suunistele kindlaks, milliseid süsteeme asjaomased ettevõtted rakendavad (nt toiduga kokkupuutuvate materjalide tootmise ja töötlemise meetodid ning komisjoni määruse (EÜ) nr 2023/2006 (3) kohaselt nõutavad dokumendid heade tootmistavade kohta).

               7.

               Liikmesriigid, toiduettevõtted, toiduga kokkupuutuvate materjalide tootjad, töötlejad ja tarnijad ning muud huvitatud isikud peaksid esitama Euroopa Toiduohutusametile seireandmeid kogumassi põhiselt koos teabega toiduohutusameti ette nähtud elektroonilise aruandevormi kaudu; andmed koondatakse ühtsesse andmebaasi. Seireandmed tuleks soovitatavalt esitada 1. oktoobriks 2017 ja seejärel 1. oktoobriks 2018. Viimased tulemused tuleks esitada 28. veebruariks 2019. Ainete esinemist käsitlevad 2016. aasta andmed, mis on veel esitamata, tuleks esitada esimesel võimalusel samade põhimõtete kohaselt.

      Brüssel, 16. jaanuar 2017

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Vytenis ANDRIUKAITIS

      (1)  Toiduahelas olevate saasteainetega tegeleva Euroopa Toiduohutusameti teaduskomisjon; Scientific Opinion on Mineral Oil Hydrocarbons in Food (teaduslik arvamus mineraalõlide süsivesinike toidus esinemise kohta). EFSA Journal 2012;10(6): 2704 [185 lk]. doi:10.2903/j.efsa.2012.2704.

      (2)  Komisjoni 28. märtsi 2007. aasta määrus (EÜ) nr 333/2007, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid plii, kaadmiumi, elavhõbeda, anorgaanilise tina, 3-MCPD ja benso(a)püreenisisalduse ametlikuks kontrolliks toiduainetes (ELT L 88, 29.3.2007, lk 29).

      (3)  Komisjoni 22. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 2023/2006 toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete heade tootmistavade kohta (ELT L 384, 29.12.2006, lk 75).


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 17. aprill 2013 , Euroopa Liidu Nõukogule Oesterreichische Nationalbank’i välisaudiitorite kohta (EKP/2013/8)

text:
               23.4.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 115/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   17. aprill 2013,
   Euroopa Liidu Nõukogule Oesterreichische Nationalbank’i välisaudiitorite kohta
   (EKP/2013/8)
   2013/C 115/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja liikmesriikide, mille rahaühik on euro, keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Pärast Oesterreichische Nationalbank’i seaduse muutmist sätestab artikli 37 lõige 1, et Oesterreichische Nationalbank’i üldkoosolek valib kahe välisaudiitori ja kahe asendusaudiitori asemel igal aastal ühe välisaudiitori ja ühe asendusaudiitori. Asendusaudiitori volitus tekib ainult juhul, kui välisaudiitoril ei ole võimalik auditeerimist teostada.

               (3)

               Seniste Oesterreichische Nationalbank‘i välisaudiitorite ja asendusaudiitorite volitused lõppes pärast 2012. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2013. majandusaastast.

               (4)

               Oesterreichische Nationalbank on valinud oma välisaudiitoriks majandusaastaks 2013 KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG ja oma uueks asendusaudiitoriks PwC Wirtschaftsprüfung GmbH.

               (5)

               Välisaudiitori ja asendusaudiitori volitusi saab uuendada igal aastal, kuid kummalgi juhul ei tohi volituste kogutähtaeg ületada viit aastat,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Oesterreichische Nationalbank’i välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastaks 2013 määrata KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG.

               2.

               Oesterreichische Nationalbank’i asendusaudiitoriks soovitatakse majandusaastaks 2013 määrata PwC Wirtschaftsprüfung GmbH.

               3.

               Välisaudiitorite ja asendusaudiitorite volitusi saab uuendada igal aastal. Kummalgi juhul ei tohi volituste kogutähtaeg ületada viit aastat ja lõpeb hiljemalt majandusaastaga 2017.

      Frankfurt Maini ääres, 17. aprill 2013

            EKP president

         Mario DRAGHI


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION With a view to bringing an end to the situation of an excessive government deficit in Ireland

text:
   ET
ET    ET
 ---pagebreak---            EUROOPA KOMISJON
                                            Brüssel 3.12.2010
                                            SEK(2010) 1515 lõplik
                                  Soovitus:
                         NÕUKOGU SOOVITUS
   valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks Iirimaal
                            (Esitanud komisjon)
ET                                                                        ET
 ---pagebreak---                                               Soovitus:
                                     NÕUKOGU SOOVITUS
               valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks Iirimaal
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 7 koostoimes
   artikli 126 lõikega 13,
   võttes arvesse komisjoni soovitust
   ning arvestades järgmist:
   (1) Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõikele 1 hoiduvad liikmesriigid
   valitsemissektori eelarve ülemäärasest puudujäägist.
   (2) Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on
   hindade stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu
   tingimuste tagamise vahend.
   (3) Stabiilsuse ja kasvu pakti 2005. aasta reformi eesmärk oli suurendada pakti tõhusust ja
   majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Selle
   eesmärk oli tagada, et ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kõigis etappides võetaks täiel
   määral arvesse eelkõige majanduslikku olukorda ja eelarvepositsiooni. Seega nähakse
   stabiilsuse ja kasvu paktiga ette raamistik, millega toetatakse valitsuse poliitikat kindla
   eelarvepositsiooni kiireks taastamiseks, võttes samas arvesse majandusolukorda.
   (4) Nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 on sätestatud, et kui kooskõlas ELi
   toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohase soovitusega on võetud tõhusaid meetmeid ja kui
   pärast kõnealuse soovituse vastuvõtmist leiavad aset ootamatud majandust kahjustavad
   sündmused, millel on riigi rahandusele märkimisväärne negatiivne mõju, võib nõukogu teha
   komisjoni soovituse alusel otsuse võtta vastu muudetud soovitus vastavalt ELi toimimise
   lepingu artikli 126 lõikele 7.
   (5) Nõukogu võttis 27. aprillil 2009 vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 104 lõikele 6 vastu
   otsuse selle kohta, et Iirimaal on ülemäärane eelarvepuudujääk ning esitas soovitused
   kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2013. aastaks. Samuti kehtestas nõukogu
   tõhusate meetmete võtmise tähtpäevaks 27. oktoobri 2009.
   (6) Nõukogu järeldas 2. detsembril 2009, et kuigi Iirimaa ametiasutused on võtnud tõhusaid
   meetmeid vastavalt nõukogu 27. aprilli 2009. aasta soovitustele, on Iirimaal toimunud
   ootamatud majandust kahjustavad sündmused, millel on olnud ebasoodne mõju riigi
   rahandusele. Seepärast võttis nõukogu vastu aluslepingu artikli 126 lõike 7 kohase
   läbivaadatud soovituse, millega pikendati ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise
   tähtaega 2014. aastani.
ET                                                 2                                             ET
 ---pagebreak---    (7) Nõukogu järeldas 13. juulil 2010, et Iirimaa ametiasutused olid võtnud tõhusaid meetmeid
   kooskõlas nõukogu soovitustega.
   (8) Vastavalt komisjoni talituste 2009. aasta sügisprognoosile, mis oli 2009. aasta detsembris
   Iirimaale nõukogu poolt esitatud aluslepingu artikli 104 lõike 7 kohase soovituse aluseks,
   eeldati, et SKP reaalkasv väheneb 2010. aastal 1,4 %, millele järgneb 2011. aastal
   suurenemine 2,6 %. Komisjoni talituste 2010. aasta sügisprognoosi ja komisjoni talituste
   teostatud viimase hinnangu kohaselt peaks 2010. aastal SKP vähenema vaid 0,2 %. Siiski on
   viimastel kuudel majandusväljavaated halvenenud ning komisjoni talituste 2010. aasta
   sügisprognoosi kohaselt peaks 2011. aastal SKP reaalkasv olema 0,9 % ja 2012. aastal 1,9 %.
   Lisaks sellele on kriisi mõju finantssektorile osutunud eeldatust jõulisemaks.
   Toetusmeetmetel, mida peetakse vajalikuks finantsstabiilsuse säilitamiseks ja usalduse
   taastamiseks pangandussektoris ning mis seega toetavad ka majanduse jätkusuutliku kasvu
   taastamist, on väga suur täiendav eelarvekulu. Tulenevalt ettenägematutest kapitalisüstidest
   pangandussektoris ning riigivõlakirjade rahastamiskulude suurenemisest, peaks prognooside
   kohaselt intressikulude suhe SKPsse 2014. aastaks suurenema 2,3 protsendipunkti võrreldes
   2009. aasta detsembris stabiilsusprogrammis esitatud prognoosiga.
   (9) Sellest tulenevalt on eelarvepositsioon oodatust märgatavalt kehvem ning komisjoni
   talituste 2010. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks valitsemissektori eelarve puudujääk olema
   2010. aastal 32,3 % SKPst. See kajastab suuri ühekordseid pangandussektori toetamise
   meetmeid. Ilma kõnealuste meetmeteta oleks oodatav eelarvepuudujääk 2010. aastal olnud
   12,5 % SKPst. See on kehvem kui 2009. aasta detsembris ajakohastatud stabiilsusprogrammis
   prognoositud 11,6 % SKPst, kuid märgatavalt parem kui nõukogu 2009. aasta detsembri
   soovituse aluseks olnud komisjoni talituste 2009. aasta sügisprognoosis esitatud 14,7 %
   SKPst (eeldati, et poliitikat ei muudeta). Vastavalt sellele kavale poliitikat mitte muuta ning
   kooskõlas nõukogu 2009. aasta detsembri soovitusega sisaldas 2010. aasta eelarve eelarve
   konsolideerimise meetmete paketti mahus 2½ % SKPst ning see rakendati terves mahus.
   Tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääk, arvestamata ühekordset mõju, on hinnanguliselt
   suurenenud 1¼ protsendipunkti SKPst ning on 2010. aastal ligikaudu 11 % SKPst. See
   kajastab siiski pigem tuluelastsuse arengut tugeva majanduslanguse ajal kui suvakohaseid
   meetmeid. Vastupidiselt on suuri konsolideerimise pakette võetud vastu alates 2008. aasta
   keskpaigast, mis moodustasid aastatel 2009–2010 ligikaudu 9 % SKPst.
   (10) Iirimaa majanduskasv peaks prognooside kohaselt olema vahetul kriisijärgsel perioodil
   madalam kui kriisieelsetel majanduskasvu aastatel. Komisjoni talituste 2010. aasta
   sügisprognoosi kohaselt peaks SKP kasv olema 2011. aastal 0,9 % ning 2012. aastal 1,9 %.
   Komisjoni praeguste prognooside kohaselt on oodata SKP reaalkasvuks 2013. aastal 2,5 %,
   2014. aastal 3,0 % ning 2015. aastal 3,0 %. Eeldatavasti peaks ka hindade areng olema
   tagasihoidlik. Nominaalne SKP suureneb komisjoni talituste 2010. aasta sügisprognoosi
   kohaselt 2011. aastal 1,3 % ja 2012. aastal 2,7 % ning komisjoni praeguste prognooside
   kohaselt on oodata suurenemist 2013. aastal 3,8 %, 2014. aastal 4,6 % ning 2015. aastal
   4,8 %. Võttes arvesse kõnealuseid makromajanduslikke prognoose, eeldaks valitsemissektori
   eelarve puudujäägi vähendamine 2015. aastaks alla 3 % SKPst struktuurse eelarvepositsiooni
   parandamist vähemalt 9½ % SKPst ajavahemikul 2011–2015.
   (11) Eespool esitatut silmas pidades võib väita, et pärast aluslepingu artikli 126 lõike 7 kohase
   soovituse vastuvõtmist on toimunud ootamatud majandust kahjustavad sündmused, millel on
   ebasoodne mõju riigi rahandusele. Lisaks sellele kehtib jätkuvalt nõukogu 13. juuli 2010.
   aasta järeldus, et Iirimaa on võtnud asjakohaseid meetmeid ülemäärase eelarvepuudujäägi
   kõrvaldamiseks. Arvestades suuremat eelarvepuudujääki ning lisaks halvemaid
ET                                                3                                                  ET
 ---pagebreak---    makromajanduslikke väljavaateid ja eeldatust kõrgemat intressikulu, on eelarvepuudujäägi
   vähendamise algselt kavandatud kava elluviimine ebarealistlik. Selle taustal on põhjendatud
   aluslepingu artikli 126 lõike 7 kohane läbivaadatud soovitus, millega pikendatakse ülemäärase
   eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega ühe aasta võrra 2015. aastani.
   (12) Valitsemissektori koguvõlg suurenes 2007. aasta 25 %-lt SKPst 2009. aasta lõpuks
   65,5 %-le SKPst ning seega ületas aluslepingu kohast kontrollväärtust 60 % SKPst.
   Komisjoni talituste 2010. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks 2010. aasta lõpus see suhe
   suurenema 97,4 %-ni SKPst. Suurenemist võrreldes kriisieelse madala tasemega on
   soodustanud valitsemissektori suur esmane puudujääk, mis tekkis kriisi jooksul. Meetmed
   haavatava pangandussektori toetamiseks panustasid 2009. ja 2010. aastal märkimisväärselt
   puudujäägi ja võla suurenemisse, mille kumulatiivne suurenemine neil kahel aastal oli
   ligikaudu 22½ protsendipunkti SKPst. Lisaks sellele mõjutavad võla arengut suurenenud
   intressimaksed. Et eelarvepuudujääk hakkaks vähenema viisil, millega saavutatakse 2015.
   aastaks puudujääk alla 3 % SKPst, oleks vaja, et võla suhe stabiliseeruks 2013. aastal ning
   pärast seda hakkaks vähenema. Võlasuundumust mõjutavad mitmed eelarvevälised vahendid,
   mis prognoosi kohaselt suurendavad võla suhet SKPsse 2011. aastal 5,3 protsendipunkti
   SKPst, 2010. aastal 0,8 protsendipunkti SKPst ning vähendavad seda 2013. aastal 1,3
   protsendipunkti, 2014. aastal 1,1 protsendipunkti ja 2015. aastal 1 protsendipunkti. Need
   sisaldavad nii kavandatud kapitalisüste pankadesse ja sularahareservide vähendamisi
   2011. aastal kui ka erinevusi tekkepõhiste ja kassapõhiste intressimaksete vahel.
   (13) Ametiasutused avaldasid 24. novembril 2010 ulatusliku riikliku majanduse elavdamise
   kava aastateks 2011–2014, milles esitatakse eelarve konsolideerimise üksikasjalik kava
   eesmärgiga tagada valitsemissektori koguvõla kindel pidev vähenemine, vähendades selleks
   eelarvepuudujääki kavaga hõlmatud ajavahemiku jooksul. Kõnealusel ajavahemikul on
   kavandatud konsolideerida eelarvet kogumahus 15 miljardit eurot, mis tegelikult
   kahekordistab 2009. aasta detsembris ajakohastatud stabiilsusprogrammis ette nähtud 7,5
   miljardi euro suurust kohandamist. Kohandamine keskendub selgelt esimestele aastatele ning
   2011. aastaks kavandatud konsolideerimispaketi maht on 6 miljardit eurot. On kavandatud, et
   kohandamisest kaks kolmandikku tuleks teha kulude poolel. Kavas esitatakse ka
   struktuurireformid, eelkõige tööturul. Lisaks sellele on ametiasutused töötanud välja
   laiaulatusliku strateegia finantssektori ümberkorraldamiseks. Strateegia eesmärk on taastada
   usaldus sektori vastu, saavutada sektori märkimisväärne vähendamine, eraldada süsteemi
   elujõulised osad ning taastada sektori nõuetekohane toimimine, mida toetatakse piisavate
   rekapitaliseerimise meetmetega.
   (14) Selleks et veelgi tugevdada keskpika perioodi konsolideerimisstrateegia usaldusväärsust,
   on esmatähtis tegeleda eelarveraamistiku nõrkustega. Iirimaa peaks vastu võtma ja rakendama
   eelarve-eeskirja, mille kohaselt ajavahemikul 2011–2015 suunatakse mis tahes täiendavad
   ettenägematud tulud eelarvepuudujäägi ja võla vähendamisesse. Vastavalt 2011.–2014. aasta
   riiklikus majanduse elavdamise kavas sätestatud ettepanekule peaks Iirimaa looma
   eelarvealase nõuandekomisjoni, kes esitab sõltumatu hinnangu valitsuse eelarvepositsioonile
   ja prognoosidele. Lisaks toetaks kavandatud kohandamist eelarvepoliitilise vastustuse seaduse
   vastuvõtmine, millega kehtestatakse keskpika perioodi kulutuste raamistik koos iga valdkonna
   kulutuste siduvate mitmeaastaste piirmääradega. Seda tehes võtab Iirimaa arvesse majanduse
   juhtimise mis tahes läbivaadatud reforme ELi tasandil ning tugineb juba tehtud reformidele.
   (15) Elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele on Iirimaal ELi keskmisest suurem,
   kuna prognooside kohaselt suurenevad pensionikulud järgnevatel kümnenditel suhteliselt
   palju. 2010. aasta eelarvepositsioon suurendab elanikkonna vananemise pärssivat mõju riigi
   rahanduse jätkusuutlikkusele. Esmase eelarvepositsiooni parandamine keskpika perioodi
ET                                                4                                              ET
 ---pagebreak---    jooksul ja täiendavad reformid aitaksid vähendada riske riigi rahanduse pikaajalisele
   jätkusuutlikkusele.
   (16) Pidades silmas ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega, tuleb ülemäärase
   eelarvepuudujäägi menetluse raames kohaldada tõhustatud järelevalvet, mille käigus
   korrapäraselt ja õigeaegselt jälgitakse eelarve konsolideerimise strateegia rakendamist.
   Seepärast oleks kasulik käsitleda kõnealust küsimust aastatel 2009–2015 koostatavate Iirimaa
   ajakohastatud stabiilsusprogrammide eri peatükis. Lisaks sellele teostatakse eelarve-
   eesmärkide jälgimist vastavalt Iirimaa rahalise abi programmi sätetele nagu ka sätestatud
   nõukogu [7]. detsembri 2010. aasta otsuses Iirimaale Euroopa Liidu rahalise abi andmise
   kohta.
   SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.       Tunnistades, et Iirimaa oodatust kehvem eelarvepositsioon 2010. aastal tulenes kriisi
            mõjust valitsemissektori tuludele ning finantssektorile, mis nõudis väga mahukate
            finantssektori toetamise meetmete rakendamist, peaksid Iirimaa ametiasutused
            kõrvaldama praeguse ülemäärase eelarvepuudujäägi 2015. aastaks.
   2.       Iirimaa ametiasutused peaksid viima valitsemissektori eelarve puudujäägi allapoole
            3 % SKPst usaldusväärsel ja jätkusuutlikul viisil, võttes meetmeid keskpika perioodi
            jooksul. Selleks peaksid Iirimaa ametiasutused tegema järgmist:
            a) rakendama meetmeid tagamaks, et valitsemissektori eelarve puudujääk ei ületa
            2011. aastal 10,6 % prognoositud SKPst, 2012. aastal 8,6 % SKPst, 2013. aastal
            7,5 % SKPst, 2014. aastal 5,1 % SKPst ja 2015. aastal 2,9 % SKPst; prognoositud
            iga-aastane eelarvepuudujäägi vähenemine ei hõlma valitsuse finantssektoristrateegia
            kohaste selliste võimalike panga toetusmeetmete võimalikku otsest mõju, mis on
            esitatud majandus- ja rahanduspoliitika memorandumis (MEFP) ja konkreetseid
            majanduspoliitilisi tingimusi käsitlevas vastastikuse mõistmise memorandumis, mille
            kirjutavad alla komisjon ja Iirimaa ametiasutused. Iirimaa peab olema valmis võtma
            täiendavaid konsolideerimismeetmeid, et tagada eelarvepuudujäägi vähendamine
            2015. aastaks alla 3 % SKPst juhul, kui puudujäägieesmärkidega seotud riskid
            peaksid tõeks osutuma. Kõnealune kava on kooskõlas Eurostati esialgse seisukohaga
            Anglo Irish Bank’ile makstavate lihtvekslite intressimaksete kirjendamise aja kohta
            Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemis (ESA95) (Preliminary view on the
            ESA95 accounting treatment of time of recording of interest payments on promissory
            notes payable to Anglo Irish Bank);1 esialgse seisukoha muutmisega muutuks
            puudujäägi vähendamise ajakava;
            b) saavutama struktuurse eelarvepositsiooni paranemise vähemalt 9½ % SKPst
            ajavahemikul 2011–2015.
   3.       Lisaks peaksid Iirimaa ametiasutused kasutama muid võimalusi, sealhulgas
            soodsamaid majandustingimusi, et kiirendada koguvõla suhte vähendamist
            kontrollväärtuse 60 % SKPst suunas.
   1
          Vt
          http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/government_finance_statistics/methodology/advice_
          member_states .
ET                                                       5                                                      ET
 ---pagebreak---    4.       Kohandamist ohustavate riskide vähendamiseks peaks Iirimaa looma eelarvealase
            nõuandekomisjoni, kes esitab sõltumatu hinnangu valitsuse eelarvepositsioonile ja
            prognoosidele. Iirimaa peaks võtma vastu eelarvepoliitilise vastustuse seaduse,
            millega kehtestatakse keskpika perioodi kulutuste raamistik koos iga valdkonna
            kulutuste siduvate mitmeaastaste piirmääradega.
   5.       Selleks et vähendada riske riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamisel,
            peaksid Iirimaa ametiasutused jätkama sotsiaalkindlustussüsteemi reforme.
   6.       Nõukogu kehtestab tähtpäeva 7. juuni 2011, milleks Iiri valitsusel tuleb võtta
            tõhusaid meetmeid ja kindlaks määrata meetmed, mida on vaja ülemäärase
            puudujäägi kõrvaldamise poole liikumiseks. Võetud meetmete hindamisel võetakse
            arvesse majanduse arengut võrreldes komisjoni talituste 2010. aasta sügisprognoosis
            esitatud majandusväljavaadetega.
   Iirimaa ametiasutused peaksid kõnealuste soovituste rakendamisel saavutatud edusamme
   käsitlema aastatel 2011–2015 koostatavate ajakohastatud stabiilsusprogrammide eri peatükis.
   Lisaks kutsub nõukogu Iirimaa ametiasutusi üles viima läbi reforme SKP potentsiaalse kasvu
   kiirendamiseks. Lisaks kutsutakse Iirimaad üles edendama kiiret kohandumist jätkusuutlikuks
   kasvuks keskpikas perspektiivis, võttes selleks tootlikkust tõstvaid meetmeid ja kohaldades
   asjakohast palgapoliitikat, mis aitab taastada konkurentsivõimet.
   Käesolev soovitus on adresseeritud Iirimaale.
   Brüssel,
                                                 Nõukogu nimel
                                                 eesistuja
ET                                                 6                                            ET


Tähtis õiguslik teade

|

52008DC0070

Komisjoni soovitus Nõukogule Euroopa Ühenduse osavõtu kohta läbirääkimistest elavhõbedat käsitleva õiguslikult siduva dokumendi üle jätkuna Ühinenud Rahvaste organisatsiooni keskkonnaprogrammi (UNEP) Nõukogu otsusele 24/3  /* KOM/2008/0070 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 12.2.2008KOM(2008) 70 lõplikKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULEEuroopa Ühenduse osavõtu kohta läbirääkimistest elavhõbedat käsitleva õiguslikult siduva dokumendi üle jätkuna Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Keskkonnaprogrammi (UNEP) nõukogu otsusele 24/3A. SELETUSKIRI1. EESMÄRGIDSoovituse eesmärk on tagada ühenduse usaldusväärsed, kooskõlalised ja tõhusad läbirääkimisseisukohad eelseisval menetlusel, mille käivitas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Keskkonnaprogrammi (UNEP) nõukogu oma 24. istungjärgul (otsus 24/3 kemikaalide kasutamise kohta), et võtta vastu õiguslikult siduv dokument elavhõbeda kohta.2. ÜLDINE TAUSTUNEP tunnistas juba 2003. aastal, et on piisavalt tõendeid elavhõbeda ja selle ühendite olulise ülemaailmse kahjuliku mõju kohta, mis nõuab edasisi rahvusvahelisi meetmeid, et vähendada ohtu inimeste tervisele ja keskkonnale, mida põhjustab elavhõbeda ja selle ühendite heitmine keskkonda. Otsuses, millega võeti vastu elavhõbeda vastaste rahvusvaheliste meetmete kava, ei kutsutud siiski üles võtma õiguslikult siduvaid meetmeid elavhõbeda vastu maailma tasandil.Nõukogu 23. istungjärk võttis vastu otsuse 23/9, millega jäeti järgmisele istungjärgule ülesanne hinnata „vajadust võtta edasisi meetmeid elavhõbeda kohta, kaaludes läbi kõik võimalused, kaasa arvatud õiguslikult siduva dokumendi vastuvõtmine, partnerlused ja muud meetmed”.UNEPi nõukogu 24. istungjärgul käivitati taas arutelu vajaduse üle võtta rahvusvahelisel tasandil vastu õiguslikult siduv dokument. Kokkuleppeni ei ole seni veel jõutud. Siiski tegi nõukogu otsuse eritähelepanu nõudvate küsimuste kohta, sealhulgas maailma elavhõbedanõudluse ja -pakkumise vähendamise kohta ja moodustas piiramata koosseisuga eritöörühma, kes sai ülesande uurida iga eritähelepanu nõudva küsimuse puhul võimalikke vastumeetmeid ja strateegiat, vabatahtlike ja juriidiliselt siduvate lähenemisviiside rakendatavust ja tõhusust ning vastumeetmete ja strateegia rakendamisvõimalusi, kulusid ja tulusid[1].Piiramata koosseisuga eritöörühm kohtub kavakohaselt kaks korda, esimene kord enne UNEPi nõukogu 10. eriistungjärku 12. novembril 2007 algaval nädalal ja teine kord eriistungjärgu ja UNEPi nõukogu 25. korralise istungjärgu vahelisel ajal; korraline istungjärk toimub 2009. aasta veebruaris. Eritöörühmale on tehtud ülesandeks esitada eriistungjärgule arenguaruanne ja nõukogu 25. istungjärgule lõppettekanne, milles esitatakse tegutsemisvariandid ja konsensuslikud soovitused.ELi tasandil võttis komisjon 2005. aastal vastu ühenduse elavhõbedaalase strateegia[2]. Strateegia 5. meetmes on öeldud: „Ennetava sammuna seoses … elavhõbeda esmatootmise järk-järgulise lõpetamise ja ülejääkide uuesti käibelelaskmise pidurdamisega kogu maailmas kavatseb komisjon teha ettepaneku … ühenduse elavhõbedaekspordi järk-järguliseks lõpetamiseks … 2011. aastaks”. Meetmega 20 nähakse ette, et „ rahvusvahelise elavhõbedapakkumise vähendamiseks peaks ühendus propageerima elavhõbeda esmatootmise järk-järgulist lõpetamist kogu maailmas ja kutsuma teisi riike üles elavhõbeda ülejääkide taas käibele laskmist pidurdama ” . Vastusena sellele strateegiale rõhutas nõukogu oma 24. juuni 2005. aasta resolutsioonis selle meetme tähtsust, kuid väitis ka, et „ inimeste tervise ja keskkonna kaitsmiseks keskkonda lastud elavhõbeda kahjulike mõjude eest ei ole see piisav” ja et seepärast on „lisaks vaja rahvusvahelist kohustust leppida kokku õiguslikult siduva dokumendi suhtes ” .Selline oli ELi seisukoht ka UNEPi nõukogu 24. istungjärgul (5.–9. veebruarini 2007). Elavhõbedaalase õiguslikult siduva ülemaailmse dokumendi sõlmimisele on avaldanud toetust mõned Aafrika ja Lõuna-Ameerika riigid, kuid teised riigid, nagu USA, Kanada, Hiina ja India, ei ole vähemalt seni toetanud õiguslikult siduva dokumendi lähenemisviisi.Seepärast on ilmne, et UNEPi eespool kirjeldatud neljaastmeline struktuur on otsustava tähtsusega selleks, et rahvusvaheline üldsus kohustuks võtma edasisi meetmeid õiguslikult siduva dokumendi abil või muid vahendeid eelistades. Isegi kui seda rühma ei kavandatud läbirääkimisorganiks, on viimastest nõukogu koosolekutest ilmne, et oma esimeses tööetapis hakkab see tegelikult toimima väga sarnaselt rahvusvahelisele läbirääkimiskomiteele. Ühenduse soovi jõuda ülemaailmse õiguslikult siduva dokumendini elavhõbeda kohta tuleks seepärast esile tõsta ning kooskõlastatult ja veenvalt toetada. Tihedam koostöö heatasemelise panuse andmiseks sellesse protsessi on väga tähtis.3. OLEMASOLEVAD ÜHENDUSE SÄTTEDElavhõbe on aine, mida on ühenduse tasandil praegu olemasolevate õigusaktidega juba suurel määral reguleeritud. Ühenduse elavhõbedaalases õigustikus on ligi kümme direktiivi ja otsust, millega piiratakse elavhõbeda sisaldust teatavates toodetes, kosmeetikatarvetest patareideni, või piiratakse elavhõbedat sisaldavate toodete turustamist ja kasutamist. Ülevaade ühenduse elavhõbedaalasest õigustikust on antud hiljutisele metallilise elavhõbeda ekspordi keelustamist ja turvalist ladustamist käsitlevale määruseettepanekule[3] lisatud mõjuhinnangu peatükis 5.3. Veel üks oluline dokument ühenduse õigustikus, mille menetlemine veel käib, on teatavate elavhõbedat sisaldavate mõõteriistade turustamise piiramist käsitleva direktiivi ettepanek[4]. Sellele ettepanekule, samuti kui elavhõbedastrateegialegi, on lisatud mõjuhinnang.B. SOOVITUSVõttes arvesse eespool esitatut, soovitab komisjon järgmist:a) nõukogu volitab komisjoni Euroopa Ühenduse nimel osalema ühenduse kompetentsi kuuluvaid küsimusi käsitlevates läbirääkimistes, mille sihiks on õiguslikult siduva dokumendi sõlmimine elavhõbeda kohta jätkuna UNEPi nõukogu otsusele 24/3, alustades läbirääkimistest kõnealuse otsusega moodustatud piiramata koosseisuga eritöörühmas;b) nõukogu volitab komisjoni pidama kõnealuseid läbirääkimisi Euroopa Ühenduse nimel, pidades nõu lisas sätestatud läbirääkimissuuniste kohaselt nõukogu määratud erikomiteega;c) kui läbirääkimistel käsitletakse küsimusi, mis jäävad ühenduse ja liikmesriikide jagatud pädevusse, peaksid komisjon ja liikmesriigid tegema läbirääkimiste käigus tihedat koostööd, seades eesmärgiks Euroopa Ühenduse rahvusvahelise esindamise ühtsuse.LISALäbirääkimissuunised1. UNEPi egiidi all toimuvas kontrollimis- ja läbirääkimisprotsessis tagab komisjon, et vaadeldaks kõiki võimalikke meetmeid ja kättesaadavaid võimalusi elavhõbedaga seotud riskide ülemaailmseks juhtimiseks, pöörates erilist tähelepanu elavhõbeda esmatootmisele, metallilise elavhõbedaga kauplemise piiramisele, elavhõbedat sisaldavatele toodetele ja elavhõbeda kasutamisele kloorleeliste tööstuses. Komisjon seab eesmärgiks, et võimalikult kiiresti võetaks vastu sobivad õiguslikult siduvad meetmed, mis hõlmaksid kõnealuseid küsimusi ja asjaomaseid osalisi maailmaturul.2. Komisjon tagab, et tulevase õiguslikult siduva dokumendi sätted oleksid kooskõlas asjaomaste ühenduse õigusnormide, rahvusvaheliste kohustuste ja poliitikaeesmärkidega, eelkõige ühenduse elavhõbedaalase strateegiaga.3. Komisjon tagab, et elavhõbedat käsitleva õiguslikult siduva dokumendi eelnõu sisaldab asjakohaseid sätteid, mis võimaldavad ühendusel saada lepinguosaliseks.4. Komisjon esitab nõukogule aruande läbirääkimiste tulemuste ning vajaduse korral ka iga probleemi kohta, mis võidakse tõstatada läbirääkimiste käigus.[1] UNEPi nõukogu otsus 24/3, 9. veebruar 2007.[2] KOM(2005)20 (lõplik), 28.1.2005.[3] KOM(2006)636 (lõplik), 26.10.2006.[4] KOM(2006)69 (lõplik), 21.2.2006.


				|

		52014PC0077

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega kiidetakse heaks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Serbia Vabariigi vahelise stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu protokolli (millega võetakse arvesse Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimine komisjoni poolt Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel /* COM/2014/077 final */

			   	SELETUSKIRI
24. septembril 2012 volitas
nõukogu komisjoni alustama Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning Horvaatia
Vabariigi nimel läbirääkimisi Serbiaga, et sõlmida ühelt poolt Euroopa
ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Serbia Vabariigi vahelise
stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu protokoll, millega võetakse arvesse
Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga.
2013. aastal toimus kaks läbirääkimiste vooru
– 28. jaanuaril ja 13. märtsil, millele järgnesid täiendavad tehnilised
selgitused ja kirjavahetus. Komisjon ja Serbia valitsus parafeerisid protokolli
10. detsembril 2013. Protokolli eelnõu tekst on lisatud käesolevale otsusele.
Komisjon teeb ettepaneku, et
nõukogu teeks otsuse Euroopa Liidu nimel protokollile allakirjutamise ja
protokolli ajutise kohaldamise kohta ning sõlmiks protokolli Euroopa Liidu ja
selle liikmesriikide nimel. Euroopa Aatomienergiaühendus (EURATOM) on samuti
stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu osaline. Protokolli sõlmimiseks
Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel teeb komisjon ettepaneku, et nõukogu annaks
EURATOMi asutamislepingu artikli 101 teise lõigu alusel selleks oma heakskiidu.

Vastavalt EURATOMi
asutamislepingu artiklile 101 võtab lepingu allakirjutamise otsuse vastu
komisjon, lepingu sõlmimise otsuse aga võtab vastu komisjon nõukogu
heakskiidul. Seepärast on vaja võtta vastu eraldi otsused protokolli
allakirjutamise ning protokolli sõlmimise kohta ELi ja EURATOMi poolt.
Selleks et Euroopa
Aatomienergiaühenduse nimel protokoll sõlmida, teeb komisjon ettepaneku, et
nõukogu:
–
annaks EURATOMi asutamislepingu artikli 101 teise
lõigu alusel oma heakskiidu.
Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega kiidetakse heaks ühelt poolt Euroopa
ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Serbia Vabariigi vahelise
stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu protokolli (millega võetakse arvesse
Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimine komisjoni poolt
Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse
asutamislepingut, eriti selle artikli 101 teist lõiku,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)
24. septembril 2012 volitas nõukogu komisjoni
alustama läbirääkimisi Serbia Vabariigiga, et sõlmida ühelt poolt Euroopa ühenduste
ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Serbia Vabariigi vahelise
stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu protokoll (edaspidi „protokoll”),
millega võetakse arvesse Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga.
(2)
Kõnealused läbirääkimised on edukalt lõpule viidud
ja protokoll parafeeriti 10. detsembril 2013.
(3)
Protokolli sõlmimine komisjoni poolt tuleks heaks
kiita seoses Euroopa Aatomienergiaühenduse pädevusse kuuluvate küsimustega.
(4)
Protokolli allakirjutamine ja sõlmimine toimub
eraldi menetluse korras seoses liidu ja selle liikmesriikide pädevusse
kuuluvate küsimustega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Ainus artikkel
Käesolevaga kiidetakse heaks ühelt poolt
Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Serbia Vabariigi
vahelise stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu protokolli (millega võetakse
arvesse Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimine Euroopa
Komisjoni poolt Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel.
Protokolli tekst on lisatud otsusele selle
allkirjastamise kohta.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja