Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0140

Soovitus Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Malta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009  /* SEK/2007/0140 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel, 7.2.2007SEK (2007) 140 lõplikSoovitusNÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Malta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009(esitanud komisjon)SELETUSKIRIÜLDINE TAUST1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakti põhieesmärk on usaldusväärne finantshaldus kui vahend hindade stabiilsust ning tugevat ja püsivat majanduskasvu soodustavate tingimuste tagamiseks, mille tulemusel luuakse uusi töökohti. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammid ja nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Malta esitas esimese lähenemisprogrammi 2004. aasta mais. Vastavalt määrusele esitas nõukogu komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega selle kohta 5. juulil 2004 arvamuse. Vastavalt samale menetlusele peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning eespool nimetatud komitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus neid kontrollida.AJAKOHASTATUD PROGRAMMI HINDAMISE TAUSTKomisjon kontrollis 7. detsembril 2006. aastal Malta esitatud viimast ajakohastatud lähenemisprogrammi ja võttis vastu soovituse (vt hinnangu põhipunktid raamtekstis) nõukogule asjakohase arvamuse esitamiseks.Ülevaate andmiseks ajakohastatud lähenemisprogrammis sisalduva eelarvestrateegia hindamise alustest on järgmistes lõikudes esitatud kokkuvõte:1.  majanduslikest ja eelarve täitmise tulemustest viimase kümne aasta jooksul;2.  riigi positsioonist stabiilsuse ja kasvu pakti korrigeerivate sätete osas (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus);3.  viimasest hinnangust riigi positsioonile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete osas (kokkuvõte nõukogu arvamusest eelmise ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta);4.  komisjoni hinnangust 2006. aasta oktoobri riiklikule reformiprogrammile.Viimaste aastate majanduslikud ja eelarve täitmise tulemusedPärast 1990. aastate teisel poolel toimunud suurt majanduskasvu oli Malta majanduses 2001.–2005. aastal märkimisväärne seisak.[2] Kuigi sellele aitas kaasa ka ebasoodne konjunktuur, on Malta välise konkurentsivõime vähenemist põhjustanud üha enam riigi majandusstruktuuri nõrkus, mida on võimendanud töötleva tööstuse sektorite domineerimine. Selle tulemusena vähenes eksport ja suurenes maksebilansi defitsiit, mis moodustas 2005. aastal ligikaudu 11% sisemajanduse kogutoodangust. Kuigi kogutootlikkuse prognoosid võivad sisaldada ka sisendfaktorite kvaliteedi aspekti, näib üks Malta viimaste aastate nõrga majanduskasvu põhjusi olevat ka madal kogutootlikkus. Viimastel aastatel on Maltal olnud valitsemissektori eelarvepuudujääk. Kuigi defitsiidi osakaalu sisemajanduse kogutoodangus on püütud alates 1998. aastast mitmel viisil vähendada, ei ole sellega alati püsivat korrektsiooni saavutatud. Enamikul aastatel saavutati korrektsioon suuremate tulude kaudu, kuid viimasel ajal on korrektsioon saavutatud kulutuste piiramise teel, mis peaks kaasa tooma püsivama konsolideerimise. Hoolimata viimastel aastatel kulutuste üldisel piiramisel saavutatud edust on teatavad kuluartiklid, näiteks tervishoiu ja sotsiaalse kaitsega seotud kulutused, 1998.–2004. aastal siiski kasvanud.Malta ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus5. juulil 2004 võttis nõukogu vastavalt asutamislepingu artikli 104 lõikele 6 vastu otsuse, et Maltal on ülemäärane eelarvepuudujääk. Nõukogu esitas samal ajal artikli 104 lõike 7 kohaselt soovituse, määrates ülemäärase defitsiidi korrigeerimise tähtajaks 2006. aasta. Maltal soovitati nimelt võtta tõhusaid, eelkõige struktuurilisi meetmeid kulude ratsionaliseerimiseks ja vähendamiseks. Nõukogu soovitas Maltal ka lõpetada 2005. aastal võla suhte suurenemine ja edaspidi seda vähendada.Nõukogu arvamuses eelmise programmi kohta antud hinnangNõukogu arvamus eelmise ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008 võeti vastu 14. märtsil 2006. Nõukogu oli arvamusel, et „programm vastab üldiselt eesmärgile korrigeerida 2006. aastaks ülemäärast defitsiiti”. Nõukogu kutsus Maltat üles „rangelt ellu viima 2006. aasta eelarves ette nähtud meetmeid ja tagama sel aastal ülemäärase defitsiidi korrigeerimine kooskõlas ajakohastatud lähenemisprogrammiga, samuti tagama eelarve püsiv tugevnemine programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamiseks pärast ülemäärase defitsiidi korrigeerimist”, „tagama alates 2006. aastast võla suhte vähenemine rahuldavas tempos asutamislepingus kehtestatud kontrollväärtuseni 60% sisemajanduse kogutoodangust” ja „parandama riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, saavutades täiendavat edu pensionireformi kavandamisel ja elluviimisel”.Komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobris esitatud riiklikule reformiprogrammileMalta riikliku reformiprogrammi rakendamise aruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis 15. oktoobril 2006. Malta riiklikus reformiprogrammis on välja toodud järgmised põhivaldkonnad ja -prioriteedid: riigi rahanduse jätkusuutlikkus, konkurentsivõime, keskkond, tööhõive ning haridus ja koolitus. Komisjoni hinnangust sellele programmile (võeti vastu osana 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande [3] osana) ilmneb, et Malta on oma riikliku reformiprogrammi rakendamisel suurt edu saavutanud. Rakendamine edeneb jõudsalt rahanduse jätkusuutlikkuse alal, mida ametiasutused peavad majanduskasvu, tööhõive parandamise ja euro kasutuselevõtmise oluliseks teguriks. Mikromajanduse ja tööhõive alal tehtud jõupingutused on olnud tagasihoidlikumad.Arvestades väljaselgitatud tugevaid ja nõrku külgi, soovitati Maltal võtta meetmeid järgmistes valdkondades: konkurentsi tugevdamine ning riigiabi vähendamine ja ümbersuunamine; inimeste parem kaasamine tööjõuturule, võitlus ebaseadusliku töötamisega ning muudatuste tegemine maksude ja toetuste süsteemis.Hinnangu põhipunktid Nagu on nõutud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 1 (stabiilsusprogrammide kohta) ja artikli 9 lõikega 1 (lähenemisprogrammide kohta), hõlmab hinnang järgmisi punkte: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on realistlikud; kas liikmesriigi kohandamiskava eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks on asjakohane; kas kohandamiskava täitmiseks võetud ja/või ettepandavad meetmed on piisavad keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks tsükli jooksul; hinnates kohandamiskava eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks – kas majandusliku tõusu perioodil tehakse suuremad jõupingutused kohandamiseks, samas kui majandusliku languse perioodil võivad jõupingutused olla väiksemad, ning euroala ja vahetuskursimehhanismis (ERM II) osalevate liikmesriikide puhul – kas asjaomane liikmesriik püüab saavutada oma keskpika eesmärgi saavutamiseks vajalikku tsükliliselt kohandatud eelarvepositsiooni iga-aastast parandamist, arvestamata ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid, võttes sihtmärgiks 0,5 % SKTst; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on üldiste majanduspoliitiliste suunistega kooskõlas. Programmi makromajanduslike prognooside realistlikkust hinnatakse lähtudes komisjoni talituste 2006. aasta sügisel tehtud prognoosist, kasutades ka ühiselt kokkulepitud metoodikat potentsiaalse SKT kasvu ja tsükliliselt kohandatud eelarve hindamiseks. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal.. Hindamisel vaadeldakse ka järgmisi asjaolusid: võla suhte kujunemine ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse perspektiivid, millele tuleks nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise tõhustamine” kohaselt “eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu pöörata”. Meetod pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks on esitatud komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises;[4] integreeritus majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia kontekstis esitatud liikmesriigi riikliku reformiprogrammiga; Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis oma 7. juuni 2005. aasta kaaskirjas Euroopa Ülemkogule majanduspoliitilistele üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et siseriiklikud reformiprogrammid peaksid olema stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega kooskõlas; vastavus tegevusjuhendile,[5] milles on muu hulgas ette nähtud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide andmetabelite ühtne loetelu ja ülesehitus. |-  SoovitusNÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Malta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[6] eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast majandus- ja rahanduskomiteega konsulteerimistON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:5.  Nõukogu kontrollis 27. veebruaril 2007 Malta ajakohastatud lähenemisprogrammi, mis hõlmab aastaid 2006–2009.6.  Programmi aluseks olnud makromajanduslikus stsenaariumis prognoositakse lähiaastatel SKT reaalkasvu püsimist programmiperioodil ligikaudu 3% tasemel. Praegu kättesaadavate andmete põhjal hinnates näib see stsenaarium põhinevat soodsatel kasvuprognoosidel aastaks 2007 ja eriti soodsatel edaspidisteks aastateks, eriti välissektori optimistliku arengu kohta keskpikal perioodil. Kui puhaseksport ei ole keskpikal perioodil nii soodne kui programmis prognoositud, võib see viimastel aastatel registreeritud maksebilansi puudujääki suurendada.7.  2006. aastaks prognoositav valitsemissektori eelarve üldine puudujääk oli komisjoni talituste 2006. aasta sügisel tehtud prognooside kohaselt 2,9% SKTst, kuigi lähenemisprogrammi eelmisel ajakohastamisel oli seatud sihtmärgiks 2,7% SKTst. Uues ajakohastatud programmis on 2006. aasta prognoositav tulemus (2,6% SKTst), mis jääb komisjoni talituste 2006. aasta sügisesest prognoosist madalamaks ja näib realistlikuna, pidades silmas hiljutisi andmeid SKT kasvu ja kassapõhiseid andmeid rahanduse olukorra kohta.8.  Ajakohastatud programmis esitatud eelarvestrateegia eesmärk on viia puudujääk 2006. aastal alla 3%lise SKT kontrollväärtuse ja püüda rahanduse olukorda edaspidi stabiliseerida. Ajakohastatud programmis nähakse ette valitsemissektori eelarve üldise puudujäägi järkjärguline vähendamine, et saavutada 2009. aastaks üldjoontes tasakaalustatud eelarve. Intressikoormuse prognoositud vähenemisega on oodata 2009. aastaks esmast eelarveülejääki 3,25% SKTst. See korrektsioon saavutatakse esmase kulusuhte kärpimisega peaaegu 5,75 protsendipunkti võrra SKTst, mis rohkem kui kompenseerib tulusuhte vähenemist peaaegu 3,75 protsendipunkti võrra SKTst. Hoolimata üldiste kulutuste piiramisel saavutatud edust esines tervishoiukulutustes viimastel aastatel kasvutendents. Puudujääkide vähendamiseks võetakse vähem ühekordseid meetmeid kui lähiminevikus. Programmis kinnitatakse üldjoontes eelmises ajakohastatud programmis kavandatud nominaalset eelarvekorrektsiooni palju soodsama makromajandusliku stsenaariumi põhjal.9.  Ühiselt kokkulepitud metoodika järgi arvutatud struktuurne puudujääk (eelarve tsükliliselt kohandatud puudujääk ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) peaks kavakohaselt vähenema ligikaudu 3%-lt SKTst 2006. aastal 0,5%ni SKTst programmiperioodi lõpuks. Nagu eelmises ajakohastatud lähenemisprogrammis, on programmis esitatud keskpika perioodi eesmärk eelarveseisundi suhtes tasakaalustatud struktuuriga seisundi saavutamine, kuid uues programmis ei taotleta keskpika eesmärgi saavutamist programmiperioodil. Kuna keskpika perioodi eesmärk on minimaalsest teetähisest (hinnanguline puudujääk ligikaudu 1,75% SKTst) nõudlikum, täidetaks selle saavutamisega eesmärk luua ülemäärase puudujäägi tekkimise puhuks kindlusvaru. Keskpika perioodi eesmärk jääb euroala ja vahetuskursimehhanismi ERM II liikmesriikidele stabiilsuse ja kasvu paktis ning tegevusjuhistes kehtestatud vahemikku ning kajastab piisavalt võla suhet ja SKT keskmist potentsiaalset kasvu pikemal perioodil.10.  Programmi eelarveprognoose ähvardavad ohud näivad olevat 2007. aastal üldjoones tasakaalus, kuid pärast seda võivad eelarve täitmise tulemused osutuda programmis prognoositutest madalamateks. Põhjuseks on ajakohastatud programmi prognooside aluseks olev SKP kasv 2007. aastal ja märkimisväärselt soodne makromajanduslik stsenaarium 2008.– 2009. aasta suhtes (ehkki maksuprognoosid nende aastate kohta näivad olevat ettevaatlikud). Peale selle ei ole pärast 2007. aastat kohandamisstrateegiat üksikasjalikult kirjeldatud, mis suurendab rahanduse kavandatud stabiliseerimisega kaasnevaid ohte.11.  Seda riskianalüüsi silmas pidades näivad programmis esitatud eelarvelised seisukohad olevat kooskõlas ülemäärase puudujäägi 2006. aastaks korrigeerimise eesmärgiga, nagu nõukogu on soovitanud. Peale selle näib see loovat piisava kindlusvaru SKT puudujäägi 3%-lise piirnormi rikkumise suhtes makromajanduses esinevate normaalsete kõikumiste korral alates 2008. aastast. Ülemäärase puudujäägi korrigeerimisele järgnevatel aastatel on kohandamise tempo programmis vihjatud keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks üldjoontes kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, milles nähakse ette, et euroala ja vahetuskursimehhanismi ERM II liikmesriikide puhul tuleks struktuurilise tasakaalu paranemise sihtmärgiks võtta 0,5% SKTst aastas ning et majandusliku tõusu perioodil tehakse suuremaid jõupingutusi korrigeerimiseks, samas kui majandusliku languse perioodil võivad jõupingutused olla väiksemad.12.  Valitsemissektori koguvõlg on hinnangute kohaselt kasvanud 2006. aastal 68,25%ni SKTst, mis on suurem asutamislepingus sätestatud SKT 60%-lisest kontrollväärtusest. Programmis prognoositakse võla suhte vähenemist 8,75 protsentipunkti SKTst programmiperioodil. Võla suhte kujunemine on tõenäoliselt vähem soodne, kui programmis prognoositud, arvestades eelarvega seotud eesmärkidega kaasnevaid eespool nimetatud riske. Seda riskianalüüsi arvestades näib võla suhe programmiperioodil kontrollväärtuse suunas piisavalt vähenevat.13.  Maltas jõustus hiljuti pensionireform, mille eesmärk on tõsta seadusega ette nähtud pensioniiga ja suurendada pensione. Programmis esitatud hinnangute järgi üldised pensionikulutused suurenevad, tuues kaasa vananemisega seotud kulutuste kasvu ELi keskmise taseme lähedale. Ehkki veidi aeglasemalt kui näitasid varasemad suundumused, suurenevad pikas perspektiivis kulutused tervishoiule 1,75 protsendipunkti võrra SKTst, kui praegused suundumused jätkuvad. Praegune eelarveseisund ei tagaks võlataseme stabiilset vähenemist alla asutamislepingus ette nähtud kontrollväärtuse. Seega aitaks programmis kavandatud eelarveseisundi parandamine vähendada riigi rahanduse jätkusuutlikkust ohustavaid tegureid. Malta riigi rahanduse jätkusuutlikkusega seotud riskitase näib olevat üldiselt keskmine.14.  Lähenemisprogramm ei sisalda kvalitatiivset hinnangut riikliku reformiprogrammi 2006. aasta oktoobri rakendusaruande üldisele mõjule keskpika rahandusstrateegia raames. Kuid selles on esitatud süstemaatilist teavet riiklikus reformiprogrammis sisalduvate põhiliste reformide otseste kulude või kokkuhoiu kohta eelarves ning selle eelarveprognoosides võetakse otseselt arvesse riiklikus reformiprogrammis sisalduvate meetmete mõju riigi rahandusele. Lähenemisprogrammis kavandatud riigi rahanduse alased meetmed on kooskõlas riiklikus reformiprogrammis ette nähtud meetmetega. Mõlemas programmis on nimelt ette nähtud pensionireformi elluviimine, kuid lähenemisprogrammis on üksikasjalikult kirjeldatud ka riiklikus reformiprogrammis väljakuulutatud maksureformi.15.  Programmis esitatud eelarvestrateegia on üldjoontes kooskõlas üldiste majanduspoliitiliste suunistega, mida sisaldavad üldsuunised aastasteks 2005-2008.16.  Stabiilsus- ja lähenemisprogrammi tegevusjuhistes ette nähtud andmevajaduste suhtes on programmis teatavaid lünki nõutavates ja vabatahtlikes andmetes.[7]Kokkuvõttes võib järeldada, et programm on kooskõlas eesmärgiga korrigeerida 2006. aastaks ülemäärane puudujääk ning selles on tugeva kasvu väljavaateid arvestades kavandatud järgnev piisav edasiliikumine keskpika perioodi eesmärgi saavutamise suunas. Võla suhe näib programmi kohaselt rahuldavas tempos vähenevat SKT 60%-lise kontrollväärtuse suunas. Kuid eelarvega seotud eesmärkide saavutamisega kaasnevad pärast 2007. aastat teatavad riskid. Eelarveseisundi säilitamine, mis püsiks ka võimalike tagasilöökide korral prognoositud tugevas kasvutendentsis, on tähtis eriti maksebilansis viimasel ajal tekkinud puudujääki arvestades. Eeltoodud hinnangut silmas pidades kutsutakse Maltat üles:i) saavutama piisavat edasiminekut keskpika perioodi eesmärgi suunas ja tagama võla ja SKT suhte vastavat vähenemist, esitades eelarvestrateegia, eriti kulutuste poolelt pikema perspektiiviga;ii) pidades silmas võla taset ja vananemisega seotud kulutuste prognoositavat kasvu, parandama riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, saavutades keskpika perioodi eesmärgi ja liikudes edasi tervishoiureformi kavandamisel ja elluviimisel.Olulisemate makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |SKT reaalkasv (muutus, %) | LP dets. 2006 | 2,2 | 2,9 | 3,0 | 3,1 | 3,1 |KOM nov. 2006 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | 2,2 | puudub |LP jaan. 2006 | 0,9 | 1,1 | 1,2 | 2,0 | puudub |THHI inflatsioon (%) | LP dets. 2006 | 2,5 | 3,1 | 2,2 | 2,1 | 2,0 |KOM nov. 2006 | 2,5 | 3,0 | 2,6 | 2,4 | puudub |LP jaan. 20066 | 2,8 | 3,1 | 2,5 | 1,9 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | LP dets. 20061 | -2,8 | -2,1 | -1,3 | -0,3 | 0,9 |KOM nov. 20065 | -2,1 | -1,4 | -1,1 | -0,5 | puudub |LP jaan. 20061 | -2,9 | -3,7 | -4,2 | -4,4 | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | LP dets. 2006 | -3,2 | -2,6 | -2,3 | -0,9 | 0,1 |KOM nov. 2006 | -3,2 | -2,9 | -2,7 | -2,9 | puudub |LP jaan. 2006 | -3,9 | -2,7 | -2,3 | -1,2 | puudub |Esmane tasakaal (% SKTst) | LP dets. 2006 | 0,8 | 1,1 | 1,1 | 2,5 | 3,2 |KOM nov. 2006 | 0,8 | 0,9 | 0,7 | 0,6 | puudub |LP jaan. 2006 | 0,3 | 1,4 | 1,5 | 2,4 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | LP dets. 20061 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -0,8 | -0,2 |KOM nov. 2006 | -2,4 | -2,3 | -2,3 | -2,7 | puudub |LP jaan. 20061 | -2,8 | -1,3 | -0,7 | 0,4 | puudub |Struktuurne tasakaal2 (% SKTst) | LP dets. 20063 | -3,8 | -2,9 | -2,0 | -1,0 | -0,4 |KOM nov. 20064 | -4,0 | -3,5 | -2,5 | -2,7 | puudub |LP jaan. 2006 | -3,8 | -2,3 | -1,4 | 0,3 | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | LP dets. 2006 | 74,2 | 68,3 | 66,7 | 63,2 | 59,4 |KOM nov. 2006 | 74,2 | 69,6 | 69,0 | 68,6 | puudub |LP jaan. 2006 | 76,7 | 70,8 | 68,9 | 67,3 | puudub |Märkused: 1 Komisjoni talituste prognoos programmis sisalduva teabe põhjal. 2 Tsükliliselt kohandatud tasakaal (nagu eelmistel ridadel), milles ei arvestata ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid. 3 Programmis sisalduvad ühekordsed ja muud ajutised meetmed (2005. a. 1,6% SKTst, 2006. a. 1,1% SKTst, 2007. a. 0,2% SKTst, 2008. a. 0,2% SKTst ja 2009. a. 0,2% SKTst; kõik puudujäägi vähendamiseks). 4 Komisjoni talituste 2006. aasta sügisel koostatud prognoosis sisalduvad ühekordsed ja muud ajutised meetmed (2005. a. 1,6% SKTst, 2006. a. 1,1% SKTst, 2007. a. 0,2% SKTst, 2008. a. 0% SKTst; kõik puudujäägi vähendamiseks). 5 Kooskõlas prognoositava potentsiaalse 2,2%-lise kasvuga aastail 2005–2008 vastavalt 2,2%, 1,7%, 1,7% ja1,6%. 6 LP arvud 2006. a. jaanuari kohta vastavad tarbijahinnaindeksile. Allikas: Lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste majandusprognoosid 2006. a. sügisel (KOM); komisjoni talituste arvutused |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] 7. detsembril 2006. aastal edastasid Malta ametiasutused Eurostatile uued SKT andmed alates 1995. aastast – võrreldes 2006. aastal avaldatud andmetega korrigeeriti SKT nominaaltaset allapoole ligikaudu 1% aastatel 1996–2003. 2004. ja 2005. aasta SKT nominaaltaset korrigeeriti ülespoole vastavalt 0,4% ja 0,9% ning 2006. aasta esimese poole taset 1,1%. Need ümberarvestused tehti Eurostati statistikatavadele tavapärase vastavushinnangu andmise käigus. Komisjon on ajakohastatud programmi hindamiseks kasutanud viimaseid andmeid.[3] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule uuendatud majanduskasvu ja tööhõive strateegia rakendamise kohta („Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia rakendamine – tulemuste aasta”), 12.12.2006, KOM(2006) 816.[4] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile: Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus, 12.10.2006, KOM(2006) 574, ja Euroopa Komisjoni majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat (2006), „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, European Economy No 4/2006.[5] „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta”, heaks kiidetud majandus- ja rahandusministrite nõukogu poolt 11. oktoobril 2005.[6] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Prognoose majandusharude tulemuste, konkreetsemalt suhetes muu maailmaga aastail 2006–2009 netolaenuandmise/-võtmise kohta ja tööhõive ja tööjõu tootlikkuse kohta töötatud tundide arvu järgi ei ole esitatud.


				|

		52014DC0411

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Prantsusmaa 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta /* COM/2014/0411 final - 2014/ () */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Prantsusmaa 2014. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2014. aasta stabiilsusprogrammi
kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997.
aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle
artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16.
novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta[2], eriti selle artikli 6
lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,[3]
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone,[4]
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee
arvamust,
võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
võttes arvesse majanduspoliitika komitee
arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia
„Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning
keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa
jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni
ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika
üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse
liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012
vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega on ette nähtud
sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning
võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad
tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades
eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja
rakendada riigipõhiseid soovitusi.
(4)
Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse
Prantsusmaa 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta. Kooskõlas
määrusega (EL) nr 473/2013[5]
esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Prantsusmaa 2014. aasta
eelarvekava kohta[6].
(5)
Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu
iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[7]
mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust.
Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi
aruande,[8]
milles nimetati Prantsusmaad liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)
Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013
heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning
majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata
diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist,
taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada
majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)
Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL)
nr 1176/2011 artikli 5 alusel Prantsusmaa suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi
tulemused[9].
Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Prantsusmaal esineb jätkuvalt
makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab erijärelevalvet ja millega seoses
tuleb võtta otsustavaid poliitikameetmeid. Meetmeid tuleb võtta pidevalt seoses
kaubandusbilansi ja konkurentsivõime halvenemise ning valitsemissektori kõrge
võlataseme tagajärgedega.
(8)
Prantsusmaa esitas 7. mail 2014 nii oma 2014. aasta
riikliku reformikava kui ka 2014. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et
võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja
samal ajal.
(9)
2014. aasta stabiilsusprogrammis esitatud
eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2015. aastaks
ja saavutada keskpika perioodi eesmärk 2017. aastaks. Programmis on
kinnitatud eelmist keskpika perioodi eesmärki – struktuurselt tasakaalustatud
eelarve –, mis on stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutust rangem. Programmiga on
kavas viia eelarvedefitsiit 2015. aastal 3 %-ni SKPst, mis ületab
nõukogu 21. juuni 2013. aasta soovituses seatud eesmärgi. Pärast seda
on kavandatud (ümberarvutatud) iga-aastane edasiminek keskpika perioodi
eesmärgi suunas aeglasem kui miinimumnõudena ettenähtud 0,5 % SKPst.
Kokkuvõttes on programmis sätestatud eelarvestrateegia eesmärk vaid osaliselt
kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Programmis on prognoositud, et
valitsemissektori võlg saavutab tipptaseme 2014. ja 2015. aastal, mil see
on 95,6 % SKPst, ning hakkab seejärel langema, jõudes 2017. aastal 91,9 %
protsendini. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium on 2014. aasta puhul realistlik ja 2015. aasta
puhul veidi optimistlik – prognoositakse, et SKP kasvab sel ja järgmisel aastal
vastavalt 1,0 % ja 1,7 %, võrreldes komisjoni 2014. aasta
kevadprognoosis esitatud 1,0 % ja 1,5 %-ga. Riigi rahanduse kõrgem
sõltumatu nõukogu (pr k Haut Conseil des Finances Publiques) avaldas 2014. aasta
aprillis arvamuse programmi makromajandusliku stsenaariumi kohta. 5. märtsil
2014 soovitas komisjon Prantsusmaal teha veel pingutusi, et tagada
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames esitatud nõukogu soovituse
täielik järgimine. Stabiilsusprogrammis on kavandatud 2014. aastaks hulk
täiendavaid meetmeid, mille hulgas on lisaeelarvega vastuvõetud ministeeriumide
eraldiste tühistamine ja valitsuse väljakuulutatud 50 miljardi eurose
säästuplaani esimesed tulemused. Selle põhjal ja võttes arvesse ka asjaolu, et
eelarvet konsolideeriti 2013. aastal rohkem kui komisjoni soovituse
väljaandmise ajal eeldati, saab programmi üldjoontes pidada komisjoni soovitust
arvesse võtvaks. Eelarve konsolideerimise meetmed ei ole piisavalt
üksikasjalikud, et veenvalt tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2015. aastal,
mida kinnitab ka komisjoni prognoos, et järgmisel aastal on puudujääk 3,4 %
SKPst ja et struktuuriline kohandamine ei saavuta kaugeltki nõukogu soovitatud
taset. Lisaks sellele on oht, et majanduskasv võib osutuda eeldatust
väiksemaks, mis mõjutab omakorda valitsuse eesmärkide saavutamist. Osa
stabiilsusprogrammis esitatud täiendavatest meetmetest 2014. aastaks ei ole
veel vastu võetud ja 2015. aastaks kavandatud säästmise maht on väga suur.
Komisjoni prognoosile tuginedes jääb eelarve konsolideerimine ajavahemikul 2013–2014
0,2 protsendipunktiga SKPst miinusesse, kui pidada silmas struktuurse
eelarvepositsiooni (korrigeeritud) muutust, ja 0,1 protsendipunktiga SKPst, kui
pidada silmas nõukogu soovituse esitamise ajal vajalikuks peetud meetmete
mahtu. Lähtudes programmile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning
toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et
eelarvestrateegiat toetavaid meetmeid tuleb rohkem täpsustada ning et teha
tuleb veel jõupingutusi nõukogu määruse täitmiseks ja selleks, et pärast seda
tagada asjakohane edasiminek keskpika perioodi eesmärgi suunas. Eelkõige tuleks
täiendavaid meetmeid täpsustada 2014. aasta kohta kavandatavas eelarve
muutmise seaduses.
(10)
Võttes arvesse püsivalt suurt ja kasvavat
valitsemissektori võlga ning asjaolu, et ülemäärase eelarvepuudujäägi
korrigeerimise tähtaega on pikendatud 2015. aastani, on veelgi olulisem,
et 2014. aasta eelarvet rakendataks rangelt ja 2015. aastal tehtaks
ulatuslikke jõupingutusi eelarve konsolideerimiseks. Eelkõige peaksid avaliku
sektori kulud kasvama palju aeglasemalt kui eelnevatel aastatel, nagu on
kavandanud Prantsusmaa valitsus. Seetõttu on vaja
veelgi täpsustada kulude vähendamise strateegiat, intensiivistades käimasolevat
avaliku sektori kulude läbivaatamist ja vaadates vajaduse korral ümber ka
valitsuse tegevuse piirid. Lühikeses perspektiivis ei õnnestu märkimisväärset
kokkuhoidu saavutada ilma oluliselt vähendamata sotsiaalkindlustuskulude kasvu,
mis moodustavad ligi poole avaliku sektori kuludest. See eeldab tervishoiu- ja
pensionikulude kärpimist, näiteks julgemalt iga-aastaste tervishoiukulude
sihtide seadmise ning pensionide ja muude sotsiaaltoetuste ajutise külmutamise
teel, nagu valitsus praegu kavandab teha. Lisaks peaks kavandatav uus
detsentraliseerimisseadus ühtlustama erinevad haldustasandid Prantsusmaal, mis
aitaks ära hoida haldustegevuse kattumist ning saavutada täiendavat sünergiat,
suurendada tõhusust ja kokkuhoidu eri haldustasandite ühendamise või
ärakaotamise teel. Sellega seoses tuleb märkida, et stabiilsusprogrammis
esitatud struktuurireformid jõustuvad alles keskpika perioodi jooksul, kuigi kavandatud
ajakava on pärast stabiilsusprogrammi esitamist ettepoole toodud, ja nende
rakendamisega on seotud märkimisväärsed riskid. Ka kontrolli kohalike
omavalitsuste kulude üle tuleks tugevdada, sh pannes piiri kohalike
omavalitsuste maksutulu iga-aastasele kasvule ja samal ajal minnes
järjekindlalt edasi keskvalitsuselt saadava toetuse vähendamiskavaga. Lisaks
sellele, et kokkuhoid on vaja saavutada lühema aja jooksul, on murekoht ka
riigi rahanduse jätkusuutlikkus pikaajalises perspektiivis. Kuigi avaliku
sektori tervishoiukulud on viimastel aastatel kontrolli all hoitud, tuleb
tervishoiusüsteemi kulutõhususe parandamiseks täiendavaid jõupingutusi teha.
Eelkõige on vaja rakendada lisameetmeid kulude piiramiseks, kuna keskmises ja
pikas perspektiivis on tervishoiusüsteemis oodata kulude olulist kasvu.
Tõhusust tuleks suurendada sellistes valdkondades nagu ravimi- ja halduskulud,
aga ka haiglaravi. Lõpetuseks, 2013. aasta detsembris võeti vastu
pensionireform, mille eesmärk on tagada süsteemi jätkusuutlikkus pikas
perspektiivis. Pensionireformist aga ei piisa süsteemi puudujäägi, eeskätt
riigiametnike ja mõnede riigi kontrolli all olevate äriühingute töötajate
pensionifondide puudujäägi kõrvaldamiseks. Kokkuvõttes vähendavad Prantsusmaa
ametiasutuste prognooside kohaselt uued pensionimeetmed süsteemi kogupuudujääki
ainult poole võrra 0,5 %-ni SKPst 2020. aastaks. Lisaks on suur oht,
et kohanduse maht võib muutuda, kuna nende prognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium võib osutuda liiga optimistlikuks. Äsja loodud
pensionide järelevalve komitee (pr k Comité de suivi des retraites)
peaks tagama, et süsteemi puudujääk järkjärgult kõrvaldatakse.
(11)
Prantsusmaa kuulub nende liikmesriikide hulka, kus
tööjõukulud on kõige suuremad. Tööjõu suur maksukoormus vähendab eelkõige
ettevõtete kasumlikkust. Selleks et parandada kulupõhist konkurentsivõimet, on
Prantsusmaa valitsus käivitanud hulga algatusi, et tööjõu maksukoormust
vähendada. 2012. aasta detsembris võeti vastu konkurentsivõime ja tööhõive
maksusoodustus (CICE), mis kujutab endast tööjõukulude vähendamist palkade
puhul, mis jäävad allapoole 2,5-kordse miinimumpalga piiri. 2014. aasta
jaanuaris teatati tööjõukulude vähendamisest veel 10 miljardi euro võrra
„vastutuse võtmise ja solidaarsuspakti” osana. Need kaks meedet annavad kokku 30
miljardit eurot ehk 1,5 % SKPst, mis vastab ettevõtete maksukoormuse
kasvule aastatel 2010–2013 ning mis vähendaks ainult poole võrra vahet
Prantsusmaa ja euroala keskmise vahel tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete
taseme osas. Peale selle saavad eksportivad ettevõtjad, kes tavaliselt maksavad
suurt palka, CICEst vähem kasu kui ettevõtjad, kes ei ekspordi, mis vähendab
selle meetme mõju konkurentsivõime suurendamisele. Vastutuse võtmise ja
solidaarsuspakt sisaldab tööjõukulude vähendamist madalate palkade puhul ja
ühte meedet, mis on mõeldud palkade jaoks, mis jäävad 1,6- ja 3,5-kordse
miinimumpalga vahemikku. Viimasel meetmel, mis peaks jõustuma 2016. aastal,
oleks otsesem mõju eksportivatele ettevõtjatele. Palgakujundus Prantsusmaal
kipub viima palgastruktuuri moonutamiseni ja piirama ettevõtete võimalusi
majandusliku olukorra halvenedes palkasid kohandada. Sotsiaalkaitse rahastamise
kõrgem nõukogu (pr k Haut Conseil du financement de la protection sociale)
on hinnanud seda, millist mõju avaldavad tööhõivele erinevaid
sotsiaalmaksevabastusi hõlmavad stsenaariumid, kuid nende mõju palkade
kujunemisele ja konkurentsivõimele ei ole eriti uuritud. Kuigi miinimumpalka
saavatele töötajatele on ette nähtud ulatuslikke maksevabastusi, on
miinimumpalgaga tööjõu kulud siiski suured. Need maksevabastused aitasid kaasa
tööjõukulude piiramisele 2013. aastal, mis on positiivne, kuid
miinimumpalga tase Prantsusmaal on selline, et sellega seotud ostujõud on ELi
üks kõrgemaid. Miinimumpalka tuleks seetõttu edasi arendada viisil, mis toetaks
konkurentsivõimet ja töökohtade loomist. Prantsusmaal on vähe erandeid
seadusega ettenähtud miinimumpalgast ja teha saaks täiendavaid jõupingutusi, et
vähendada tööjõukulusid kaitsetumate elanikerühmade puhul.
(12)
Globaalsel tasandil on Prantsusmaa rahvusvahelistes
ettevõtluskeskkonna edetabelites langenud. Kuigi 2013. juulis käivitatud
lihtsustamisalgatuse raames on tehtud jõupingutusi, et ettevõtjate ja
haldusasutuste suhteid parandada, tuleb ettevõtluskeskkonda siiski veel
soodsamaks muuta. Peale selle tuleb hulk lihtsustamisplaanis kavandatud
meetmeid veel välja töötada ja rakendada. Eriti tuleks tähelepanu pöörata
tööseadustiku normidele ja raamatupidamiseeskirjadele, mis on seotud ettevõtete
suurusega ja takistavad Prantsusmaa ettevõtete kasvamist. Need normid võivad
olla põhjuseks, miks VKEdel on raske kasvada nii suureks, et nad saaksid
eksportida ja uuendusi sisse viia. Poliitikaalgatused, mille eesmärk on
suurendada erasektori äriühingute kulutusi teadus- ja arendustegevusele ning
edendada innovatsiooni, eelkõige teadusuuringutega seotud maksusoodustus ja
konkurentsivõimekeskused, on siiani vastakaid tulemusi andnud. Tööstussektori
osakaalu vähenemine Prantsusmaa erasektoris on eraettevõtete puhul viinud teadus-
ja arendustegevusega seotud kulutuste püsimiseni endisel tasemel, hoolimata
sellest, et ettevõtete tasandil on tehtud märkimisväärseid pingutusi. Selle
tagajärjel finantseeritakse suur osa teadus- ja arendustegevusega seotud
kulutustest riigi rahast, kas otse riiklikult rahastatud teadustööna või
kaudselt toetuste kaudu. Olemasolevaid vahendeid tuleks tõhusamaks muuta, et
suurendada eraettevõtete kulutusi teadus- ja arendustegevusele ja edendada
innovatsiooni erasektoris. Eriti tuleks konkurentsivõimekeskustele eraldatud
vahendeid paremini kasutada mastaabisäästu suurendamiseks ja innovatsiooni
levitamise parandamiseks. Lisaks võiks selle poliitika tõhusust suurendada,
võimaldades neil keskustel muutuda tõelisteks ettevõtete võrgustikeks, mille
positiivne mõju kanduks üle ka mujale. Lõpetuseks, teadusuuringutega seotud
maksusoodustuse kulu jõuab prognooside kohaselt 2014. aastal 5,8 miljardi
euroni (peaaegu 0,3 % SKPst). Hoolimata selle meetme kulukusest ei ole
läbi viidud selle mõju järelhindamist teadus- ja arendustegevusele.
(13)
Kuigi teatavate kutsealade puhul on õigusliku
vormiga, osalusnõuetega ja tasudega seotud tõkked kõrvaldatud (nt
veterinaarid), on enamikule kutsealadele sisenemine ja nende praktiseerimine
endiselt küllaltki raske (nt taksojuhid, tervisesektor, notarid ja
õiguselukutsed laiemalt). Paljude kutsealade puhul (arstid, apteekrid, jne)
takistab kutsealale sisenemise suhtes kohaldatav numerus clausus'e
põhimõte juurdepääsu teenustele ning selle võiks ümber vaadata ilma, et see
kahjustaks teenuste kvaliteeti ja ohutust. Tänaseni ei ole koostatud põhjalikku
hinnangut selle kohta, kui vajalikud ja proportsionaalsed on reguleeritud
kutsealade suhtes kehtivad piirangud. Jaemüügisektoris kehtivad jätkuvalt
müügipunkti avamiseks loa taotlemisel koormavad nõuded, mis tulenevad eelkõige
linnaruumi planeerimise normidest, ja kahjumiga müügi keeld, mille mõju
konkurentsivõimele ja tarbijatele on negatiivne. Siiani ei ole Prantsusmaal
vastu võetud konkreetseid meetmeid jaemüügisektoris turule sisenemise tõkete
kõrvaldamiseks. Mittekodutarbijate puhul on hakatud järk-järgult loobuma
elektri ja gaasi reguleeritud hindadest. Kodumajapidamiste puhul jätkub aga
hindade reguleerimine ning elektri puhul jäävad hinnad alla kulutaseme ja
teiste tarnijate juurdepääs turule on piiratud. Energiaühenduste vallas tuleks
lõpule viia käimasolevad projektid (eelkõige ühendus Hispaaniaga), et tugevdada
elektri- ja gaasiühendusi naaberriikidega. Raudteesektoris takistavad turule
sisenemise tõkked jätkuvalt turu tõhusat toimimist. Prantsusmaa ei ole avanud
kodumaist reisirongiliikluse turgu konkurentsile, v.a. rahvusvaheliste liinide
puhul, kus on vähe uusi turule tulijaid. Prantsusmaa on alustanud
raudteesüsteemi reformi, et muuta selle rahastamine jätkusuutlikuks. Seaduseelnõu
esitati 2013. aasta oktoobris ja on praegu parlamendi menetluses.
Kavandatud meetmete hulka kuulub täieõigusliku taristuettevõtja loomine
vertikaalselt integreeritud struktuuri raames, kuhu kuulub ka turgu valitsev
ettevõtja. See uus struktuur võib takistada alternatiivsete ettevõtjate
juurdepääsu raudteevõrgule.
(14)
Üldine maksukoormus on Prantsusmaal suur ja see
kasvab veelgi. 2013. aastal oli maksude suhe SKPsse 45,9 %, mis on
ELis üks kõrgemaid, ja see on 3,3 protsendipunkti kasvanud sellest ajast saadik,
kui 2010. aastal algas eelarve konsolideerimine. Seda arvesse võttes on
erikomitee (pr k Assises de la fiscalité) aidanud ette valmistada
maksusüsteemi reformi. Siiani on tehtud vähe edusamme seadusega ette nähtud
üksikisiku ja ettevõtte tulumaksu määrade alandamisel ja käibemaksu tõhususe
suurendamisel. Selle asemel on pikendatud suurtele ettevõtetele kehtestatud
ajutise lisamaksu kehtivust kuni 2015. aastani ja selle tagajärjel tõuseb
seadusega ettenähtud ettevõtte tulumaksu kogumäär 38,1 %-ni (seaduses
sätestatud määr 33,3 % on juba üks ELi kõrgemaid). Prantsusmaa valitsus on
teatanud seaduses sätestatud tulumaksu määra alandamisest 28 %-ni 2020. aastaks,
kuid selle meetme täpsema ajastuse kohta puuduvad andmed. Viimase aasta jooksul
on tehtud ka mõningaid edusamme tulumaksukulude vähendamisel ja ühtlustamisel.
Kuigi keskkonnamaksude valdkonnas on toimunud teatav areng (nt järkjärguline CO2-maksu
(pr k contribution climat energie) kehtestamine), on keskkonnamaksude
osakaal SKPs jätkuvalt väike. Eelkõige tuleb märkida, et aktsiisid ei ole
Prantsusmaal seotud inflatsiooniindeksiga ja endiselt kehtivad mõned olulised
keskkonnale kahjulikud toetused, nagu näiteks diislikütuse aktsiisi soodusmäär.
2013. aastal ei ole võetud ettevõtete maksustamisega seoses täiendavaid
meetmeid võlgnevuse soodustamise kaotamiseks, selleks et ära hoida erasektori
võlataseme edasist tõusu.
(15)
Kuigi Prantsusmaal on võetud hulk
poliitikameetmeid, jätkus 2013. aastal olukorra halvenemine tööturul ja
sellega on seotud suured probleemid. 2013. aastal jätkus tööpuuduse kasv 10,3 %-ni
(võrreldes 7,5 %-ga 2008. aastal). Prantsusmaa tööturg on endiselt
killustatud ja ajutiselt töölt alalisele tööle ülemineku võimalusi on vähe
(ajutiselt töölt alalisele tööle ülemineku tõenäosus oli 2010. aastal üksnes 10,6
% võrreldes ELi keskmise näitajaga 25,9 %). Tööhõive kindlustamist käsitlevale
kutsealaülesele kokkuleppele tuginedes võeti 2013. aasta mais vastu
seadus. Kuigi see reform on samm õiges suunas, on selle mõju siiani olnud
ebaühtlane. Nimelt on ainult üksikud ettevõtted kasutanud seadusega loodud
korda ettevõtte tasandil kokkulepete sõlmimiseks, et muuta töötingimused
majandusraskuste korral paindlikumaks. Tegelike vallandamiste arv, mille puhul
on kohtusse pöördutud, on aga märkimisväärselt langenud. 2014. aastal
toimusid küll läbirääkimised sotsiaalpartneritega töötushüvitiste süsteemi
reformi üle, kuid uus kokkulepe tõenäoliselt ei vähenda süsteemi puudujääki
oluliselt. Töötushüvitiste süsteemi kogupuudujääk, mis oli 2013. aastal
peaaegu 1 % SKPst, tingib vajaduse võtta süsteemi jätkusuutlikkuse
tagamiseks täiendavaid struktuurimeetmeid. Teatavaid elemente, nagu
toetuskõlblikkuse tingimused, hüvitiste järkjärguline vähendamine ajas või
palgaasendusmäärad kõrgeimapalgaliste töötajate puhul, kohandati üksnes vähesel
määral pärast viimast kokkulepet sotsiaalpartnerite vahel 2014. aasta
märtsis ja neid tuleks veelgi enam muuta, et tagada töötamiseks piisavad
stiimulid. Tänu järjestikustele pensionireformidele on 55–64-aastaste töötajate
tööhõive määr viimase kolme aasta jooksul pidevalt tõusnud. Tööhõive määr
Prantsusmaa eakamate töötajate hulgas (45,6 % 2012. aastal) jääb aga
oluliselt alla ELi keskmise (4,5 protsendipunkti madalam) ja ainult 55 %
eakamatest töötajatest Prantsusmaal lähevad pensionile vahetult pärast
töötamist (2008–2011). Selle tulemusena on eakamate töötajate töötuse määr
viimastel aastatel märgatavalt tõusnud. Seetõttu tuleb tugevdada meetmeid selle
elanikerühma töölesobivuse parandamiseks ja vaadata läbi stiimulid, mis
julgustaksid neid tööd jätkama või tööle naasma.
(16)
Rahvusvahelise õpilaste õpitulemuslikkuse
hindamisprogrammi (PISA) 2013. aasta uuringust selgus, et hariduslik
ebavõrdsus Prantsusmaal on Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD)
riikide hulgas üks suuremaid. Kuuendik Prantsusmaa noortest lahkub haridus- ja
koolitusasutustest kvalifikatsiooni saamata. See on eriti murettekitav, kuna
noorte töötuse määr oli 2013. aasta lõpus 25,5 % ning töötuks jäämise
oht oli madalaima kvalifikatsiooniga noorte puhul pea kaks korda suurem.
Õpipoisiõppe kavad peaksid olema eelkõige suunatud madalaima kvalifikatsiooniga
noortele. Selle probleemiga tegelemisel on mingil määral edasi liigutud – 2013. aasta
juulis käivitati kohustusliku hariduse reform ja 2014. aasta märtsis võeti
vastu kutsehariduse ja elukestva õppe seadus. Praegu on siiski veel vara
hinnata, kas need meetmed aitavad tõhusalt vähendada ebavõrdsust
haridussüsteemis, ja uut plaani põhihariduse ülemise astme koolide reformiks,
millest teatati 2014. aasta jaanuaris, ei ole veel ellu viidud.
Lõpetuseks, üleminek koolist tööle on muutunud sujuvamaks, kuid 2012. aastal
vähenes õpipoiste arv ja toetuskavadest hakkasid üha enam kasu saama
üliõpilased.
(17)
Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames
põhjalikult Prantsusmaa majanduspoliitikat. Ta on hinnanud stabiilsusprogrammi
ja riiklikku reformikava. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide
asjakohasust Prantsusmaa eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika
jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja
suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist,
lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa
poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad
allpool esitatud soovitustes 1–7.
(18)
Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu
Prantsusmaa stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[10] selle kohta kajastub
eelkõige soovituses 1.
(19)
Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja
hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud.
Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad
allpool esitatud soovitustes 1 kuni 6.
(20)
Komisjon on Euroopa poolaasta raames hinnanud
põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on
nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle vääringuks on
euro. Prantsusmaa peaks tagama ka nende soovituste täieliku ja õigeaegse
rakendamise,
SOOVITAB Prantsusmaal võtta
ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:
1.           Tugevdada
2014. aastal eelarvestrateegiat, muuhulgas täpsustades üksikasjalikult
selleks 2014. aastal ja edaspidi võetavaid meetmeid, et tagada ülemäärase
puudujäägi korrigeerimine jätkusuutlikul viisil 2015. aastaks, viies ellu
nõukogu poolt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse käigus antud soovituses
nimetatud struktuurilised kohandused. Eelarve püsiv tasakaalustamine nõuab
põhjalike struktuurireformide veenvat rakendamist, et suurendada
kohandumisvõimet ning edendada majanduskasvu ja töökohtade loomist. Pärast ülemäärase
puudujäägi korrigeerimist püüda teha igal aastal vähemalt 0,5 % SKPst
struktuuriline kohandus keskpika perioodi eesmärgi suunas, heades
majandustingimustes või juhul, kui seda on vaja, et tagada võlareegli täitmine,
veelgi rohkem, et valitsemissektori kõrge võlatase näitaks püsivat
kahanemistendentsi. Teha rohkem jõupingutusi tõhususe suurendamiseks kõigis
valitsemissektori allsektorites, sh vaadates vajaduse korral ümber valitsuse
tegevuse piirid. Eriti oluline on astuda samme sotsiaalkindlustuskulude kasvu
oluliseks vähendamiseks alates 2015. aastast nagu kavandatud, seades
julgemalt iga-aastaseid tervishoiukulude sihte, võttes pensionkulud kontrolli
alla ning ühtlustades pere- ja eluasemetoetuseid. Kehtestada käimasolevale
detsentraliseerimisprotsessile selge ajakava ja astuda esimesed sammud 2014. aasta
detsembriks, eesmärgiga kõrvaldada haldustegevuse dubleerimine, soodustada
kohalike omavalitsuste ühinemist ja täpsustada iga kohaliku omavalitsuse
tasandi vastutusala. Kehtestada lagi kohalike omavalitsuste maksutulu
iga-aastasele kasvule, vähendades samal ajal keskvalitsuselt saadavat toetust.
Lisaks sellele, et lühemas perspektiivis on vaja kokkuhoid saavutada, astuda
samme keskmises ja pikas perspektiivis oodatava riiklike tervishoiukulude suurenemise
piiramiseks, sh ravimikulude valdkonnas, ning võtta täiendavaid meetmeid
pensionisüsteemi tasakaalustamiseks jätkusuutlikul viisil, kui see on vajalik
ja valdkondades, kus see on vajalik, hiljemalt 2020. aastaks, pöörates
erilist tähelepanu kehtivatele eriskeemidele.
2.           Tagada, et ettevõtete
tulumaksusoodustusest (pr k crédit d’impôt compétitivité emploi) tulenev
tööjõukulude vähenemine jätkub. Võtta meetmeid, et veelgi alandada tööandjate
sotsiaalkindlustusmakseid vastavalt vastutuse võtmise ja solidaarsuse paktis
võetud kohustustele, tagades, et muud meetmed ei pärsiks selle mõju ja et
praegu kavandatud eesmärkidest kinni peetakse. Hinnata täiendavalt
sotsiaalkindlustusmaksete vabastuste majanduslikku mõju, pöörates tähelepanu
tööhõivele, palkade arengule ja konkurentsivõimele ning võtta vajadusel
asjakohaseid meetmeid. Vähendada veelgi, eelarveneutraalsel viisil,
tööjõukulusid palgaskaala alumise osa puhul, eelkõige tööandjate
sotsiaalkindlustusmaksete suunatud alandamise teel, võttes arvesse erinevaid
palgatoetuste süsteeme.
3.           Lihtsustada äriühingute
haldus- ja maksunorme ning raamatupidamiseeskirju ning võtta konkreetseid
meetmeid valitsuse töös oleva lihtsustamiskava rakendamiseks 2014. aasta
detsembriks. Kõrvaldada äriühingute kasvu regulatiivsed takistused, vaadates
eelkõige läbi ettevõtte suurusega seotud kriteeriumid normides, et vältida
künniste kehtestamise mõju. Astuda samme innovatsioonipoliitika lihtsustamiseks
ja selle tõhususe suurendamiseks, nimelt hinnates teadusuuringute maksuvabastust
(pr k crédit d’impôt recherche) ja vajaduse korral seda kohandades.
Tagada, et vahendeid eraldatakse eelkõige kõige tõhusamatele
konkurentsivõimekeskustele ja et nende abil edendatakse keskustes loodavate
uuenduste majanduslikku mõju.
4.           Kõrvaldada reguleeritud
kutsealadele ja nende praktiseerimisele juurdepääsu põhjendamatud piirangud
ning vähendada kutsealale sisenemise kulusid ja edendada konkurentsi
reguleeritud teenuste pakkumisel. Võtta täiendavaid meetmeid, et vähendada
jaemüügi sektori toimimist mõjutavat regulatiivset koormust, eelkõige
lihtsustades müügipunktide avamisloa andmist ja kaotades kahjumiga müügi keelu.
Säilitades kaitsetutele elanikerühmadele taskukohased tingimused, tagada, et
kodumajapidamiste reguleeritud gaasi ja elektri hinnad oleksid kehtestatud
sobival tasemel, mis ei ole takistuseks konkurentsile. Tugevdada elektrienergia
ja gaasi ühendusvõimsust Hispaaniaga, eelkõige suurendada gaasi ühendusvõimsust
nii, et integreerida Pürenee poolsaare gaasiturg täielikult Euroopa turuga.
Raudteesektoris tagada uue ühtse taristuettevõtja sõltumatus turgu valitsevast
ettevõtjast ja astuda samme selleks, et avada kodumaine reisijatevedu
konkurentsile enne 2019. aastat.
5.           Vähendada tööjõu
maksukoormust ning teha rohkem jõupingutusi maksusüsteemi lihtsustamiseks ja
selle tõhustamiseks. Selleks tuleb 2015. aasta eelarvega alustades võtta
meetmed selleks, et: vabaneda ebatõhusatest üksikisiku ja ettevõtte
tulumaksukuludest, tuginedes uuematele hinnangutele ja erikomitee Assises de
la fiscalité algatusele, vähendades samas seaduses sätestatud
maksumäärasid; võtta ettevõtete maksustamisega seoses täiendavaid meetmeid
võlgnevuse soodustamise kaotamiseks; laiendada maksubaasi, eeskätt
tarbimismaksude puhul; järk-järgult kaotada keskkonnale kahjulikud toetused.
6.           Astuda lisasamme tööturu
jäikuse piiramiseks, eelkõige võtta meetmeid töökoha säilitamise lepingute (pr
k accords de maintien de l’emploi) tingimuste reformimiseks, et
raskustes ettevõtted neid rohkem kasutaksid. Võtta täiendavaid meetmeid, et
reformida töötushüvitiste süsteem koostöös sotsiaalpartneritega, selleks et
tagada selle jätkusuutlikkus ja pakkuda samal ajal asjakohaseid stiimuleid
tööle naasmiseks. Laiendada eakamatele töötajatele mõeldud nõustamist ja
koolitust ning hinnata ümber konkreetselt neile mõeldud töötushüvitise
korraldus.
7.           Liikuda kutsehariduse ja
koolituse moderniseerimise poole, viia ellu kohustusliku hariduse reform ja
võtta lisameetmeid haridusliku ebavõrdsuse vähendamiseks, tugevdades eelkõige
haridussüsteemist varase lahkumisega seotud meetmeid. Tagada, et aktiivsed
tööturumeetmed toetaksid sisuliselt kõige kaitsetumaid elanikerühmasid.
Parandada üleminekut koolist tööle, eelkõige tõhustades meetmeid õpipoisiõppe
edasiseks arendamiseks, pöörates erilist tähelepanu madala kvalifikatsiooniga
inimestele.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2014) 411 (final).
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               ELT L 140, 27.5.2013, lk 11.
[6]               C(2013) 8004 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 81 final.
[10]             Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 28. mai 2008 , ohu vähendamise meetmete kohta 2-nitrotolueeni ja 2,4-dinitrotolueeni puhul (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2233 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               31.5.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 141/20

      KOMISJONI SOOVITUS,
   28. mai 2008,
   ohu vähendamise meetmete kohta 2-nitrotolueeni ja 2,4-dinitrotolueeni puhul
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2233 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/405/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 raames on järgmised ühendid loetud eritähelepanu vajavateks ühenditeks, mida tuleb hinnata vastavalt komisjoni 25. oktoobri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 2364/2000 eritähelepanu vajavate ainete neljanda nimekirja kohta vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93: (2)

                           —

                           2-nitrotolueen;

                           —

                           2,4-dinitrotolueen.

               (2)

               Osundatud määrustega referendiks määratud liikmesriik on lõpetanud kõnealustest ainetest inimesele ja keskkonnale tuleneva ohu hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, (3) ja on soovitanud strateegia ohu vähendamiseks.

               (3)

               Tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteega (SCHER) on konsulteeritud ja komitee on esitanud arvamused referendi ohuhindamise kohta. Kõnealused arvamused on avaldatud teaduskomitee veebilehel.

               (4)

               Ohuhindamise ja ohu piiramise strateegia kohta saadud täiendavad tulemused on esitatud asjaomases komisjoni teatises. (4)

               (5)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid ohu vähendamise meetmeid teatavate ainete puhul. Konkreetselt nimekirja kandmata ainete kohta ei ole käesoleva soovituse adressaatidele esitatud soovitusi.

               (6)

               Töötajatele soovitatud ohu vähendamise meetmeid tuleks vaadelda töötajate kaitse õigusaktide raames, mida käsitatakse sobiva raamistikuna kõnealustest ainetest lähtuva ohu piiramiseks vajaliku määrani.

               (7)

               Käesoleva soovituse kohased ohu vähendamise meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   2,4-DINITROTOLUEEN
   (CASi nr 121-14-2; EINECSi nr 204-450-0)
   Keskkonnaohtlikkuse vähendamise meetmed (1, 2, 3)

               1.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/1/EÜ (5) alusel 2,4-dinitrotolueeni kohta väljaantavates lubades tingimused, heite piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et kõnealust ainet kasutataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               2.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima 2,4-dinitrotolueenialase parima võimaliku tehnika rakendamist ja teatama komisjonile parima võimaliku tehnika alase teabevahetuse raames kõigist olulistest muudatustest.

               3.

               2,4-dinitrotolueeni kohalikke heiteid veekeskkonda ja õhku tuleks vajadusel piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvardaks oht.

         2.   JAGU
   ADRESSAADID

               4.

               Käesolev soovitus on suunatud kõikidele sektoritele, kus tegeldakse kõnealuste ainete impordi, tootmise, transpordi, säilitamise, valmistiseks kokkusegamise või muu töötlemise, kasutamise, lõppladustamise või taaskasutusse võtmisega, ja liikmesriikidele.

      Brüssel, 28. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 273, 26.10.2000, lk 5.

      (3)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (4)  ELT C 134, 31.5.2008, lk 4.

      (5)  ELT L 24, 29.1.2008, lk 8.


title: 2012/771/EL: Komisjoni soovitus, 6. detsember 2012 , meetmete kohta, mille eesmärk on julgustada kolmandaid riike kohaldama hea maksuhaldustava miinimumnõudeid

text:
               12.12.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 338/37

         KOMISJONI SOOVITUS,
   6. detsember 2012,
   meetmete kohta, mille eesmärk on julgustada kolmandaid riike kohaldama hea maksuhaldustava miinimumnõudeid
   (2012/771/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Rahvusvahelises kontekstis on riikide maksualasest iseseisvusest tulenevad erinevused maksuseadustes üldiselt tunnustatud. Selle alusel on mõned, tavaliselt väikesed kolmandad piiratud finantsvajadusega riigid otsustanud kehtestada madalama tulumaksumäära, mida kohaldatakse üldiselt nii füüsiliste isikute kui ka äriühingute suhtes, või puudub neis riikides tulumaks üldse. Selline maksupoliitika ei ole tingimata ebasoovitav, niikaua kui asjaomane riik osaleb rahvusvahelises koostöös ja võimaldab sellega teistel riikidel jõustada oma maksupoliitikat.

               (2)

               Madala tulumaksumäära või tulumaksu puudumise poliitikaga kaasneb sageli vähene läbipaistvus või on teabevahetus teiste riikidega puudulik. Asjaomased riigid meelitavad ligi investeeringuid, pakkudes mitteresidentidele võimalust varjata teatavat liiki mobiilset tulu või kapitali ning võimaldada neil varjata sellise tulu või kapitali olemasolu elukohariigi maksuhalduri eest.

               (3)

               Rahvusvahelistel foorumitel (nt Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon ja G20) on nende probleemide lahendamiseks tehtud mitmeid algatusi. Peale selle on läbipaistvuse ja maksualase teabevahetuse ülemaailmne foorum (edaspidi „ülemaailmne foorum”) töötanud välja standardid läbipaistvuse ja maksualase teabevahetuse kohta. 2009. aastal leppis ülemaailmne foorum kokku kõnealuste standardite rakendamise läbivaatamises. Ülemaailmne foorum käivitas põhjaliku vastastikuse eksperdihinnangu protsessi ja mitu traditsiooniliselt madala maksumääraga jurisdiktsiooni olid nõus sõlmima kahepoolsed kokkulepped maksualaseks teabevahetuseks.

               (4)

               Liidus on läbipaistvust ja teabevahetust käsitletud nõukogu 15. veebruari 2011. aasta direktiivis 2011/16/EL maksustamisalase halduskoostöö kohta ja direktiivi 77/799/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (1). Liidus valitseb üksmeel selles, et kahjulikud maksumeetmed ei ole vastuvõetavad, mistõttu on liikmesriikidel raske selliseid meetmeid säilitada või kasutusele võtta. Kõnealust üksmeelt on väljendatud majandus- ja rahandusministrite nõukogu (ECOFIN) 1. detsembri 1997. aasta maksupoliitikat käsitleva istungi järelduste 1. lisas osutatud äriühingute maksustamise juhendis (2). Peale selle kohaldatakse ELi toimimise lepinguga kehtestatud riigiabi eeskirjade alusel kontrolli mitme meetme suhtes, mis võiksid kuuluda maksustamise juhendi kohaldamisalasse.

               (5)

               Liit on püüdnud suhetes kolmandate riikidega veenda neid järgima läbipaistvust ja teabevahetust käsitlevaid liidu põhimõtteid (samalaadsed nagu laialt aktsepteeritud rahvusvahelised standardid läbipaistvuse ja teabevahetuse kohta) ja tühistama kahjulikud maksumeetmed, nagu kirjeldatud komisjoni teatises „Heade maksuhaldustavade edendamine” (3) ning komisjoni teatises „Koostöö arenguriikidega hea valitsemistava edendamiseks maksundusküsimustes” (4).

               (6)

               Liikmesriigid, kelle maksubaasi mõjutasid negatiivselt läbipaistvuse puudumine kolmandates riikides või nende poolt rakendatud kahjulikud maksumeetmed, on astunud samme olukorra parandamiseks. Maksumaksjad reageerivad aga sellistele meetmetele oma äritegevuse või tehingute suunamisega teise jurisdiktsiooni, kus kaitsetase on madalam. See risk on liidule eriti omane, kuna majandustegevuses osalejatel on vabadus tegutseda kõikjal liidus. Seetõttu vastab liidus maksubaasi sellise kahanemise vastane kaitse sageli kõige madalamat kaitsetaset pakkuva liikmesriigi tasemele.

               (7)

               Sellise olukorraga liidus kaasnevad moonutused võivad viia siseturul kunstlike kapitalivoogude ja maksumaksjate liikumiseni ning seega häirida turu nõuetekohast toimimist ja samuti kahandada liikmesriikide maksubaasi. Sellised moonutused tuleks kõrvaldada lähenemisviisiga, mida jagavad kõik liikmesriigid.

               (8)

               Seepärast on vaja selgelt sõnastada hea maksuhaldustava miinimumnõuded nii läbipaistvuse ja teabevahetuse kui ka kahjulike maksumeetmete suhtes, aga ka kolmandate riikide suhtes võetavad meetmed, et julgustada neid riike kõnealuseid miinimumnõudeid täitma.

               (9)

               Läbipaistvusele ja teabevahetusele kehtestati 2009. aastal ülemaailmsel foorumil kokku lepitud tingimustes rahvusvaheliselt tunnustatud nõuded. Kõnealused tingimused peaksid seega olema käesoleva soovituse aluseks. Kahjulike maksumeetmete puhul on äriühingute maksustamise juhend osutunud liidus asjakohaseks võrdlusmaterjaliks. Liikmesriigid on võtnud endale ülesande edendada kõnealuse juhendi põhimõtete järgimist kolmandates riikides. Seepärast on asjakohane osutada käesolevas soovituses selle juhendi kriteeriumidele. Sellega seoses on asjakohane osutada ka juhendi töörühma (äriühingute maksustamine) tööle. Töörühm loodi nõukogu raames, et hinnata maksumeetmeid, mis võivad kuuluda äriühingute maksustamise juhendi kohaldamisalasse (5). Rühma hinnatud juhtumid võivad olla abiks, kui on vaja kontrollida, kas teatav meede tuleks lugeda kahjulikuks.

               (10)

               Käesolevas soovituses tuleks osutada meetmetele, mida tuleks võtta kolmandate riikide suhtes, kes ei täida hea maksuhaldustava miinimumnõudeid. Kui liikmesriigid kohaldaks neid meetmeid koos, suureneks võetud meetmete tõhusus kokkuvõttes oluliselt. Lisaks maksuhaldurite halduskulude vähenemisele ja maksumaksjate nõuete täitmisega seotud koormuse vähenemisele saaks nii vähendada kaotusi maksutulus.

               (11)

               Selleks et edendada heade maksuhaldustavade miinimumnõuete kohaldamist, on vaja osutada ka positiivsetele meetmetele, et julgustada neid kolmandaid riike, kes kõnealuseid nõudeid täidavad või kes on lubanud neid täita, kuid vajavad selleks abi.

               (12)

               Käesolevas soovituses esitatud ja liikmesriikide rakendatud meetmed peavad vastama liidu õigusele, eriti ELi toimimise lepingus sätestatud põhivabadustele,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   1.   Reguleerimisese
   Käesolevas soovituses esitatakse kriteeriumid, mille alusel saab teha kindlaks kolmandad riigid, kes ei täida hea maksuhaldustava miinimumnõudeid. Soovituses loetletakse ka meetmed, mida liikmesriigid võivad võtta kolmandate riikide suhtes, kes ei täida kõnealuseid nõudeid, ja mis soosivad nõudeid järgivaid kolmandaid riike.
   Käesolevas soovituses käsitletakse tulumaksu.
   2.   Mõisted
   Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:
   a)   „tulumaks”– riigi, tema poliitilise üksuse või kohaliku omavalitsuse kehtestatud mis tahes maks tulult, mis peetakse kinni füüsiliselt või juriidiliselt isikult sõltumata selle kinnipidamise viisist;
   b)   „kolmas riik”– mis tahes muu riik kui liikmesriik;
   c)   „riiklik must nimekiri”– liikmesriigis vastu võetud nimekiri teistest riikidest, kelle suhtes liikmesriik kohaldab eelnevalt kindlaks määratud maksumeetmeid või -poliitikat.
   3.   Hea maksuhaldustava miinimumnõuded
   Kolmas riik täidab hea maksuhaldustava miinimumnõudeid üksnes siis, kui ta

               a)

               on vastu võtnud õigus- ja haldusmeetmed, et täita lisas sätestatud läbipaistvus- või teabevahetusnõudeid, ning kohaldab kõnealuseid meetmeid tõhusalt;

               b)

               ei kasuta kahjulikke maksumeetmeid äriühingute maksustamise valdkonnas.

         Maksumeetmeid, millega kehtestatakse oluliselt madalam tegelik maksustamistase, sealhulgas nullmaksustamine, kui see, mida kõnealuses kolmandas riigis üldiselt kohaldatakse, tuleb käsitada potentsiaalselt kahjulikuna. Selline maksustamistase võib tuleneda nominaalmaksumäärast, maksubaasist või mis tahes muust asjaomasest tegurist.
   Kõnealuste meetmete kahjulikkust hinnates tuleks muu hulgas arvesse võtta järgmist:

               a)

               kas kasu saavad ainult mitteresidendid või saadakse seda seoses mitteresidentidega tehtud tehingutega või

               b)

               kas saadav kasu on eraldatud siseturust, nii et see ei mõjuta riiklikku maksubaasi, või

               c)

               kas kasu saadakse reaalse majandustegevuse või märkimisväärse kohalolekuta sellises kolmandas riigis, kes selliseid maksusoodustusi pakub, või

               d)

               kas eeskirjad rahvusvahelise äriühingute grupi tegevuste puhul kasumi kindlaksmääramiseks erinevad rahvusvaheliselt tunnustatud põhimõtetest, nimelt eeskirjadest, milles on kokku leppinud Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon, või

               e)

               kas maksumeetmed ei ole piisavalt läbipaistvad, sealhulgas juhul, kui õigussätteid on muudetud mitteläbipaistval viisil leebemaks haldustasandil.

         Kõnealuseid kriteeriume kohaldades peaksid liikmesriigid võtma arvesse juhendi töörühma (äriühingute maksustamine) järeldusi seoses maksumeetmetega, mida rühm on hinnanud kahjulikuks.
   4.   Selliste kolmandate riikide vastu suunatud meetmed, kes ei vasta punktis 3 sätestatud miinimumnõuetele

               4.1.

               Liikmesriigid peaksid avaldama nende kolmandate riikide musta nimekirja, kes ei täida punktis 3 sätestatud miinimumnõudeid, võttes arvesse punkti 4.3 kohaldamist. Kõnealustes mustades nimekirjades tuleks viidata käesolevale soovitusele.

               4.2.

               Musta nimekirja vastu võtnud liikmesriigid peaksid lisama sinna need kolmandad riigid, kes ei vasta punktis 3 sätestatud miinimumnõuetele.

               4.3.

               Iga liikmesriik, kes on sõlminud topeltmaksustamise konventsiooni kolmanda riigiga, kes ei vasta punktis 3 sätestatud miinimumnõuetele, peaks kõige sobivama meetmena, parandamaks kolmanda riigi vastavust kõnealustele nõuetele, alustama konventsiooni üle uusi läbirääkimisi või peatama või lõpetama konventsiooni.

         5.   Selliseid kolmandaid riike soosivad meetmed, kes vastavad punktis 3 sätestatud miinimumnõuetele

               5.1.

               Liikmesriigid peaksid kõrvaldama punktis 4.1 osutatud mustast nimekirjast need kolmandad riigid, kes vastavad punktis 3 sätestatud miinimumnõuetele.

               5.2.

               Liikmesriigid peaksid kaaluma punktis 4.2 osutatud mustast nimekirjast selliste kolmandate riikide kõrvaldamist, kes vastavad punktis 3 sätestatud miinimumnõuetele.

               5.3.

               Liikmesriigid peaksid kaaluma kahepoolsete läbirääkimiste algatamist, et sõlmida topeltmaksustamise konventsioonid kolmandate riikidega, kes vastavad punktis 3 sätestatud miinimumnõuetele.

         6.   Selliseid kolmandaid riike soosivad meetmed, kes on võtnud kohustuse täita punktis 3 sätestatud miinimumnõudeid

               6.1.

               Liikmesriigid peaksid kaaluma tihedama koostöö ja abi pakkumist kolmandatele riikidele, eriti arenguriikidele, kes on võtnud kohustuse täita punktis 3 sätestatud miinimumnõudeid, et aidata kõnealustel kolmandatel riikidel tõhusalt võidelda maksudest kõrvalehoidumise ja agressiivse maksuplaneerimisega. Selleks võiksid nad teatavaks ajaks saata kõnealustesse riikidesse maksueksperte.
               Liikmesriigid peaksid kolmandate riikide võetud kõnealuste miinimumnõuete täitmise kohustuse hindamisel võtma arvesse kõiki sellega seotud konkreetseid näitajaid, eriti asjaomase kolmanda riigi juba võetud meetmeid nimetatud nõuete täitmiseks.

               6.2.

               Kuni kolmas riik saab abi vastavalt punktile 6.1 ja teeb oodatud edusamme kõnealuste miinimumnõuete täitmise suunas, peaks liikmesriik hoiduma punktis 4 osutatud meetmete kohaldamisest, välja arvatud topeltmaksustamise konventsiooni üle uuesti läbirääkimine.

         7.   Järelmeetmed
   Liikmesriigid peaksid teavitama komisjoni käesoleva soovituse järgimiseks võetud meetmetest, samuti mis tahes muudatustest sellistes meetmetes.
   Komisjon avaldab aruande käesoleva soovituse kohaldamise kohta kolme aasta jooksul pärast selle vastuvõtmist.
   8.   Adressaadid
   Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 6. detsember 2012

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Algirdas ŠEMETA

      (1)  ELT L 64, 11.3.2011, lk 1.

      (2)  EÜT C 2, 6.1.1998, lk 1.

      (3)  KOM(2009) 201 (lõplik), 28. aprill 2009.

      (4)  KOM(2010) 163 (lõplik), 21. aprill 2010.

      (5)  EÜT C 99, 1.4.1998, lk 1.

      LISA

         LÄBIPAISTVUSE JA TEABEVAHETUSE NÕUDED

      A.   TEABE KÄTTESAADAVUS

                  A.1.

                  Asjaomane kolmas riik tagab, et omandiõigust ja isikut käsitlev teave kõigi asjaomaste isikute ja võtete kohta on kättesaadav tema pädevatele asutustele.

                  A.2.

                  Asjaomane kolmas riik tagab, et kõigi asjaomaste isikute ja võtete kohta säilitatakse usaldusväärsed raamatupidamisandmed.

                  A.3.

                  Pangandusteave on kättesaadav kõigile kontoomanikele.

            B.   JUURDEPÄÄS TEABELE

                  B.1.

                  Asjaomase kolmanda riigi pädevatel asutustel on õigus saada ja anda teavet, mille kohta on teabevahetuskokkuleppe alusel esitatud taotlus, mis tahes isikult ja mis tahes isikule, kes kuulub nende territoriaalsesse jurisdiktsiooni ning kes omab või kontrollib kõnealust teavet.

                  B.2.

                  Taotluse saanud kolmanda riigi isikute suhtes kehtivad õigused ja kaitse vastavad tõhusale teabevahetusele.

            C.   TEABEVAHETUS

                  C.1.

                  Liikmesriikidevahelised teabevahetusmehhanismid võimaldavad teavet vahetada tõhusalt.

                  C.2.

                  Asjaomase kolmanda riigi teabevahetusmehhanismide võrgustik hõlmab kõiki liikmesriike.

                  C.3.

                  Asjaomase kolmanda riigi teabevahetusmehhanisme käsitlevad sätted on piisavad, et tagada liikmesriikidelt saadud teabe konfidentsiaalsus.

                  C.4.

                  Asjaomase kolmanda riigi teabevahetusmehhanismid järgivad maksumaksjate ja kolmandate isikute õigusi ja tagavad nende kaitse.

                  C.5.

                  Asjaomane kolmas riik annab õigel ajal teavet liikmesriikidega sõlmitud kokkulepete alusel.


title: Nõukogu soovitus, 16. veebruar 2010 , Euroopa Keskpanga asepresidendi ametisse nimetamise kohta

text:
               2.3.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 52/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   16. veebruar 2010,
   Euroopa Keskpanga asepresidendi ametisse nimetamise kohta
   2010/C 52/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 283 lõiget 2 ja artikli 139 lõike 2 punkti h, ning arvestades Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja käsitleva protokolli artiklit 11.2 ja artiklit 42.3,
   SOOVITAB KÄESOLEVAGA EUROOPA ÜLEMKOGUL
   nimetada Vítor CONSTÂNCIO Euroopa Keskpanga asepresidendina ametisse kaheksa aasta pikkuseks ametiajaks alates 1. juunist 2010.

      Brüssel, 16. veebruar 2010

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SALGADO


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu soovitus,  15. veebruar 2006 , edasise Euroopa koostöö kohta kõrghariduse kvaliteedi tagamisel

text:
               4.3.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 64/60

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU SOOVITUS,

   15. veebruar 2006,
   edasise Euroopa koostöö kohta kõrghariduse kvaliteedi tagamisel
   (2006/143/EÜ)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 149 lõiget 4 ja artikli 150 lõiget 4,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kuigi nõukogu 24. septembri 1998. aasta soovituse 98/561/EÜ Euroopa koostöö kohta kõrghariduse kvaliteedi tagamisel (3) rakendamine on olnud küllaltki edukas, nagu nähtub komisjoni 30. septembri 2004. aasta aruandest, on siiski vaja parandada Euroopa kõrghariduse toimivust eelkõige kvaliteedi osas, nii et see oleks läbipaistvam ja usaldusväärsem nii Euroopa kodanike kui ka teistelt kontinentidelt pärit üliõpilaste ja teadlaste jaoks.

               (2)

               Soovituses 98/561/EÜ kutsuti üles toetama ja vajadusel looma läbipaistvaid kvaliteeditagamise süsteeme. Peaaegu kõik liikmesriigid on sisse seadnud riiklikud kvaliteeditagamise süsteemid ja alustanud või võimaldanud alustada ühe või mitme kvaliteeditagamis- ja akrediteerimisasutuse loomist.

               (3)

               Soovituses 98/561/EÜ kutsuti üles rajama riiklikke kvaliteeditagamise süsteeme reale olulistele tunnustele, sealhulgas programmide või õppeasutuste atesteerimisele sisehindamise alusel, välisülevaatustele, üliõpilaste kaasamisele, tulemuste avalikustamisele ja rahvusvahelisele osalusele. Kvaliteeditagamise hindamiste tulemused aitavad oluliselt kaasa kõrgharidusasutuste tegevuse parandamisele.

               (4)

               Need 3. põhjenduses osutatud olulised põhimõtted on enamasti lülitatud kõigisse kvaliteeditagamise süsteemidesse ja on Bologna protsessi raames, Euroopa kõrgharidusruumi loomise eesmärgil heaks kiidetud Euroopa haridusministrite kohtumisel Berliinis 2003. aasta septembris.

               (5)

               Kõrghariduse kvaliteedi tagamise Euroopa võrgustik (ENQA) loodi 2000. aastal ja sellesse kuulub üha enam kvaliteeditagamis- ja akrediteerimisasutusi kõigist liikmesriikidest.

               (6)

               Bologna protsessi raames võtsid 45 riigi haridusministrid 2003. aasta septembri Berliini koosoleku järjena Bergeni kohtumisel 19.–20. mail 2005 vastu ENQA esitatud standardid ja suunised kvaliteedi tagamiseks Euroopa kõrgharidusruumis. Samuti toetasid nad riigisisesel läbivaatamisel põhineva Euroopa kvaliteeditagamise asutuste registri loomise ideed ja palusid ENQAl edasises koostöös Euroopa ülikoolide ühenduse (EUA), Euroopa kõrgharidusasutuste ühenduse (EURASHE) ja Euroopa üliõpilaste riiklike liitudega (ESIB) välja töötada rakendamispraktika ning anda Bologna protsessi jälgimise rühma kaudu sellest aru haridusministritele. Lisaks sellele rõhutasid nad riigisiseselt tunnustatud asutuste vahelise koostöö tähtsust, et tugevdada vastastikust akrediteerimise tunnustamist või kvaliteeditagamise otsuste tegemist.

               (7)

               ELi tegevus kvaliteeditagamise toetamisel tuleks kujundada kooskõlas tegevustega Bologna protsessi raames.

               (8)

               On soovitav koostada Euroopas tegutsevate (piirkondlike või riiklike, laiemalt või kitsamalt spetsialiseerunud, avaliku- või erasektori) sõltumatute ja usaldusväärsete kvaliteeditagamisasutuste register, et toetada läbipaistvust kõrghariduses ning aidata kaasa kvalifikatsioonide ja välismaiste õpingute tunnustamisele.

               (9)

               Lissaboni strateegia raames väljendas Euroopa Ülemkogu 2002. aasta märtsis Barcelonas lõppseisukohta, et Euroopa haridus- ja koolitussüsteemid peaksid saama “maailmakvaliteedi mõõdupuuks”,

         SOOVITAVAD KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:

               1.

               ergutada kõikide oma territooriumil tegutsevate kõrgemate õppeasutuste rangete kvaliteeditagamise süsteemide kehtestamist või väljaarendamist vastavalt kvaliteeditagamise standarditele ja suunistele Euroopa kõrgharidusruumis, mis võeti vastu Bologna protsessi raames Bergenis;

               2.

               ergutada kõiki oma territooriumil tegutsevaid kvaliteeditagamis- ja akrediteerimisasutusi, et nad oleksid hindamisel iseseisvad, rakendaksid hindamisel soovituses 98/561/EÜ esitatud põhimõtteid ning ühist üldiste standardite ja suuniste kogumit mis võeti vastu Bergenis. Standardeid tuleb välja töötada koostöös kõrgharidussektori esindajatega. Neid tuleb kohaldada viisil, mis kaitseb ja soodustab mitmekesisust ja uuendusi;

               3.

               ergutada liikmesriikide asutuste, kõrgharidussektori ning kvaliteeditagamis- ja akrediteerimisasutuste esindajaid nagu ka tööturu osapooli Euroopa kvaliteeditagamisasutuste registri (“Euroopa register”) sisseseadmisel, põhinedes lisas kirjeldatud põhimõtteid arvestaval riigisisesel läbivaatamisel, ning määratleda registreerimistingimused ja eeskirjad registri haldamiseks;

               4.

               võimaldada oma territooriumil tegutsevatel kõrgematel õppeasutustel valida Euroopa registrisse kantud kvaliteeditagamis- või akrediteerimisasutuste hulgast asutus, mis vastab nende vajadustele ja profiilile eeldusel, et see on kooskõlas asjaomase riigi õigusaktidega või lubatav vastava riigi asutuse loa alusel;

               5.

               toetada kõrgkoolide püüdlusi lasta Euroopa registrisse kantud mõnel teisel asutusel teha täiendav hindamine või akrediteerimine, et tõsta nende rahvusvahelist mainet;

               6.

               soodustada asutustevahelist koostööd selleks, et luua kvaliteeditagamise ja akrediteerimise hindamiste vastastikune usaldus ja tunnustamine, seega hõlbustada kvalifikatsioonide tunnustamist ka mõnes muus riigis õppimise või töötamise eesmärkidel;

               7.

               tagada avalikkuse juurdepääs Euroopa registris loetletud kvaliteeditagamis- või akrediteerimisasutuste tehtud hindamistele,

         KUTSUVAD KOMISJONI ÜLES:

               1.

               jätkama tihedas koostöös liikmesriikidega kõrgemate õppeasutuste, kvaliteeditagamis- ja akrediteerimisasutuste ning asjaomases valdkonnas pädevate asutuste ja organisatsioonide vahelise koostöö toetamist;

               2.

               esitama Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele iga kolme aasta järel aruandeid edusammude kohta kvaliteeditagamise süsteemide väljaarendamisel eri liikmesriikides ning Euroopa tasandi koostööürituste kohta, sealhulgas edusammude kohta, mis on tehtud eespool osutatud eesmärkide osas.

      Strasbourg, 15. veebruar 2006

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BORRELL FONTELLES

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         H. WINKLER

      (1)  ELT C 255, 14.10.2005, lk 72.

      (2)  Euroopa Parlamendi 13. oktoobri 2005. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 30. jaanuari 2006. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 270, 7.10.1998, lk 56.

      LISA
      Kvaliteeditagamisasutuste Euroopa register
      Register peaks sisaldama loetelu usaldusväärsetest asutustest, kelle tehtud hindamisi liikmesriigid (ja liikmesriikide ametivõimud) võivad usaldusväärseks pidada. See rajatakse järgmiste põhimõtete kohaselt:

                  1.

                  Asutuste loetelu peaksid koostama liikmesriikide asutuste, kõrgharidussektori (kõrgkoolid, üliõpilased, õppejõud ja teadustöötajad) ja kvaliteeditagamis- ja akrediteerimisasutuste esindajad koostöös tööturu osapooltega.

                  2.

                  Asutuste registreerimise tingimuste hulka võivad muu hulgas kuuluda:

                              i)

                              täielik sõltumatus arvamuse kujundamisel;

                              ii)

                              tunnustamine vähemalt liikmesriigi, kus nad tegutsevad (või liikmesriigi ametivõimude) poolt;

                              iii)

                              tegutsemine lähtudes liikmesriikidele suunatud soovitustes 1 ja 2 osutatud standardite ja suuniste ühisest kogumist;

                              iv)

                              korrapärased välisülevaatused, mida viivad läbi sama eriala asjatundjad ja muud eksperdid, ning selliste ülevaatuste kriteeriumide, meetodite ja tulemuste avaldamine.

                  3.

                  Kui registreerimisest esimesel korral keeldutakse, on võimalik see otsus pärast paranduste tegemist ümber hinnata.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 24. veebruar 2014 , — Euroopa Keskpankade Süsteemi granulaarsete krediidiandmete kogumise ettevalmistavate meetmete korralduse kohta (EKP/2014/7)

text:
               8.4.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 103/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   24. veebruar 2014,
   Euroopa Keskpankade Süsteemi granulaarsete krediidiandmete kogumise ettevalmistavate meetmete korralduse kohta
   (EKP/2014/7)
   (2014/C 103/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 5.1 ja artikli 34.1 kolmandat taanet,
   võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1998. aasta määrust (EÜ) nr 2533/98 statistilise teabe kogumise kohta Euroopa Keskpanga poolt, (1) eelkõige selle artikli 8 lõiget 5,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Otsuse EKP/2014/6 (2) kohaselt võib Euroopa Keskpank (EKP) kohaldada konkreetseid ettevalmistavaid meetmeid, et asutada pikaajaline raamistik granulaarsete krediidiandmete esitamiseks Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) sees konkreetsetel statistilistel eesmärkidel.

               (2)

               Selle pikaajalise raamistiku tulemuslik kohaldamine sõltub EKPSi osalevate liikmete koostööst ja võrdsete kvaliteedistandardite kohaldamisest nende liikmete poolt. Raamistikus osalemiseks ettevalmistusi tegevad nende liikmesriikide keskpangad (RKPd), mille rahaühik ei ole euro, peaksid ettevalmistavate meetmete kohaldamisel kooskõlas otsusega EKP/2014/6 tegema koostööd omavahel, euroala liikmesriikide RKPdega ja EKPga,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I

      Mõisted

   Käesolevas soovituses kasutatakse mõistet „granulaarsed krediidiandmed” otsuse EKP/2014/6 tähenduses.
   II

      Statistilise teabe edastamine

   Käesoleva soovituse adressaadid kohaldavad RKPdele adresseeritud otsuse EKP/2014/6 sätteid.
   III

      Lõppsäte

   Käesolev soovitus on adresseeritud RKPdele liikmesriikides, mille rahaühik ei ole euro, kes teevad ettevalmistusi granulaarsete krediidiandmete EKPS-sisese edastamise pikaajalises raamistikus osalemiseks.

      Frankfurt Maini ääres, 24. veebruar 2014

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  EÜT L 318, 27.11.1998, lk 8.

      (2)  24. veebruari 2014. aasta otsus EKP/2014/6 Euroopa Keskpankade Süsteemi granulaarsete krediidiandmete kogumise ettevalmistavate meetmete korralduse kohta (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).


				|

		52011SC0826

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Swedenand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Sweden, 2011-2014

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Rootsi 2011. aasta
riikliku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus
Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli
1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve
ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti
selle artikli 9 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega,
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia
– Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali
suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks
2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika
suuniste[3]
kohta; mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike
kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika
kujundamisel.
(3)
Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue
tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa
poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
(4)
Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks
eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu
15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase
majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks
eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist,
tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste
tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid
prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(5)
Rootsi esitas 29. aprillil 2011 oma ajakohastatud
lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja riikliku reformikava 2011.
aastaks. Kõnealust kaht programmi hinnati üheaegselt.
(6)
Enne 2008.–2009. aasta majanduskriisi nautis Rootsi
majandus enam kui kümnendi pikkust tugevat majanduskasvu, mis toetus nii
sisenõudlusele kui ka ekspordile. Kuna Rootsi majandus on märkimisväärse
finantssektoriga ja ekspordile suunatud, mõjutas välisnõudluse järsk langus ja
finantsturgude külmutamine 2008. aastal Rootsit tugevalt. Riigi SKP langes
2009. aastal 5,1 % võrra ning töötusemäär tõusis ligikaudu 6 %-lt üle 9 %
taseme. Tänu tugevale stardipositsioonile ja ilma olulise vajaduseta
kohandusteks kodumajapidamis-, pangandus- ja avalikus sektoris ning adekvaatse
reageeringu tõttu rahandus- ja eelarvepoliitikas oli majanduslangus suhteliselt
lühiajaline ning mõjutas peamiselt ekspordile suunatud töötleva tööstuse sektorit.
Maailmakaubanduse elavnedes koges Rootsi majandus väga tugevat ja
laiaulatuslikku taastumist, mille käigus kasvas reaalne SKP 2010. aastal 5,5 %
võrra. Automaatsete stabiliseerivate tegurite ja vabalt valitud meetmete
koosmõju tulemusena langes eelarvetasakaal 3,7 %-lisest ülejäägist 2007. aastal
0,9 %-lisse puudujääki 2009. aastal, enne kui eelarve suudeti 2010. aastal
jälle tasakaalu viia.
(7)
Nõukogu, kelle arvamus põhineb ajakohastatud
lähenemisprogrammile antud hinnangul kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr
1466/97, on seisukohal, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik
stsenaarium on üldiselt realistlik, välja arvatud 2012. aasta puhul, kui see on
liiga optimistlik. Ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegia
on asjakohane, kuna see aitaks kaasa saavutada Rootsi keskpika perioodi
eesmärki jõuda tsükli jooksul 1 %lise eelarveülejäägini SKPst. See võimaldaks
tulevaste võimalike majanduslanguste korral kontrollväärtuse 3 % SKPst
ületamise puhul teatava varu. Programmis nähakse ette valitsemissektori
ülejäägi suurendamist 0,6 %-lt SKPst 2011. aastal 3,7 %-le SKPst 2014. aastal,
mis on programmi viimane aasta. Paranemine tuleneks eeldatavast kiirest
majanduskasvust, samas kui programmis ei ole kõnealusteks aastateks ette nähtud
mingeid konsolideerimismeetmeid. Eelarve-eesmärkidega seotud riskid on üldiselt
tasakaalustatud. Kuna programmis 2011. aasta kohta esitatud tulude prognoos on
mõnevõrra ettevaatlik, võib eelarve täitumine käesoleval aastal olla parem,
samal ajal on teatavad 2012. aasta järgseid eelarveprognoose ohustavad tegurid
seotud soodsate makromajanduslike eeldustega. Kuna valitsus on teatanud, et
piisavate võimaluste korral oleks alates 2012. aastast võimalik rakendada 2011.
aasta eelarveseaduses ettenähtud täiendavaid ekspansiivseid eelarvemeetmeid
(sealhulgas palgatöötajate maksusoodustuse viies aste, riiklikule tulumaksule
täiendavalt kõrgema ülemmäära kehtestamine, madalam käibemaks restoranides
pakutavatele teenustele ning pensionidelt võetavate maksude alandamine),
valitseb eelarvepoliitika protsükliliseks muutumise oht. Demograafilist
väljavaadet arvestades on oluline, et Rootsi jätkab keskpika perioodi
eesmärkide täitmist.
(8)
Praegune olukord kinnisvara- ja
hüpoteeklaenuturgudel annab alust võimalikule ebastabiilsusele. Pärast
finantskriisi haripunktis toimunud lühiajalist ja väikest hinnakorrektsiooni on
kinnisvarahinnad Rootsis vastupidiselt teistele riikidele jätkanud tugevat
tõusutrendi, mis sai alguse 1990ndate teises pooles ja on praegu
rekordkõrgusel. Kinnisvarahindade suur tõus on toimunud käsikäes
kodumajapidamiste suureneva laenukoormusega, mis ulatus 2010. aasta keskpaigas
ligikaudu 170 % kasutada olevast tulust, tegemist on kõigi aegade kõrgeima
näitajaga. Lisaks sellele on suur osa hüpoteeklaenudest võetud väikeste
tagasimaksete ja muutuva intressimääraga. See muudab Rootsi kodumajapidamised
eriti haavatavateks intressitõusu ja tööhõivega seotud tagasilöökide suhtes.
Kinnisvaraturu oluline korrektsioon võib negatiivselt mõjutada
makromajanduslikku stabiilsust, kuna majapidamised peavad oma eelarve
tasakaalustamiseks piirama tarbimist. Korrektsiooni korral suureneksid ka
Rootsi pankade rahastamiskulud.
(9)
Rootsi tööturul on kolmandate riikide kodanike ja
noorte olukord võrreldes ELi keskmisega suhteliselt kehv. Nende olukorra
parandamine tööturul on vajalik üldise tööhõivemäära tõstmiseks ja pikemas
perspektiivis tööjõu pakkumise parandamiseks, et leida lahendus vananeva
elanikkonnaga seotud demograafilistele probleemidele. Rootsi valitsus rakendab
praegu mitut reformi, et parandada mõlema rühma tööhõive olukorda. Kõnealused
reformid hõlmavad vahendite suurendamist nõustamisele, praktikat töökohtadel ,
täiskasvanute kutseharidust, töö käigus toimuvat väljaõpet-nõustamist, suunatud
palgatoetusi ning sihtotstarbelisi rootsi keele kursusi. Hiljutine statistika
näitab selgeid märke sellest, et Rootsi tööturu olukord on paranemas kõigis
valdkondades, välja arvatud välismaal sündinud naiste tööhõive puhul.
(10)
Komisjon esitas hinnangu lähenemisprogrammi ja
riikliku reformikava[4]
kohta. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste programmide asjakohasust Rootsi
fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, ning
seda, kuidas neis järgitakse ELi eeskirju ja juhiseid, pidades silmas vajadust
tugevdada ELi majanduse üldist juhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi
tasandil tehtavatesse otsustesse. Komisjon on arvamusel, et kõnealused
programmid on piisavad lahendamaks Rootsi ees seisvaid peamisi probleeme. Kuigi
valitsuse eelarvestrateegia on jätkuvalt kooskõlas keskpika perioodi
eesmärkidega, tuleb siiski 2012. aasta järel olla tähelepanelik, et vältida
soodsate kasvutingimuste käigus liiga lõdva eelarvepoliitika rakendamist.
Arvestada tuleks makromajandusliku tasakaalustamatusega kaasnevaid riske, eelkõige
tõusvatest kinnisvarahindadest ja kodumajapidamiste laenukoormusest tulenevaid
riske. Lisaks sellele tuleb jälgida ja parandada haavatavate rühmade osalemist
tööturul, see hõlmab eelkõige noori ja välismaal sündinud naisi.
(11)
Võttes arvesse komisjoni hinnangut, on nõukogu
Rootsi 2011. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi läbi vaadanud ning tema
arvamus[5]
kajastub eelkõige punkti nr 1 all esitatud soovituses. Võttes arvesse Euroopa
Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu vaadanud läbi Rootsi riikliku
reformikava,
SOOVITAB KÄESOLEVAGA Rootsil võtta
ajavahemikus 2011–2012 järgmisi meetmeid:
(1)
Hoida eelarvepoliitikat kursil, millega tagatakse,
et keskpika perioodi eesmärgid saavutatakse, ning vältida praeguse majandusliku
olukorra paranemise käigus eelarvepoliitika protsükliliseks muutumise ohtu.
(2)
Võtta ennetavaid meetmeid kinnisvarahindade tõusu
ja kodumajapidamiste laenukoormusega seotud makromajanduslike riskide
maandamiseks, sealhulgas reformida hüpoteeklaenusüsteemi, üüri reguleerimist,
omandi maksustamist ja ehituslubade väljastamist.
(3)
Jälgida ja parandada noorte ja teiste haavatavate
rühmade osalemist tööturul.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L
209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT C,
lk. .
[3]               Kehtib
2011. aastal nõukogu 19. mai 2011. aasta otsuse 2011/308/EL alusel.
[4]               SEK(2011)
735
[5]               Ette
nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3.