               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.2.2019
            COM(2019) 71 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba osaleda läbirääkimistel Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) teise lisaprotokolli üle

               SELETUSKIRI

               1.TAUST

               Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia areng on loonud inimkonna jaoks ennenägematuid võimalusi, kuid samas toob see kaasa ka probleeme, mis on seotud näiteks kriminaalõiguse ja õigusriigi põhimõtete järgimisega küberruumis. Kuigi praegusel ajal esineb rohkelt küberkuritegevust ja muid õigusrikkumisi, millega on seotud arvutisüsteemidesse talletatud elektroonilised tõendid, ning nende rikkumiste kohta käivad tõendis on üha sagedamini salvestatud välismaisesse, mitmeks jaotunud, muutlikku või tundmatusse õigusruumi kuuluvasse serverisse (st pilve), on õiguskaitse volitused endiselt seotud territoriaalsete piiridega.

               Euroopa Komisjon lubas 2015. aasta aprillis avaldatud Euroopa julgeoleku tegevuskavas
                  1
                analüüsida küberruumi kasutades toime pandud kuritegude kriminaaluurimisi takistavaid tõkkeid, eelkõige elektroonilistele tõenditele piiriülese juurdepääsu vallas. 17. aprillil 2018 esitas komisjon nõukogule ja Euroopa Parlamendile ettepaneku võtta vastu määrus, mis käsitleb Euroopa andmeesitamismäärust ja Euroopa andmesäilitamismäärust elektrooniliste tõendite hankimiseks kriminaalasjades,
                  2
                ja direktiiv, millega kehtestatakse ühtlustatud normid kriminaalmenetluses tõendite kogumise eesmärgil esindajate määramise kohta („elektrooniliste tõendite ettepanekud“)
                  3
               . Nende ettepanekutega tahetakse Euroopa Liidus kiirendada selliste elektrooniliste tõendite turvamise ja hankimise protsessi, mida talletavad ja/või valdavad muus jurisdiktsioonis asutatud teenuseosutajad.

               Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsioon

               Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) eesmärk on hõlbustada võitlust kuritegude vastu, mille sooritamiseks kasutatakse arvutivõrke. Konventsiooni sätetega 1) ühtlustatakse õigusrikkumisi käsitlevaid omamaise kriminaalõiguse materiaalõiguslikke elemente ja nendega seotud sätteid küberkuritegevuse vallas, 2) nähakse ette omamaise kriminaalmenetlusõiguse pädevused, mida on vaja, et uurida nii selliseid õigusrikkumisi kui ka muid õigusrikkumisi, mille toimepanemiseks on kasutatud arvutisüsteeme või mille kohta käivad tõendid on elektroonilised, ning nende eest vastutusele võtta ning 3) püütakse luua rahvusvahelise koostöö kiire ja toimiv kord. Konventsioon on avatud Euroopa Nõukogu liikmesriikidele ja riikidele, mis ei ole selle liikmed. Praegu on konventsioonil 62 osalisriiki, sealhulgas 26 Euroopa Liidu liikmesriiki
                  4
               . Konventsiooniga ei nähta ette, et Euroopa Liit võiks sellega ühineda. Samas tunnustatakse Euroopa Liitu kui konventsiooni komitee (T-CY) vaatlejat. Selle alusel osaleb Euroopa Liit konventsiooni komitee kohtumistel.

               Konventsiooni artikli 46 lõike 1 punktis c on sätestatud, et konventsiooniosalised korraldavad regulaarselt konsultatsioone, et hõlbustada arutelusid selle üle, kas konventsiooni tuleks täiendada või muuta. Küberkuritegevuse konventsiooni osalised on juba mõnda aega tegelenud probleemide ja takistustega, mis piiravad praegu riikide kohtu- ja politseiasutuste juurdepääsu uuritavate kuritegude elektroonilistele tõenditele, mis on arvutiandmete kujul; aastatel 2012–2014 tegeleti sellega piiriülese andmetele juurdepääsu töörühmas ja aastatel 2015–2017 pilvepõhiste tõendite rühmas.

               Läbirääkimised konventsiooni teise lisaprotokolli üle

               Pärast seda, kui pilvepõhiste tõendite rühm oli teinud oma ettepanekud,
                  5
                võttis küberkuritegevuse konventsiooni komitee (T-CY) vastu mitu soovitust, mis puudutasid muu hulgas läbirääkimisi küberkuritegevuse konventsiooni tõhusamat rahvusvahelist koostööd käsitleva teise lisaprotokolli üle (edaspidi „teine lisaprotokoll“)
                  6
               . Juunis 2017 kiitis küberkuritegevuse konventsiooni komitee heaks lähteülesande, mille põhjal valmistada ajavahemikul septembrist 2017 kuni detsembrini 2019 ette teine lisaprotokoll.

               Vastavalt lähteülesandele võib teine lisaprotokoll sisaldada järgmisi elemente:

               ·sätted tulemuslikuma vastastikuse õigusabi kohta, eelkõige:

               –abonentide kohta teabe saamiseks esitatavate vastastikuse õigusabi taotluste lihtsustatud kord;

               –rahvusvahelised andmeesitamismäärused;

               –kohtute otsekoostöö vastastikuse õigusabi taotluste vallas;

               –ühised uurimised ja ühised uurimisrühmad;

               –ingliskeelsed taotlused;

               –tunnistajate, ohvrite ja ekspertide ärakuulamine audio-/videotehnoloogiat kasutades;

               –erakorralise vastastikuse õigusabi menetlused;

               ·sätted, mis võimaldaksid teha abonentide kohta teabe saamise taotluste, andmete säilitamise taotluste ja erakorraliste taotluste puhul otsekoostööd teistes jurisdiktsioonides asuvate teenusepakkujatega;

               ·piiriülese andmetele juurdepääsu praeguse korra selgem raamistik ja tugevamad kaitsemeetmed;

               ·kaitsemeetmed, sealhulgas andmekaitsenõuded.

               Teise lisaprotokolli eri sätete üle peetavad läbirääkimised kulgevad erinevas tempos. Praeguseks on töörühmad saavutanud lähteülesandes kirjeldatud neljas peamises töövaldkonnas järgmise olukorra:

               ·protokolli koostamisega tegelev täiskogu võttis 2018. aasta juulis esialgselt vastu sätted taotlustes kasutatavate keelte ja erakorralise vastastikuse abi kohta;

               ·novembris 2018 võttis protokolli koostamisega tegelev täiskogu esialgselt vastu sätted videokonverentside kohta;

               ·novembris 2018 andis protokolli koostamisega tegelev täiskogu võimaluse pidada üksikasjalikke arutelusid (jurisdiktsiooni ja kinnitamismudelite üle) ja tegeleda uuendustega (otsekoostöö teenusepakkujatega, rahvusvahelised andmeesitamismäärused, otsingute/juurdepääsu laiendamine identsustõendi põhjal, ühised uurimised ja ühised uurimisrühmad ning uurimismeetodid);

               ·muudes küsimustes (kaitsemeetmed, sealhulgas andmekaitsenõuded) ei ole veel piisavat edu saavutatud.

               2.ETTEPANEKU EESMÄRGID

               Käesolev soovitus esitatakse nõukogule selleks, et saada luba osaleda Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel läbirääkimistel teise lisaprotokolli üle ning et nõukogu võtaks vastu läbi läbirääkimisjuhised ja nimetaks komisjoni läbirääkijaks vastavalt lisatud esialgsetele läbirääkimisjuhistele kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 218.

               ELi toimimise lepingu artikli 3 lõikes 2 on sätestatud, et „rahvusvahelise lepingu sõlmimine“ kuulub liidu ainupädevusse, „kui selle sõlmimine võib mõjutada ühiseeskirju või muuta nende reguleerimisala“. Rahvusvaheline leping võib mõjutada ühiseid õigusnorme või muuta nende kohaldamisala, kui lepingus käsitletav valdkond kattub liidu õigusaktidega või kui see valdkond on suures osas reguleeritud liidu õigusaktidega.

               Euroopa Liit on võtnud ELi toimimise lepingu artikli 82 lõike 1 ja artikli 16 alusel vastu ühiseid õigusnorme elementide kohta, mida on kavas käsitleda teises lisaprotokollis. Euroopa Liidu praegune õigusraamistik sisaldab eeskätt õiguskaitset ja kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd käsitlevaid õigusakte, nagu direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades,
                  7
                konventsioon Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjades,
                  8
                määrus 2018/1727 Eurojusti kohta,
                  9
                määrus (EL) 2016/794 Europoli kohta,
                  10
                nõukogu raamotsus 2002/465/JSK ühiste uurimisrühmade kohta
                  11
                ning nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses
                  12
               . Lisaks on liit võtnud vastu mitu direktiivi, millega on tugevdatud kahtlustatavate ja süüdistatavate isikute menetlusõigusi
                  13
               .

               Euroopa Liit on sõlminud mitu kahepoolset lepingut kolmandate riikidega, näiteks on sõlmitud vastastikuse õigusabi osutamise leping Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide
                  14
                ning Euroopa Liidu ja Jaapani
                  15
                vahel.

               Isikuandmete kaitse on põhiõigus, mis on kirjas ELi aluslepingutes ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ning isikuandmeid võib töödelda ainult kooskõlas määrusega (EL) 2016/679 (isikuandmete kaitse üldmäärus)
                  16
                ja direktiiviga (EL) 2016/680 (õiguskaitsevaldkonna andmekaitsedirektiivi)
                  17
               . Igaühe õigus tema era- ja perekonnaelu, kodu ja edastatavate sõnumite saladuse austamisele on kirjas ka põhiõiguste hartas ning selle õiguse oluline element on side privaatsuse austamine. Elektroonilise side andmeid võib töödelda ainult kooskõlas direktiiviga 2002/58/EÜ (e-privaatsuse direktiiv)
                  18
               .

               Pealegi tuleb selleks, et hinnata, kas valdkond on suures ulatuses reguleeritud ühiste õigusnormidega, võtta arvesse mitte ainult asjaomases valdkonnas praegu kehtivat liidu õigust, vaid ka selle edasist arengut niivõrd, kuivõrd seda on analüüsimise ajal võimalik ette näha. Teises lisaprotokollis käsitletav valdkond mõjutab otseselt asjaomaste ühiste õigusnormide arendamist lähitulevikus. Selle koha pealt on olulised ka komisjoni 2018. aasta aprillis tehtud ettepanekud elektroonilistele tõenditele piiriülese juurdepääsu kohta
                  19
               .

               Ettepanekute kohaldamisalasse kuuluvad teatavat liiki teenusepakkujad, kes pakuvad Euroopa Liidus teenuseid. Teenusepakkuja pakub Euroopa Liidus teenuseid, kui ta võimaldab ühe või mitme liikmesriigi kasutajatel kasutada oma teenuseid ja kui tal on liiduga oluline seos, näiteks kui tal on asukoht mõnes liikmesriigis või kui ta pakub selles liikmesriigis teenuseid arvukale kasutajaskonnale. Teenusepakkujad, kes ei asu ELis, on kohustatud nimetama oma esindaja, kelle suhtes saab andmeesitamismääruse täitmisele pöörata.

               Euroopa Ülemkogu 18. oktoobri järeldustes on märgitud järgmist: „Tuleks leida lahendused, mis tagavad elektrooniliste tõendite kiire ja tõhusa piiriülese kättesaadavuse, et efektiivselt võidelda terrorismiga ja muude raskete ja organiseeritud kuritegudega nii ELis kui ka rahvusvahelisel tasandil. Enne parlamendi ametiaja lõppu tuleks kokku leppida elektroonilisi tõendeid, finantsteabele juurdepääsu ja rahapesuvastase võitluse tõhustamist käsitlevates komisjoni ettepanekutes. Samuti peaks komisjon andma kiiremas korras läbirääkimisvolitused elektroonilisi tõendeid käsitlevateks rahvusvahelisteks läbirääkimisteks.“

               Kooskõlastatud ja sidus lähenemisviis nii Euroopa Liidu piires kui ka Euroopa Liidu poolt rahvusvahelisel tasandil tugineb komisjoni ettepanekutele elektrooniliste tõendite kohta ning võtab nõuetekohaselt arvesse Euroopa Liidu õigusnorme, mis käsitlevad muu hulgas Euroopa Liidu eri liikmesriikide ja nende kodanike võrdse kohtlemise kohustust. Kuigi komisjon märkis elektrooniliste tõendite mõjuhinnangus, et ettepanekuid oleks kasulik täiendada kahe- ja mitmepoolsete kokkulepetega piiriülese elektroonilistele tõenditele juurdepääsu kohta ning neile lisanduvate kaitsemeetmetega, otsustas komisjon teha enne rahvusvaheliste läbirääkimiste alustamist kolmandate isikutega ettepaneku ELi eeskirjade kohta, mis käsitlevad elektroonilistele tõenditele piiriülese juurdepääsu sobivaimaid meetodeid ja kaitsemeetmeid
                  20
               .

               Rahvusvahelisel tasandil osaleb komisjon endiselt vaatlejana Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni
                  21
                raames toimuvatel sellekohastel aruteludel. Piiriülene juurdepääs elektroonilistele tõenditele on olnud regulaarselt ELi-USA justiits- ja siseküsimuste ministrite kohtumiste päevakorras.

               Komisjon võtab samal ajal vastu kaks soovitust: osaleda läbirääkimistel küberkuritegevuse konventsiooni teise lisaprotokolli üle ja alustada läbirääkimisi Ameerika Ühendriikidega. Kuigi need kaks protsessi kulgevad erinevas tempos, puudutavad nad omavahel seotud küsimusi ning ühtede läbirääkimiste käigus võetud kohustused võivad otseselt mõjutada läbirääkimiste muid suundi.

               Elektrooniliste tõendite kohta tehtud ettepanekutes käsitletakse küll ELi turul teenuseid pakkuvate teatavat liiki teenusepakkujate olukorda, kuid siiski on olemas oht, et kohustused lähevad vastuollu kolmandate riikide õigusaktidega. Selliste õiguslike konfliktide lahendamiseks ja rahvusvahelise viisakuse põhimõtte kohaselt sisaldavad elektroonilisi tõendeid käsitlevad ettepanekud konkreetseid mehhanisme juhuks, kui tõendite nõudmise korral tekivad teenuseosutajal kolmanda riigi õigusest tulenevad vastuolulised kohustused. Need mehhanismid sisaldavad läbivaatamismenetlust, et olukorda selgust tuua. Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni teise lisaprotokolliga tuleks püüda vältida vastuolulisi kohustusi küberkuritegevuse konventsiooni osaliste vahel.

               Seega võib järeldada, et teise lisaprotokolli sõlmimine võib mõjutada ühiseid õigusnorme või muuta nende kohaldamisala.

               Seetõttu kuulub läbirääkimiste pidamine küberkuritegevuse konventsiooni teise lisaprotokolli üle liidu ainupädevusse (vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 3 lõikele 2).

               Teise lisaprotokolli reguleerimisese kuulub ELi poliitikavaldkondade ja pädevuste hulka ning puudutab eeskätt õigusakte, milles käsitletakse kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd (ELi toimimise lepingu artikli 82 lõige 1) ja andmekaitset (ELi toimimise lepingu artikkel 16), ning kuna tegemist on ELi õigusega, ei saa läbirääkimisi pidada ilma, et EL neis osaleks. Pealegi on komisjonil üldine ülesanne esindada Euroopa Liitu, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artikli 17 lõikes 1. Eespool öeldut silmas pidades peaks nõukogu nimetama küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) täiendava teise lisaprotokolli läbirääkijaks komisjoni.

               3.POLIITIKAVALDKONNA ASJAOMASED ÕIGUSNORMID

               Läbirääkimised peaksid tagama, et kokkulepitavad sätted on kooskõlas liidu õiguse ja liikmesriikide sellest tulenevate kohustustega, võttes arvesse ka selle edaspidist arengut. Lisaks tuleb tagada, et teine lisaprotokoll sisaldab eraldumisklauslit, mis võimaldab teise lisaprotokolliga ühinevatel Euroopa Liidu liikmesriikidel reguleerida omavahelisi suhteid liidu õiguse alusel. Eeskätt tuleks Euroopa Liidu liikmesriikide hulgas säilitada elektroonilisi tõendeid käsitlevate Euroopa Komisjoni ettepanekute toimimine, võttes ühtlasi arvesse nende arengut seadusandliku menetluse raames kaasseadusandjate vahel peetavate läbirääkimiste käigus ja kunagi ka nende lõplikku (vastuvõetud) teksti.

               Teine lisaprotokoll peaks sisaldama vajalikke meetmeid, et kaitsta põhiõigusi ja -vabadusi, mida on tunnustatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, eeskätt harta artiklis 7 sätestatud õigust era- ja perekonnaelu, kodu ja edastatavate sõnumite austamisele, harta artiklis 8 sätestatud õigust isikuandmete kaitsele, harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, harta artiklis 48 sätestatud süütuse presumptsiooni ja kaitseõigust ning harta artiklis 49 sätestatud kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet. Teist lisaprotokolli tuleks kohaldada kooskõlas nimetatud õiguste ja põhimõtetega.

               Tagamaks, et ELi teenuseosutajad täidavad täielikult ELi andmekaitse- ja privaatsusõigusest tulenevaid kohustusi, peab protokoll sisaldama asjakohaseid andmekaitsemeetmeid ja privaatsuse kaitsemeetmeid isikuandmete ja elektroonilise side andmete kogumise, edastamise ja edasise kasutamise jaoks, kuivõrd selline rahvusvaheline leping võib anda õigusliku aluse andmete edastamiseks vastusena andmeesitamismäärusele või taotlusele, mille esitab lisaprotokolliga ühinenud kolmanda riigi ametiasutus ja mille alusel vastutav töötleja või volitatud töötleja peab avaldama isikuandmeid või elektroonilise side andmeid. Seega peaksid nad tagama ELi kodanike põhiõiguste ja -vabaduste kaitse, kaasa arvatud privaatsuse ja isikuandmete kaitse, kui isikuandmeid või elektroonilise side andmeid avaldatakse kolmandate riikide õiguskaitseasutustele.

               Arvestades, et Euroopa Komisjoni elektroonilisi tõendeid käsitlevates ettepanekutes puuduvad sätted, mis reguleeriksid ametiasutuste juurdepääsu andmetele ilma vahendaja abita (st otsejuurdepääsu), saab selliseid meetmeid kasutada üksnes siseriikliku õiguse alusel. Kui teine lisaprotokoll võib sisaldada sätteid, mis käsitlevad otsingute laiendamist ja identsustõenditel põhinevat juurdepääsu ning uurimismeetodeid, peaks peamine eesmärk olema luua tugevamad kaitsemeetmed selliseks piiriüleseks otsejuurdepääsuks andmetele, et tagada ELi kodanike põhiõiguste ja -vabaduste kaitse, sealhulgas privaatsuse ja isikuandmete kaitse.

               Teise lisaprotokolli sõlmimine peaks jätma võimaluse sõlmida protokolliosaliste omavahelisi ning protokolliosaliste ja Euroopa Liidu vahel kahepoolseid kokkuleppeid või lepinguid, mis reguleerivad nende suhteid. Selleks tuleks lisaprotokolli lisada klausel selle kohta, et kui kaks või enam konventsiooniosalist on juba sõlminud konventsioonis käsitletud küsimustes kokkuleppe või lepingu või kui nad peaksid seda tegema edaspidi, on neil õigus kohaldada kõnealust kokkulepet või lepingut või reguleerida asjaomaseid suhted vastavalt sellele, eeldusel et seda tehakse kooskõlas konventsiooni eemärkide ja põhimõtetega. Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu kahepoolsetes suhetes on Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide vaheline kokkulepe, mis käsitleb piiriülest juurdepääsu elektroonilistele tõenditele kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eesmärgil, ülimuslik kõigi teise lisaprotokolli läbirääkimiste käigus saavutatud kokkulepete või kokkulepitud korralduste suhtes, kui need puudutavad samu küsimusi.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega antakse luba osaleda läbirääkimistel Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) teise lisaprotokolli üle

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               1)9. juunil 2017 võttis Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) osaliste esindajatest koosnev komitee (T-CY) vastu otsuse, millega võeti vastu konventsiooni teise lisaprotokolli ettevalmistamise lähteülesanne.

               2)Teise lisaprotokolli koostamise lähteülesandes on arutlemiseks esitatud järgmised teemad: tõhusama vastastikuse õigusabi kehtestamine (abonentide kohta teabe saamist käsitlevate vastastikuse õigusabi taotluste lihtsustatud kord; rahvusvahelised andmeesitamismäärused; kohtute otsekoostöö vastastikuse õigusabi taotluste vallas; ühised uurimised ja ühised uurimisrühmad; ingliskeelsed taotlused; tunnistajate, ohvrite ja ekspertide ärakuulamine audio-/videotehnoloogiat kasutades; erakorralise vastastikuse õigusabi menetlused); sätted, mis võimaldaksid teha abonentide kohta teabe saamise taotluste, andmete säilitamise taotluste ja erakorraliste taotluste puhul otsekoostööd teistes jurisdiktsioonides asuvate teenusepakkujatega; piiriülese andmetele juurdepääsu praeguse korra selgem raamistik ja tugevamad kaitsemeetmed; kaitsemeetmed, sealhulgas andmekaitsenõuded.

               3)Euroopa Liit on vastu võtnud ühiseid õigusnorme, mis kattuvad suures osas teise lisaprotokolli kavandatavate elementidega. Täpsemalt hõlmab see laiaulatuslikke vahendeid kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö hõlbustamiseks
                  22
                ja menetlusõiguste miinimumstandardite tagamiseks,
                  23
                aga ka andmekaitse ja privaatsuse alaseid kaitsemeetmeid
                  24
               .

               4)Peale selle esitas komisjon seadusandliku ettepaneku määruse kohta, mis käsitleb Euroopa andmeesitamismäärust ja Euroopa andmesäilitamismäärust elektrooniliste tõendite esitamiseks kriminaalasjades, ja direktiivi kohta, millega kehtestatakse ühtlustatud normid kriminaalmenetluses tõendite kogumise eesmärgil esindajate määramise kohta,
                  25
                millega kehtestatakse Euroopa andmeesitamismäärus ja Euroopa andmesäilitamismäärus, mis on siduvad ja mis adresseeritakse otse teise liikmesriigi teenusepakkuja esindajale.

               5)Seega võib teine lisaprotokoll mõjutada liidu ühiseid õigusnorme või muuta nende kohaldamisala.

               6)Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 82 lõikes 1 ja artiklis 16 on täpsustatud liidu pädevus kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö ning andmekaitse ja privaatsuse vallas. Liidul on vaja osaleda teise lisaprotokolli üle peetavatel läbirääkimistel, et kaitsta liidu õiguse terviklikkust ning tagada rahvusvahelise ja liidu õiguse kooskõla.

               7)Teine lisaprotokoll peaks sisaldama vajalikke meetmeid, et kaitsta põhiõigusi ja -vabadusi, kaasa arvatud õigust isikuandmete ja privaatsuse kaitsele, harta artiklis 7 sätestatud õigust era- ja perekonnaelu, kodu ja edastatavate sõnumite austamisele, harta artiklis 8 sätestatud õigust isikuandmete kaitsele, harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, harta artiklis 48 sätestatud süütuse presumptsiooni ja kaitseõigust ning harta artiklis 49 sätestatud kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet. Teist lisaprotokolli tuleks kohaldada kooskõlas nimetatud õiguste ja põhimõtetega.

               8) Euroopa Andmekaitseinspektoriga konsulteeriti vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2018/1725
                  26
                artikli 42 lõikele 1 ning ta esitas oma arvamuse …
                  27
               ,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Komisjon on käesolevaga volitatud pidama liidu nimel läbirääkimisi Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) teise lisaprotokolli üle.

               Artikkel 2

               Läbirääkimisjuhised on esitatud lisas.

               Artikkel 3

               Läbirääkimiste käigus konsulteeritakse erikomiteega, mille määrab nõukogu.

               Artikkel 4

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Komisjoni 28. aprilli 2015. aasta teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa julgeoleku tegevuskava“, COM(2015) 185 final.

                     (2)

                        17. aprilli 2018. aasta ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, mis käsitleb Euroopa andmeesitamismäärust ja Euroopa andmesäilitamismäärust elektrooniliste tõendite hankimiseks kriminaalasjades, COM(2018) 225 final.

                     (3)

                        17. aprilli 2018. aasta ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse ühtlustatud normid kriminaalmenetluses tõendite kogumise eesmärgil esindajate määramise kohta, COM(2018) 226 final.

                     (4)

                        Kõik peale Iirimaa ja Rootsi, kes on konventsioonile alla kirjutanud, kuid ei ole seda veel ratifitseerinud, aga on sellest hoolimata otsustanud jätkata ühinemist.

                     (5)

                        T-CY pilvepõhiste tõendite rühma lõpparuanne „Criminal justice access to electronic evidence in the cloud: Recommendations for consideration by the T-CY“, 16. september 2016.

                     (6)

                        Küberkuritegevuse konventsiooni esimene lisaprotokoll (CETS nr 189) arvutisüsteemide kaudu toimepandud rassistlike ja ksenofoobsete tegude kriminaaliseerimise kohta avati riikidele allkirjastamiseks ning need andsid oma allkirjad 2003. aastal. Lisaprotokolli osalisriike on 31, nende seas 17 ELi liikmesriiki.

                     (7)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades (ELT L 130, lk 1).

                     (8)

                        Nõukogu 29. mai 2000. aasta akt, millega kehtestatakse Euroopa Liidu lepingu artikli 34 kohane konventsioon Euroopa Liidu riikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjades (EÜT C 197, 12.7.2000, lk 1).

                     (9)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. novembri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1727 Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) kohta ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 2002/187/JSK.

                     (10)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta määrus (EL) 2016/794, mis käsitleb Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ametit (Europol) ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 2009/371/JSK, 2009/934/JSK, 2009/935/JSK, 2009/936/JSK ja 2009/968/JSK (ELT L 135, 24.5.2016, lk 53).

                     (11)

                        Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/465/JSK ühiste uurimisrühmade kohta (EÜT L 162, 20.6.2002, lk 1).

                     (12)

                        nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses (ELT L 328, 15.12.2009, lk 42);

                     (13)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiiv 2010/64/EL õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses (ELT L 280, 26.10.2010, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (ELT L 142, 1.6.2012, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta direktiiv 2013/48/EL, mis käsitleb õigust kaitsjale kriminaalmenetluses ja Euroopa vahistamismäärusega seotud menetluses ning õigust lasta teavitada vabaduse võtmisest kolmandat isikut ja suhelda vabaduse võtmise ajal kolmandate isikute ja konsulaarasutustega (ELT L 294, 6.11.2013, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/1919, milles käsitletakse tasuta õigusabi andmist kahtlustatavatele ja süüdistatavatele kriminaalmenetluses ning isikutele, kelle üleandmist taotletakse Euroopa vahistamismäärusega seotud menetluses (ELT L 297, 4.11.2016, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/800, mis käsitleb kriminaalmenetluses kahtlustatavate või süüdistatavate laste menetluslikke tagatisi (ELT L 132, 21.5.2016, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalmenetluses kohtulikul arutelul (ELT L 65, 11.3.2016, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet.

                     (14)

                        Nõukogu 23. oktoobri 2009. aasta otsus 2009/820/ÜVJP, mis käsitleb Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide vahelise väljaandmislepingu ning Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide vahelise vastastikuse õigusabi osutamise lepingu sõlmimist Euroopa Liidu nimel (ELT L 291, 7.11.2009, lk 40–41).

                     (15)

                        Euroopa Liidu ja Jaapani vaheline leping, mis käsitleb vastastikust õigusabi kriminaalasjades (ELT L 39, 12.2.2010, lk 20).

                     (16)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta.

                     (17)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK.

                     (18)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiiv 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/136/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul, direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris, ning määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta.

                     (19)

                        17. aprilli 2018. aasta ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, mis käsitleb Euroopa andmeesitamismäärust ja Euroopa andmesäilitamismäärust elektrooniliste tõendite hankimiseks kriminaalasjades, COM(2018) 225 final.  17. aprilli 2018. aasta ettepanek: direktiiv, millega kehtestatakse ühtlustatud normid kriminaalmenetluses tõendite kogumise eesmärgil esindajate määramise kohta, COM(2018) 226 final.

                     (20)

                        Samal ajal kui toimuvad läbirääkimised Euroopa Parlamendi ja nõukoguga, leppis nõukogu justiits- ja siseküsimuste nõukogu 7. detsembri 2018. aasta istungil kokku üldises lähenemisviisis komisjoni määruse ettepanekule.

                     (21)

                        Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse Budapesti konventsioon (CETS nr 185), 23. november 2001, http://conventions.coe.int.

                     (22)

                        Nõukogu 29. mai 2000. aasta akt, millega kehtestatakse Euroopa Liidu liikmesriikide vaheline vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlev konventsioon (EÜT C 197, 12.7.2000, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2018/1727 Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) kohta ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 2002/187/JSK (ELT L 295, 21.11.2018); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta määrus (EL) 2016/794, mis käsitleb Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ametit (Europol) ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 2009/371/JSK, 2009/934/JSK, 2009/935/JSK, 2009/936/JSK ja 2009/968/JSK (ELT L 135, 24.5.2016, lk 53); nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/465/JSK ühiste uurimisrühmade kohta (EÜT L 162, 20.6.2002, lk 1); nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses (ELT L 328, 15.12.2009, lk 42); direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades (ELT L 130, 1.5.2014, lk 1).

                     (23)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiiv 2010/64/EL õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses (ELT L 280, 26.10.2010, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (ELT L 142, 1.6.2012, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta direktiiv 2013/48/EL, mis käsitleb õigust kaitsjale kriminaalmenetluses ja Euroopa vahistamismäärusega seotud menetluses ning õigust lasta teavitada vabaduse võtmisest kolmandat isikut ja suhelda vabaduse võtmise ajal kolmandate isikute ja konsulaarasutustega (ELT L 294, 6.11.2013, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/1919, milles käsitletakse tasuta õigusabi andmist kahtlustatavatele ja süüdistatavatele kriminaalmenetluses ning isikutele, kelle üleandmist taotletakse Euroopa vahistamismäärusega seotud menetluses (ELT L 297, 4.11.2016, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/800, mis käsitleb kriminaalmenetluses kahtlustatavate või süüdistatavate laste menetluslikke tagatisi (ELT L 132, 21.5.2016, lk 1).

                     (24)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta; Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK.

                     (25)

                        COM(2018) 225 final ja COM(2018) 226 final.

                     (26)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1725, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel liidu institutsioonides, organites ja asutustes ning isikuandmete vaba liikumist, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 45/2001 ja otsus nr 1247/2002/EÜ (ELT L 295, 21.11.2018, lk 39).

                     (27)

                        ELT C ...

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.2.2019
            COM(2019) 71 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            soovitus: NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba osaleda läbirääkimistel Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) teise lisaprotokolli üle

               LISA

               1.EESMÄRGID

               Komisjon peaks püüdma läbirääkimiste käigus saavutada allpool üksikasjalikult kirjeldatud eesmärgid.

               (a)Läbirääkimistega tuleks tagada konventsiooni ja selle lisaprotokollide täielik kooskõla ELi õiguse ja liikmesriikide sellest tulenevate kohustustega, eeskätt selles osas, mis puudutab ELi mittekuuluvate konventsiooniosaliste uurimisvolitusi.

               (b)Eelkõige tuleks läbirääkimistega tagada, et austatakse põhiõigusi ja -vabadusi ning ELi õiguse üldpõhimõtteid, mis on sätestatud Euroopa Liidu aluslepingutes ja põhiõiguste hartas, sealhulgas proportsionaalsuse põhimõtet, menetlusõigusi, süütuse presumptsiooni ja selliste isikute õigust kaitsele, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, aga ka privaatsust ning isikuandmete ja elektroonilise side andmete kaitset, kui toimub selliste andmete töötlemine, sealhulgas andmete edastamine õiguskaitseasutustele väljaspool Euroopa Liitu asuvates riikides, ja õiguskaitseasutustele või õigusasutustele sellega seoses pandud kohustusi.

               (c)Lisaks peaks teine lisaprotokoll olema kooskõlas komisjoni seadusandlike ettepanekutega elektrooniliste tõendite kohta, võttes ühtlasi arvesse nende arengut kaasseadusandjate teostatava seadusandliku menetlemise käigus ja kunagi ka nende lõplikku (vastuvõetud) teksti, ning välistama õigusnormide vastuolud. Eeskätt tuleks sellise protokolliga võimalikult suures ulatuses vähendada riske, et tulevase ELi õigusakti alusel tehtud andmeesitamismääruse tõttu tekivad vastuolud teise lisaprotokolli osaliseks olevate kolmandate riikide õigusega. Kui protokolliga kaasnevad asjakohased andmekaitsemeetmed ja privaatsuse kaitsemeetmed, aitab see ELi teenuseosutajatel täita andmekaitse ja privaatsuse alasest ELi õigusest tulenevaid kohustusi, kuivõrd selline rahvusvaheline leping võib anda õigusliku aluse andmete edastamiseks vastusena andmeesitamismäärusele või taotlusele, mille esitab teise lisaprotokolliga ühinenud kolmanda riigi ametiasutus ja mille alusel vastutav töötleja või volitatud töötleja peab avaldama isikuandmeid või elektroonilise side andmeid.

               2.SPETSIIFILISED KÜSIMUSED

               I. Seos ELi õiguse ja muude (võimalike) lepingutega

               (d)Teine lisaprotokoll peaks kindlasti sisaldama eraldumisklauslit, millega nähakse ette, et liikmesriigid kohaldavad omavahelistes suhetes ka edaspidi pigem Euroopa Liidu õigusnorme kui teises lisaprotokollis sätestatut.

               (e)Teist lisaprotokolli võidakse kohaldada, kui puuduvad muud spetsiifilisemad rahvusvahelised lepingud, mis on Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ja teiste konventsiooniosaliste jaoks siduvad, või kui sellised rahvusvahelised lepingud on olemas, kohaldatakse lisaprotokolli ainult niivõrd, kuivõrd teatavad küsimused on nende lepingutega reguleerimata. Seega peaksid sellised spetsiifilisemad rahvusvahelised lepingud olema teise lisaprotokolli suhtes ülimuslikud, eeldusel et need on kooskõlas konventsiooni eesmärkide ja põhimõtetega.

               II. Sätted tulemuslikuma vastastikuse õigusabi kohta

               (f)Taotlustes kasutatavate keelte kohta käivates sätetes on praeguses sõnastuses kirjas, et taotlus tuleks koostada taotlusesaajale vastuvõetavas keeles või tuleks sellele lisada tõlge sellisesse keelde. Euroopa Liit peaks toetama esialgset teksti ja selgitavat aruannet, mis on esialgselt vastu võetud.

               (g)Erakorralise vastastikuse abi kohta käivates sätetes on praeguses sõnastuses lubatud paluda vastastikust abi kiirendatud korras, saates palve elektrooniliselt, kui abi paluv isik leiab, et tegemist on erakorralise olukorraga (st olukorraga, kus inimese elu või turvalisust ähvardab oluline ja otsene risk). Euroopa Liit peaks toetama esialgset teksti ja selgitavat aruannet, mis on esialgselt vastu võetud. Vastastikuse abi ulatus peaks olema sama, mis on sätestatud konventsiooni artiklis 25.

               (h)Videokonverentse käsitlevate sätete puhul peaks Euroopa Liit püüdma tagada, et võimaluse korral oleks teine lisaprotokoll kooskõlas Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiste konventsiooniosaliste vahel kehtivate rahvusvaheliste lepingute vastavate sätetega. Nende sätete toel peaksid liikmesriigid saama tagada, et järgitakse liidu ja siseriiklikust õigusest tulenevaid kohaldatavaid menetlusõiguslikke kaitsemeetmeid.

               (i)Kinnitamismudeleid käsitlevate sätete puhul peaks Euroopa Liit püüdlema selle poole, et esialgne tekst ja seletuskiri sisaldaksid elemente (nt maksimaalsed kohustuslikud tähtajad, mille jooksul riiklikud ametiasutused peavad tegema otsuse), millega tagatakse, et mudeli kasutamine muudab menetlused sujuvamaks; ühtlasi peaks see tagama, et teenuseosutajate koormus on proportsionaalne ja et vajaduse korral kohaldatakse kaitsemeetmeid.

               III.Sätted, mis võimaldavad teha otsekoostööd teistes jurisdiktsioonides asuvate teenusepakkujatega

               (j)Sätete puhul, mis käsitlevad otsekoostööd eri jurisdiktsioonides asuvate teenusepakkujatega, peaks Euroopa Liit tagama, et teine lisaprotokoll on kooskõlas liidu õigusega, sisaldab asjakohaseid kaitsemeetmeid ja et teenuseosutajate koormus on proportsionaalne.

               (k)Rahvusvaheliste andmeesitamismääruste kohta käivate sätete puhul peaks Euroopa Liit tagama, et teine lisaprotokoll sisaldab asjakohaseid meetmeid põhiõiguste kaitseks, võttes arvesse asjaomaste andmekategooriate tundlikkuse eri tasemeid ja Euroopa andmeesitamismäärustes eri andmekategooriate kohta sisalduvaid kaitsemeetmeid.

               (l)Rahvusvaheliste andmeesitamismääruste kohta käivate sätete puhul ei tohiks Euroopa Liit olla vastu sellele, kui teise lisaprotokolli tahetakse lisada kaitsemeetmeid ja keeldumise põhjuseid, mida ei ole komisjoni ettepanekutes elektrooniliste tõendite kohta, võttes ühtlasi arvesse nende arengut seadusandliku menetluse raames kaasseadusandjate vahel peetavate läbirääkimiste käigus ja kunagi ka nende lõplikku (vastuvõetud) teksti (nt teenusepakkuja riigi poolne teatamine ja nõusolek ning kas kohtu või sõltumatu haldusasutuse tehtav eelnev kontroll), eeldusel et see ei vähenda ebaproportsionaalselt teise lisaprotokolli kohase vahendi mõju (nt nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel juhtudel). Mis tahes täiendavad kaitsemeetmed ja keeldumise põhjused ei tohiks mõjutada ELi elektrooniliste tõendite ettepanekute toimimist liikmesriikide seas.

               IV.Piiriülese andmetele juurdepääsu praeguse korra tugevamad kaitsemeetmed

               (m)Sätete puhul, mis käsitlevad otsingute laiendamist ja identsustõenditel põhinevat juurdepääsu ning uurimismeetodeid, peaks Euroopa Liit tagama, et teine lisaprotokoll sisaldab piisavaid meetmeid põhiõiguste kaitseks. Seetõttu peaks esialgne tekst sisaldama tingimust, et ühendatud arvutisüsteemis talletatud andmed peavad olema algsest süsteemist seaduslikult juurdepääsetavad, et juurdepääs on vajalik ja proportsionaalne ning sellega ei rikuta seadmete turvalisust, mis on kooskõlas allpool kirjeldatud kaitsemeetmetega.

               (n)Samuti peaks Euroopa Liit tagama, et ta ei piira praegu liikmesriikides ette nähtud võimalusi selliseks juurdepääsuks.

               V.Kaitsemeetmed, sealhulgas andmekaitsenõuded

               (o)Euroopa Liit peaks tagama, et teise lisaprotokolliga nähakse taotluse esitanud ametiasutuse nõutavates elektroonilistes tõendites sisalduvate isikuandmete ja elektroonilise side andmete kogumise, edastamise ja edasise kasutamise jaoks ette asjakohased andmekaitsemeetmed direktiivi (EL) 2016/680 ja määruse 2016/679 ja direktiivi 2002/58/EÜ tähenduses. Sellised kaitsemeetmed tuleks teise lisaprotokolli sisse kirjutada, võttes arvesse ka kaitsemeetmeid, mis on sätestatud ELi lepingutes, näiteks ELi ja USA vahelises raamlepingus ja Euroopa Nõukogu uuendatud konventsiooni üksikisikute kaitse kohta isikuandmete automatiseeritud töötlemisel (CETS nr 108). Kaitsemeetmed peaksid olema mõeldud olukordadeks, kus andmeid töödeldakse seoses õiguskaitseasutuste vahelise vastastikuse abiga või õiguskaitseasutuste ja teenuseosutajate otsekoostööga. Euroopa Liit peaks püüdma teha nii, et neid kaitsemeetmeid kohaldataks kõigi uurimisvolituste suhtes – nii nende suhtes, mis kehtivad konventsiooni alusel, kui ka nende suhtes, mis luuakse teise lisaprotokolliga.

               3.TERRITORIAALNE KOHALDAMISALA, JÕUSTUMINE JA MUUD LÕPPSÄTTED

               Kui võimalik ja otstarbekas, tuleks lisaprotokolli lõppsätete, sealhulgas jõustumist, reservatsioone, denonsseerimist jms käsitlevate sätete sõnastamisel võtta eeskujuks Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsiooni (CETS nr 185) sätted. Standardklauslitest erinevaid sätteid tuleks kasutada üksnes siis, kui see on vajalik, et saavutada eesmärgid või võtta arvesse teise lisaprotokolli spetsiifilisi asjaolusid.


title: Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba alustada läbirääkimisi, eesmärgiga vaadata läbi ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kokkulepe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ning nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikuse tunnustamise tingimusi (,,1958. aasta muudetud kokkulepe")

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2019
            COM(2019) 534 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            mis esitatakse eesmärgiga korrigeerida Ungaris märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast
            {SWD(2019) 534 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               mis esitatakse eesmärgiga korrigeerida Ungaris märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 4,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 10 lõike 2 teist lõiku,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Aluslepingu artikli 121 kohaselt peavad liikmesriigid selleks, et vältida valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi teket, edendama majanduspoliitika koordineerimise ja mitmepoolse järelevalve kaudu keskpikas perspektiivis riigi rahanduse usaldusväärsust.

               (2)Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hinnastabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva jätkusuutliku majanduskasvu tagamiseks.

               (3)22. juunil 2018 leidis nõukogu kooskõlas aluslepingu artikli 121 lõikega 4, et Ungaris toimus 2017. aastal märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgist, milleks on valitsemissektori struktuurne eelarvepuudujääk 1,0 % SKPst. Kindlaks tehtud märkimisväärse kõrvalekalde tõttu esitas nõukogu 22. juunil 2018 Ungarile soovituse
                  2
                võtta vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär
                  3
                ei ületa 2018. aastal 2,8 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst. Nõukogu soovitas samuti, et Ungari kasutaks mis tahes juhuslikku tulu eelarvepuudujäägi vähendamiseks, et järgida seeläbi riigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavat kohandamiseks. 4. detsembril 2018 leidis nõukogu, et Ungari ei olnud võtnud nõukogu 22. juuni 2018. aasta soovituse alusel tõhusaid meetmeid. Selle alusel esitas nõukogu 4. detsembril 2018 Ungarile läbivaadatud soovituse võtta vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületaks 2019. aastal 3,3 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst.

               (4)Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosist ja Eurostati kontrollitud 2018. aasta arvandmetest nähtub, et valitsemissektori esmaste netokulude kasv oli 2018. aastal kulude kasvu eesmärgist tunduvalt kiirem, osutades märkimisväärsele kõrvalekaldele (1,3 % SKPst). Struktuurne eelarvepositsioon halvenes ja oli –3,7 % SKPst (2017. aastal –3,4 % SKPst), mis osutab samuti märkimisväärsele kõrvalekaldele (1,3 % SKPst) soovitatud struktuursest kohandusest. Struktuursest eelarvepositsioonist tekkinud kõrvalekalde suurust mõjutab negatiivselt märkimisväärne tulude alalaekumine ja ülekuumeneva majanduse suuremad investeerimiskulud, kuid seda on hinnanguliselt mõnevõrra tasakaalustanud väiksemad investeerimiskulud. Kulude kasvu eesmärki mõjutab väga negatiivselt selle arvutamisel kasutatud keskpika perioodi potentsiaalne SKP kasv, mis on kriisijärgselt väga väike. Lisaks sellele näib, et kulude kasvu eesmärgi aluseks oleva SKP deflaatori puhul ei võeta nõuetekohaselt arvesse valitsemissektori kulutusi mõjutavat suuremat kulusurvet. Pärast nende tegurite arvessevõtmist tundub kulude kasvu eesmärk asjakohaselt kajastavat eelarvekohandust ja osutab jätkuvalt märkimisväärsele kõrvalekaldele. Neid tegureid arvese võttes kinnitavad mõlemad näitajad, et 2018. aastal kalduti stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetest märkimisväärselt kõrvale.

               (5)Pärast üldist hindamist leidis komisjon 5. juunil 2019, et Ungaris esineb märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, ning esitas kooskõlas aluslepingu artikli 121 lõikega 4 ja määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 10 lõike 2 esimese lõiguga Ungarile hoiatuse.

               (6)Kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 10 lõike 2 teise lõiguga peaks nõukogu ühe kuu jooksul pärast hoiatuse vastuvõtmist esitama asjaomasele liikmesriigile soovituse vajalike poliitikameetmete võtmiseks. Määrusega (EÜ) nr 1466/97 on ette nähtud, et soovituses seatakse liikmesriigile kõrvalekalde korrigeerimiseks mitte rohkem kui viie kuu pikkune tähtaeg. Seda arvestades tundub Ungarile kõrvalekalde korrigeerimise tähtajaks määratud 15. oktoober 2019 asjakohane. Selle aja jooksul peaks Ungari teatama meetmetest, mille ta on võtnud kõnealuse soovituse täitmiseks.

               (7)Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosis esitatud SKP lõhe prognooside põhjal on Ungaris 2019. ja 2020. aastal hea majanduslik olukord. Kuigi 2019. aastal on SKP reaalkasv hinnanguliselt kooskõlas potentsiaalse SKPga (3,7 %), prognoositakse 2020. aastaks kasvupotentsiaalist (3,6 %) väiksemat SKP reaalkasvu (2,8 %). Valitsemissektori võla suhe SKPsse ületab Ungaris kontrollväärtust 60 % SKPst. Minimaalne struktuurne kohandus, mida nõutakse vastavalt määrusele (EÜ) nr 1466/97 ning stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste tabelile, milles võetakse arvesse majanduse üldist olukorda ja võimalikke jätkusuutlikkusega seotud probleeme, on nii 2019. kui ka 2020. aastal vähemalt 0,75 % SKPst.

               (8)Ungari struktuurne eelarvepuudujääk suurenes 2017. aastal 1,4 % SKPst ja 2018. aastal 0,3 % SKPst ning oli 2018. aastal 3,7 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt hakkab see 2019. aastast vähenema. 2019. aasta minimaalse kohanduse nõuet peaks täiendama lisakohandus, mida on vaja kumulatiivse kõrvalekalde korrigeerimiseks ja selleks, et Ungari asuks pärast 2017. aasta kõrvalekaldeid jälle nõuetekohaselt eelarvet konsolideerima. Pidades silmas keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks vajalikust kohandamiskavast toimunud märkimisväärse kõrvalekalde suurust, tundub asjakohane nõuda 2019. aastal lisakohandust 0,25 % SKPst võrreldes ühiselt kokku lepitud stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa eelarvekohanduste tabeliga ja see kiirendab liikumist eelarve-eesmärgi täitmise suunas. 2019. aastal nõutavad meetmed on kooskõlas kohandustega, mida nõukogu soovitas 4. detsembril 2018. 2020. aastal tundub minimaalne nõutud kohandus 0,75 % SKPst sobilik, kui täidetakse 2019. aastal soovitatud kohanduse nõudeid.

               (9)Nõutav struktuurse eelarvepositsiooni paranemine 1,0 % SKPst 2019. aastal ja 0,75 % SKPst 2020. aastal vastab valitsemissektori esmaste netokulude nominaalsele kasvumäärale, mis 2019. aastal ei ületa 3,3 % ja 2020. aastal 4,7 %.

               (10)Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt paraneb struktuurne eelarvepositsioon 2019. aastal 0,4 % SKPst ja 2020. aastal 0,6 % SKPst. Selleks et saavutada struktuurne paranemine 1,0 % SKPst 2019. aastal ja 0,75 % SKPst 2020. aastal, on vaja vastu võtta meetmed, mille struktuurne mõju on 2019. aastal kokku 0,6 % SKPst, ja lisameetmed, mille struktuurne mõju on 2020. aastal 0,2 % SKPst, võrreldes komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohase praeguse lähtestsenaariumiga.

               (11)Kuna varasemaid soovitusi korrigeerida kindlaks tehtud märkimisväärne kõrvalekalle ei ole täidetud, on vaja kiiresti võtta meetmeid, et muuta Ungari eelarvepoliitika taas konservatiivseks.

               (12)Soovitatud eelarve-eesmärkide saavutamiseks on oluline, et Ungari võtaks vastu ja rakendaks järjekindlalt vajalikud meetmed ning jälgiks tähelepanelikult jooksvate kulude arengut.

               (13)Ungari peaks 15. oktoobriks 2019 teatama nõukogule meetmetest, mis ta on võtnud kõnealuste soovituste täitmiseks.

               (14)On asjakohane, et käesolev soovitus avalikustatakse,

               SOOVITAB UNGARIL:

               (1)võtta vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 3,3 % ja 2020. aastal 4,7 %, mis vastab 2019. aastal aastasele struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst ja 2020. aastal ja 0,75 % SKPst, asudes seega ellu viima liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi täitmiseks nõutavat kohandamiskava;

               (2)kasutada kogu juhuslik tulu eelarvepuudujäägi vähendamiseks; eelarve konsolideerimise meetmed peaksid tagama valitsemissektori struktuurse eelarvepositsiooni püsiva paranemise majanduskasvu soodustaval viisil;

               (3)teatada 15. oktoobriks 2019 nõukogule meetmetest, mille ta on võtnud käesoleva soovituse järgimiseks; aruandes tuleks esitada piisavalt täpselt kirjeldatud ja usutavalt teatavaks tehtud meetmed, mida võetakse nõutava kohandamiskava järgimiseks, sealhulgas nende kõigi mõju eelarvele ning 2019.–2020. aasta ajakohastatud ja üksikasjalik eelarveprognoos.

               Käesolev soovitus on adresseeritud Ungarile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        ELT C 223, 27.6.2018, lk 1.

                     (3)

                        Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu vahenditest saadavatest tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutus põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevaid tulumeetmeid või õigusaktidekohast tulude suurenemist võetakse arvesse. Ühekordseid tulu- ja kulumeetmeid arvesse ei võeta.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.6.2019
            COM(2019) 291 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba alustada läbirääkimisi piirkondliku kalandusorganisatsiooni või õigusliku vahendi loomise üle mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas

               SELETUSKIRI

               1.SOOVITUSE TAUST

               •Soovituse põhjused ja eesmärgid

               Kesk-Atlandi lääneosa kalanduskomisjon (WECAFC) on nõuandev organ, mis loodi 1973. aastal ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) põhikirja artikli VI alusel. Selle eesmärk on edendada tema vastutusalasse kuuluvate mere bioloogiliste ressursside kaitset, majandamist ja arendamist. WECAFC ei tee oma liikmete suhtes siduvaid otsuseid. WECAFC sekretariaadi tegevust haldab ja rahastab FAO. Liit on WECAFC liige.

               Seoses piirkondliku kalavarude majandamise ja peamistes ookeanipiirkondades tehtava koostöö edendamisega, et kõrvaldada piirkondlikke majandamisalaseid puudujääke vastavalt liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni ühisteatisele „Rahvusvaheline ookeanide majandamine: Ookeanide tulevikku hõlmav kava“, lubas liit 2. meetme raames toetada Kesk-Atlandi idaosa kalastuskomitee ja Kesk-Atlandi lääneosa kalanduskomisjoni ajakohastamist aastaks 2020.

               Strateegilise ümberkorraldamise protsess algatati 2012. aastal ning see hõlmas tulemuslikkuse hindamist (2013–2014), strateegilist kava (2014), kahte ümberkorraldamise ja strateegilise planeerimise seminari (2014 ja 2015) ning ümberkorraldamise kulude-tulude analüüsi (2016). WECAFC 16. täiskogu istungil (2016) otsustasid komisjoni liikmed algatada protsessi, et selgitada teatavaid põhiküsimusi seoses piirkondliku kalandusorganisatsiooni loomisega WECAFC piirkonnas. 2018. aasta lõpus koostas WECAFC sekretariaat aruteludokumendi, et selgitada küsimusi, mis on seotud eesmärkide, vastutusala, kalavarude hõlmatuse, institutsioonilise struktuuri, finantsmõju ja muu sellisega. 25. ja 26. märtsil 2019 toimus WECAFC ümberkorraldamise esimene ettevalmistav seminar Barbadosel, et valmistuda 2019. aasta juulis toimuvaks WECAFC 17. täiskogu istungiks, kus käsitletakse piirkondliku kalandusorganisatsiooni loomist WECAFC piirkonnas.

                  Siduva vahendi loomine WECAFC reformimiseks Kesk-Atlandi lääneosas moodustab kindla aluse kõnealuse piirkonna mere bioloogiliste ressursside säästvale majandamisele ja kaitsele. See on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013 (ühise kalanduspoliitika kohta) artikliga 28 ja nõukogu 19. märtsi 2012. aasta järeldustega, milles käsitletakse komisjoni teatist ühise kalanduspoliitika välismõõtme kohta.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Piirkondlikud kalandusorganisatsioonid on riikide moodustatud rahvusvahelised organisatsioonid. Liikmete hulka kuuluvad piirkonna riigid (rannikuriigid), piirkondliku integratsiooni organisatsioonid, nagu EL, ja kalandusüksused, kellel on konkreetses piirkonnas kalapüügihuvid. Mõned piirkondlikud kalandusorganisatsioonid majandavad kõiki konkreetse piirkonna kalavarusid, samas kui teised keskenduvad konkreetsetele pika rändega liikidele (eelkõige tuunile) suurtel geograafilistel aladel. Mõnel neist on ainult nõuandev roll, kuid enamikul on majandamispädevus, mis võimaldab määrata kindlaks püügi piirnormid ja püügikoormuse piirangud, kehtestada tehnilised meetmed ja kontrollikohustused.

                  Kooskõlas komisjoni teatisega osalemise kohta piirkondlikes kalandusorganisatsioonides osaleb Euroopa Liit, keda esindab komisjon, aktiivselt kuues tuuniorganisatsioonis ja 11 muu liigi kui tuuniga tegelevas organisatsioonis.

                  Piirkondlike kalandusorganisatsioonide tegevuse tõhustamise meetmete edendamine ning vajaduse korral nende juhtimise parandamine on ELi keskne teema neil foorumitel. See on kooskõlas liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni ühisteatisega „Rahvusvaheline ookeanide majandamine: Ookeanide tulevikku hõlmav kava“ ja nõukogu järeldustega kõnealuse ühisteatise kohta.

               2.SOOVITUSE ÕIGUSLIK KÜLG

               •Õiguslik alus

                  Käesoleva soovituse eesmärk on saada komisjonile nõukogult luba pidada ELi nimel läbirääkimisi piirkondliku kalandusorganisatsiooni loomise üle Kesk-Atlandi lääneosas.  Õiguslik alus, mille põhjal nõukogu annab loa läbirääkimisi alustada, on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiked 3 ja 4.

               •Vahendi valik

                  Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõigetele 3 ja 4 esitab komisjon soovitused nõukogule, kes võtab vastu otsuse, millega antakse luba alustada läbirääkimisi. Nõukogu võib anda läbirääkijale juhiseid ning moodustada erikomitee, kes jälgib läbirääkimisi vastavalt läbirääkimisjuhistele.

               3.SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE TULEMUSED

               Soovitus on kooskõlas liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni ühisteatisega „Rahvusvaheline ookeanide majandamine: Ookeanide tulevikku hõlmav kava“, mille suhtes konsulteeriti sidusrühmadega. Lisaks esitas komisjon 2019. aasta märtsis nõukogu töörühmas mitteametliku dokumendi, milles tehti ettepanek anda ELi toetust WECAFC reformiprotsessile; ettepanek sai liikmesriikide laialdase toetuse.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Konventsiooniga ühinemiseks peab EL tasuma uuele organisatsioonile eelarverealt 11 03 02 (kohustuslik rahaline osalus piirkondlikes kalandusorganisatsioonides) iga-aastase osamakse, mille suurus on hinnanguliselt 100 000 eurot. ELi rahaline osalus võib varieeruda sõltuvalt lõplikust kokkuleppest kriteeriumide kohta, mida tuleb kasutada selleks, et arvutada osalejate poolt organisatsiooni kulude katteks tehtavad osamaksed. Täpne summa pannakse paika asjaomastel eelarveridadel iga-aastase eelarvemenetluse käigus.

                  Asjakohased võivad olla ka vabatahtlikud osamaksed organisatsiooni eelarvesse eelarverealt 11 06 62 03 teadusuuringute edendamiseks, kuid täpset summat on praeguses etapis keeruline kindlaks määrata. Eelarverealt 11 01 04 01 võimaldatakse ka tehnilist abi teaduslike nõuannete andmiseks NPFC koosolekul. Kõnealune kulu on hinnanguliselt 10 000 eurot aastas.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega antakse luba alustada läbirääkimisi piirkondliku kalandusorganisatsiooni või õigusliku vahendi loomise üle mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liidu pädevuses on võtta ühise kalanduspoliitika alusel vastu meetmeid mere bioloogiliste ressursside kaitseks ning sõlmida lepinguid kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega.

               (2)Vastavalt nõukogu otsusele 98/392/EÜ on liit Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguse konventsiooni osaline. Kõnealuse konventsiooniga kohustatakse rahvusvahelise üldsuse kõiki liikmeid tegema koostööd mere bioloogiliste ressursside kaitse ja majandamise valdkonnas.

               (3)Vastavalt nõukogu otsusele 98/414/EÜ on liit osaline Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1982. aasta 10. detsembri mereõiguse konventsiooni piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist käsitlevate sätete rakenduskokkuleppes.

               (4)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1380/2013 on sätestatud, et mere bioloogiliste ressursside ja merekeskkonna säästva kasutamise, majandamise ning kaitse tagamiseks arendab liit kalandusalaseid välissuhteid kooskõlas rahvusvaheliste kohustuste ja poliitikaeesmärkidega ning kõnealuse määruse artiklites 2 ja 3 sätestatud eesmärkide ja põhimõtetega.

               (5)Kesk-Atlandi lääneosa kalanduskomisjon (WECAFC) on nõuandev organ, mis loodi 1973. aastal ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) põhikirja artikli VI alusel ning mille eesmärk on edendada tema vastutusalasse kuuluvate mere bioloogiliste ressursside kaitset, majandamist ja arendamist.

               (6)WECAFC algatas 2012. aastal strateegilise ümberkorraldamise protsessi, mis hõlmas tulemuslikkuse hindamist (2013–2014), strateegilist kava (2014), kahte ümberkorraldamise ja strateegilise planeerimise seminari (2014 ja 2015) ning esimest ettevalmistavat seminari (märts 2019).

               (7)Alates 2019. aasta juulist toimuvad rahvusvahelised konsultatsioonid, milles osalevad WECAFC liikmed ja mille eesmärk on sõlmida rahvusvaheline leping, millega luuakse piirkondlik kalandusorganisatsioon või õiguslik vahend siduvate otsuste vastuvõtmiseks mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Komisjonile antakse luba pidada Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi piirkondliku kalandusorganisatsiooni või õigusliku vahendi loomise üle mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas.

               Artikkel 2

               Läbirääkimisi peetakse [erikomiteega, mille nime lisab nõukogu] konsulteerides ja käesoleva otsuse lisa kohaseid nõukogu läbirääkimisjuhiseid järgides.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.6.2019
            COM(2019) 291 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba alustada läbirääkimisi piirkondliku kalandusorganisatsiooni või õigusliku vahendi loomise üle mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas

               LISA

               Juhised komisjonile, et pidada Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi piirkondliku kalandusorganisatsiooni või õigusliku vahendi loomise üle mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas

               1.Läbirääkimiste eesmärk on võimaldada Euroopa Liidul osaleda Kesk-Atlandi lääneosa kalanduskomisjoni (WECAFC) läbirääkimisprotsessis, et sõlmida kalandusorganisatsiooni või õigusliku vahendi loomiseks leping (edaspidi „leping“), mille alusel võidakse teha õiguslikult siduvaid otsuseid mere bioloogiliste ressursside kaitse ja majandamise kohta Kesk-Atlandi lääneosas.

               2.Läbirääkimistel teiste osalistega, kes on kaasatud piirkondliku kalandusorganisatsiooni või õigusliku vahendi loomisse mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas, tegutseb komisjon selliselt, et lepinguga:

               –on tagatud kooskõla rahvusvahelise õigusega ja eelkõige Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooniga (1982), ÜRO piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist käsitleva kokkuleppega (1995), kokkuleppega, millega ergutatakse avamerekalalaevu täitma rahvusvahelisi kaitse- ja majandamiseeskirju (1995), ilma rannikuriikide õigusi ja kohustusi mõjutamata, ning lepinguga, milles käsitletakse sadamariigi meetmeid ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks (2009);

               –on tagatud kooskõla samade kalavarude suhtes riikliku jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes võetud kaitse- ja majandamismeetmete ning avamere suhtes ÜRO mereõiguse konventsiooni (UNCLOS) artikli 118 ja ÜRO kalavarude rakenduskokkuleppe (UNFSA) artikli 8 kohaselt võetud meetmete vahel;

               –ei rikuta Rahvusvahelise Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni (ICCAT) ja/või Loode-Atlandi Kalandusorganisatsiooni (NAFO) rolli ja volitusi ning on tagatud tugev koostöö ja kooskõlastamine lepingu alusel võetud meetmete ja ICCATi ja/või NAFO võetud meetmete vahel;

               –edendatakse liidu kaitse- ja majandamisalast lähenemisviisi kõigil maailma ookeanidel ning suurendatakse liidu pühendumust maailma kalavarude pikaajalisele säilitamisele ja säästvale kasutamisele;

               –on tagatud kooskõla liidu ühise kalanduspoliitika eesmärkide ja põhimõtetega vastavalt määrusele (EL) nr 1380/2013;

               –luuakse piirkondlik kalandusorganisatsioon või õiguslik vahend siduvate otsuste vastuvõtmiseks mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja majandamiseks Kesk-Atlandi lääneosas;

               –võimaldatakse kaasata kalandusüksusi ja piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioone, kellele tema liikmesriigid on üle andnud volitused lepinguga hõlmatud küsimustes;

               –seatakse põhieesmärgiks kalavarude (sh uurimuslik püük) kaitse ja majandamine, rakendades ettevaatusprintsiipi, ning sellega on tagatud, et mere bioloogiliste ressursside kasutamisel taastatakse ja hoitakse püütavate liikide populatsioonid maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tagamiseks vajalikust kõrgemal tasemel; tagatakse rahuldav elatustase kalapüügist sõltuvale ja mereandidega tegelevale elanikkonnale;

               –püütakse kliimamuutuste kontekstis rakendada ökosüsteemipõhist lähenemisviisi kalavarude majandamisele, et aidata kaasa ookeanide säästvale majandamisele kõigis selle mõõtmetes; et viia miinimumini püügitegevuse negatiivne mõju mere ökosüsteemile ning püüda vältida merekeskkonna seisundi halvendamist;

               –on kaetud kogu olemasolev WECAFC piirkond või osa sellest, soovitavalt koos rannikuriikide majandusvöönditega;

               –nähakse ette tõhus otsustusprotsess, vajaduse korral soovitavalt häälteenamust nõudev hääletusmehhanism ja vastuväitemenetlus;

               –nähakse ette asjakohased, kaasavad ja läbipaistvad mehhanismid asjakohaste andmete kogumiseks ning usaldusväärsete teaduslike nõuannete koostamiseks, et toetada otsuste tegemist ja sidusrühmade asjakohast kaasamist;

               –nähakse ette asjakohased mehhanismid, et edendada tõhusat seiret, kontrolli ja järelevalvet kalandustegevuse üle, võidelda ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastu ning edendada ümberlaadimise reguleerimist, inspekteerimisprogrammi nii merel kui ka sadamas ning kalandustoodete jälgitavust;

               –toetatakse koostööd võitluses ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga seotud sunniviisilise töö vastu ning inimväärse töö edendamist kalanduses kooskõlas Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) kalandustöö konventsiooniga;

               –nähakse ette mehhanism, millega edendatakse lepingu täitmist ja selliste meetmete järgimist, mis on vastu võetud lepinguga loodud organisatsiooni või õigusliku vahendi raames;

               –nähakse ette selliste meetmete korrapärane läbivaatamine, mis on vastu võetud lepinguga loodud organisatsiooni või õigusliku vahendi raames;

               –nähakse ette asjakohane haldusstruktuur ja vastavad haldusasutused ning piisavad rahalised vahendid, millesse kõik liikmed õiglaselt panustavad;

               –võimaldatakse hõlmatud piirkonnas ELi laevastikule juurdepääs kalavarudele või nähakse talle ette asjakohane osa sellest;

               –nähakse ette protsess vaidluste rahumeelseks lahendamiseks;

               –võetakse vajaduse korral arvesse kõik väikeste arenevate saareriikide konkreetsed asjaolud hõlmatud piirkonnas.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.11.2017
            COM(2017) 770 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS
            euroala majanduspoliitika kohta
            {SWD(2017) 660 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS

               euroala majanduspoliitika kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,
                  2
                eriti selle artikli 6 lõiget 1,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

               võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,

               võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Majanduskasv euroalal jätkub ja on muutunud liikmesriikides üha laiapõhjalisemaks. Majanduse elavnemist toetab üha enam sisenõudlus, kusjuures peamiseks majanduskasvu mootoriks on eratarbimine ning suurenemas on ka investeeringud. Tööhõive kasv jätkus 2016. aastal ja 2017. aasta esimesel poolel. Töötuse määr on oluliselt vähenenud, kuid on ikka veel kõrgem kui 2008. aastal. Majanduse elavnemist euroalal iseloomustavad siiski mõned ebatüüpilised jooned: madal baasinflatsioon ja aeglane palgakasv, mis ei kajasta olukorra paranemist tööturul, millele osutavad tööturu standardnäitajad, samuti suur jooksevkonto ülejääk ja püsiv, kuid vähenev investeerimislõhe. Aeglane palgakasv näib olevat tingitud tööturu jätkuvast loidusest mõnes liikmesriigis, madalatest inflatsiooniootustest, mille mõju kandub üle palgaläbirääkimistele, ja väikesest tootlikkuse kasvust. Kodumajapidamiste reaalsissetulek on suurenenud, kuid jääb paljudes riikides alla 2008. aasta tasemele. Euroala riikides püsivad erinevused sellistes näitajates nagu SKP elaniku kohta ja töötuse määr. Pikaajalise töötuse ja noorte töötuse määrad on jätkuvalt kõrged, samas kui vaesus, sotsiaalne tõrjutus ja ebavõrdsus on mitmes liikmesriigis jätkuvalt suureks probleemiks.

               (2)Euroala majandusnäitajate põhjal näib, et nõudlust, investeeringuid ja palgakasvu tuleks veelgi toetada, ilma et sellega kaasneks inflatsioonisurve oht, kusjuures samas tuleks edendada sisemist ja välist tasakaalustamist ning majanduslikku ja sotsiaalset lähenemist. Samal ajal tuleb tähelepanelikult jälgida uue tekkiva tasakaalustamatuse märke, nt mõne liikmesriigi eluasemeturul
                  3
               .

               (3)Euroalal püsib märkimisväärne tasakaalustamatus. Kuigi netovõlgnikriigid on teinud suuri edusamme oma maksebilansi tasakaalustamisel, on mitmes võlausaldajariigis jätkuvalt suur jooksevkonto ülejääk, mis kajastab üldist kogunõudluse nappust. Jooksevkonto ülejääk oli euroalal 2016. aastal 3,3 % SKPst ja see peaks prognooside kohaselt vähenema 2019. aastaks 2,9 %-le SKPst. Enamiku suurima võlakoormusega liikmesriikide rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon on paranenud aeglaselt ja jätkuvalt on vaja võtta kestvaid tasakaalustamismeetmeid. Riikidel, kus on pikka aega olnud suur jooksevkonto puudujääk, on jätkuvalt suur negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon, millega kaasneb tavaliselt ka suur erasektori või avaliku sektori võlakoormus ja mis kujutab endast nõrka kohta. Samas on vaja teha jõupingutusi ka suure jooksevkonto ülejäägiga riikides, et toetada sisenõudlust ja seeläbi tasakaalustada euroala.

               (4)Palgakasv toetab majanduse elavnemist euroalal, soodustades kogunõudlust, vähendades ebavõrdsust ja tagades kõrge elatustaseme. Tõhusad palgakujundusmehhanismid peaksid tagama, et palgad erinevad sõltuvalt riigipõhistest tingimustest ja adekvaatselt kajastavad tootlikkuse muutust. Tasakaalustamisprotsessi kiirendamiseks tuleks euroalal viia ellu struktuurireformid, mis suurendavad kõigi riikide tootlikkust, parandades riiklike kulutuste kvaliteeti ja struktuuri ning edendades palgakasvu ja sisenõudlust netovõlausaldajariikides, ja rakendada meetmed, mis piiravad tööjõu ühikukulu kasvu netovõlgnikriikides.

               (5)Üldise makromajanduspoliitika, sealhulgas raha-, eelarve- ja struktuuripoliitika, järjepidevus ja tasakaalustatus euroalal, on esmatähtis, et tagada kindlam ja jätkusuutlikum majanduse elavnemine. Viimastel aastatel on poliitikameetmed olnud rohkem seotud rahapoliitikaga, mille raames kasutati uusi erakorralisi vahendeid Euroopa Keskpanga keskpika perioodi inflatsioonieesmärgi saavutamiseks, toetades seeläbi majanduskasvu ja töökohtade loomist. Euroopa Keskpank teatas, et alustab oma varaostuprogrammi ümberkalibreerimist 2018. aasta jaanuaris. Seepärast on vaja rohkem tuge muudest poliitikameetmetest, mida saab võtta liikmesriikides, kus selliste meetmete võtmiseks piisavalt manööverdamisruumi.

               (6)Euroala kooskõlastatud üldise eelarvepoliitika rakendamiseks ja rahaliidu nõuetekohaseks toimimiseks on esmatähtis laiaulatuslikult koordineerida riikide eelarvepoliitikat ühtsete eeskirjade alusel. Ühiste eelarve-eeskirjade eesmärk on saavutada riiklikul tasandil võla jätkusuutlikkus, jättes samas aga ruumi makromajanduslikuks stabiliseerimiseks. Seepärast tuleb liikmesriikide ja euroala üldises eelarvepoliitikas leida tasakaal kahe eesmärgi vahel, st tagada riikide rahanduse jätkusuutlikkus pikas perspektiivis ning riikide ja kogu euroala makromajanduslik stabiilsus lühikeses perspektiivis. Võttes arvesse praegust euroala majanduse elavnemist, millel on teatavad ebatüüpilised jooned, kriisi tagajärjel jäänud võlakoormust ja Euroopa Keskpanga varaostuprogrammi prognoositavat ümberkalibreerimist, näib asjakohane kohaldada euroala koondtasemel üldjoontes neutraalset eelarvepoliitikat. On vaja tagada, et liikmesriikide eelarve kohandamine oleks piisavalt individuaalne, võttes arvesse eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja euroala riikide omavahelist mõju.

               (7)Riigieelarvete struktuuri ja haldamise otsustav parandamine nii tulude kui ka kulude poolel, nt suunates selleks rohkem vahendeid materiaalsetesse ja immateriaalsetesse investeeringutesse, suurendaks riigieelarvete mõju nõudlusele lühikeses perspektiivis ja suurendaks tootlikkust pikas perspektiivis. Usaldusväärsele ja majanduskasvu soodustavale eelarvepoliitikale aitaks kaasa riiklike eelarveraamistike parandamine ja kulutuste tõhus läbivaatamine.

               (8)Hästi väljatöötatud maksustamisstruktuur on esmatähtis majanduskasvu ja tööhõive edendamiseks ning ebavõrdsuse vähendamiseks. Maksusüsteemide tõhusamaks ja õiglasemaks muutmiseks on esmatähtis lihtsustada maksusüsteeme ning võidelda maksupettuste, maksustamise vältimise ja maksudest kõrvalehoidumise vastu. See võimaldab leida vahendeid avaliku sektori investeeringuteks ning hariduse ja tervishoiu jaoks, edendades investeeringuid, tööhõivet ja sotsiaalset õiglust. Eelkõige tuleb võtta meetmeid agressiivse maksuplaneerimise vastu, et tagada valitsemissektori tulud, kõrvaldada konkurentsimoonutused ettevõtete vahel, säilitada sotsiaalne ühtekuuluvus ja võidelda kasvava ebavõrdsuse vastu. Äriühingu tulumaksu ühtne konsolideeritud maksubaas oleks veel üks võimas vahend maksustamise vältimise vastu, mis aitaks ka tugevdada ühtset turgu ettevõtjate jaoks.

               (9)Tööjõu- ja tooteturgude struktuursed ja institutsionaalsed omadused ning hästitoimiv avalik haldus on olulised tegurid majanduse vastupanuvõime ning tsüklilise, reaalse ja sotsiaalse lähenemise tagamiseks euroala liikmesriikides. Vastupanuvõimelised majandusstruktuurid tagavad, et majandusvapustustel ei ole märkimisväärset ja pikaajalist mõju sissetulekutele ja tööhõivele liikmesriikides ja kogu euroalal. Sel viisil vähendavad nad majanduse kõikumist ning tagavad soodsa keskkonna jätkusuutlikuks ja kaasavaks majanduskasvuks. Struktuurireformide, sealhulgas riigipõhistes soovitustes kirjeldatud reformid, rakendamise parem koordineerimine võib soodustada reformide positiivse mõju ülekandumist ühelt liikmesriigilt teisele ja tugevdada reformide mõju veelgi.

               (10)Hästitoimivad tööturud ja sotsiaalkaitsesüsteemid on oluline tugisammas kaasava majanduskasvu, väiksema ebavõrdsuse ning riikide ja euroala kui terviku majanduse vastupanuvõime edendamiseks. Selleks et saavutada selles valdkonnas ülespoole suunatud lähenemine, on Euroopa sotsiaalõiguste samba raames kehtestatud 20 põhimõtet kolmes ulatuslikus valdkonnas: i) võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule, ii) õiglased töötingimused ja iii) sotsiaalkaitse ja sotsiaalne kaasatus.

               (11)Hoolimata edusammudest tööturgude kohanemisvõimet suurendavate reformide elluviimisel, püsivad euroalal märkimisväärsed erinevused, mis jätkuvalt takistavad euroala sujuvat toimimist. Hästi läbimõeldud tööturupoliitika, mis on täielikult integreeritud sotsiaalkaitsesüsteemidega, võib toetada üleminekut tööturul ja tööturule taasintegreerimist, vähendada tööturu killustatust, tagada tulemusliku automaatse stabiliseerimise ja edendada sotsiaalset õiglust. Hästi kavandatud tööaja korraldus võib aidata leevendada vapustusi. Tööturul osaleda suutvate töötute tulemuslikuks ja õigeaegseks aktiveerimiseks saab pakkuda individuaalset toetust tööotsinguil, koolitust ja ümberõpet. Samas tuleb kaitsta neid inimesi, kes ei suuda tööturul osaleda. Esile kerkivad uued tööhõivevormid ja uut liiki lepingud toovad kaasa töökohakindluse ja sotsiaalkaitsega seotud probleeme. Sellega seoses peavad töökaitsealased õigusaktid tagama õiglased ja inimväärsed töötingimused kõigile töötajatele.

               (12)Tulemuslikud sotsiaalkaitsesüsteemid on esmatähtsad, et edendada kaasavaid tööturge ning tagada piisav sissetulekutoetus ja asjakohane sotsiaaltoetus kvaliteetsete teenuste kaudu. Pensionireformid ja töö- ja eraelu tasakaalu poliitikameetmed on samuti esmatähtsad tööturul osalemise edendamiseks. Tuleks kõrvaldada põhjendamatud piirangud, mis pärsivad töötamist, töötajate sektoripõhist ja geograafilist liikuvust ning sotsiaalkaitsesüsteemide tõhusust.

               (13)Kvaliteetse hariduse ja koolituse kättesaadavus on esmatähtis, et tagada võrdsed võimalused ja tegeleda oskuste tööturu nõudlusele mittevastavuse probleemiga. Asjakohastel investeeringutel inimkapitali haridus- ja koolitussüsteemide kaudu, mis parandavad elukestvat õpet ja tagavad oskuste vastavuse praegustele ja tulevastele tööturu vajadustele, on esmatähtis roll majanduse kohanemisvõime parandamisel ja reaalse lähenemise tagamisel pikas perspektiivis. Oskustesse investeerimine võib lisaks sotsiaalse kaasatuse ja mobiilsuse tagamisele soodustada ka innovatsiooni ning suurendada tootlikkust ja konkurentsivõimet.

               (14)Konkurentsi suurendavad tooteturgude reformid ning ettevõtluskeskkonda ja ametiasutuste (sealhulgas tõhus kohtusüsteem, mis hõlbustab lepingute täitmist) kvaliteeti parandavad reformid suurendavad liikmesriikide ja euroala kui terviku majanduslikku vastupanuvõimet. Ühtse turu edasine integreerimine on osutunud peamiseks kasvu- ja liikmesriikide lähenemise mootoriks. Ühtsel turul on veel oluline kasutamata potentsiaal ja turu täielikuks väljakujundamiseks tuleb teha märkimisväärseid edusamme. Teenuste (sealhulgas finants-, digikaubandus-, energia- ja transporditeenused) ühtne turg on tegutsemist nõudev väljakutse. Sellest hoolimata tuleks tähelepanu pöörata ka kaubaturgudele, et hoida ära võimalikku turu killustumist. Digitaalne ühtne turg peaks aitama välja kujundada õiguskeskkonda, et kiirendada majandustegevuse digiteerimist, mis on vajalik samm tooteturgude toimimise ja üldise konkurentsivõime parandamiseks.

               (15)Kuigi euroala pangandussektori üldine vastupanuvõime on pärast kriisi paranenud ja pangalaenude maht on hakanud taas suurenema, on jäänud nõrgad kohad, mis tuleb kõrvaldada. Pangad, eelkõige väikesed ja keskmise suurusega pangad, on silmitsi väikese kasumlikkuse probleemiga. Pankade kasumlikkust mõjutavad jätkuvalt negatiivselt pankade ärimudelite kohandamise kulud, madalad intressimäärad ja muude rahastamisvormide poolt pakutav suurenev konkurents. Seepärast tuleb ärimudeleid veelgi kohandada, et tagada jätkusuutlikkus pikas perspektiivis. Viivislaenude osakaal on peaaegu kõigis kriisist rohkem mõjutatud euroala liikmesriikides stabiliseerunud ja vähenemas, kuid edusammud jätkuvalt aeglased. Kõrged viivislaenude suhtarvud pärsivad pankade suutlikkust laenu anda, rahapoliitika ülekandumist ja majanduse kohanemisvõimet. Need on ka pangandussüsteemi kui terviku haavatavuse allikaks. Nõukogu poolt 2017. aasta juulis kokku lepitud viivislaenude vähendamise tegevuskava alusel ja nagu märgitud pangandusliitu käsitlevas 11. oktoobri 2017. aasta teatises, on komisjon praegu ette valmistamas põhjalikku viivislaenude vähendamise meetmete paketti 2018. aastaks.

               (16)Majandus- ja rahaliidu institutsionaalse struktuuri tugevdamiseks tuleb esmajärjekorras välja kujundada pangandusliit ja teha edasisi edusamme kapitaliturgude liidu loomisel. Pangandusliidu loomine on hästi edenenud, kuid see ei ole veel valmis. Komisjoni hiljutises teatises pangandusliidu väljakujundamise kohta üritatakse anda kätte suund, kuidas jõuda kokkuleppele pangandusliidu väljakujundamise küsimuses, võttes aluseks praegused nõukogu võetud kohustused. Ühtse hoiuste tagamise skeemi ja ühtse kriisilahendusfondi ühise kaitsemeetme puudumine pärsib pangandusliidu suutlikkust kõrvaldada seos pankade ja riikide vahel. Tuleb jätkata jõupingutusi pankade riskide täiendavaks vähendamiseks ja riskijuhtimise parandamiseks. Selles kontekstis on oluline teha kiireid samme, et jõuda kokkuleppele komisjoni poolt 2016. aasta novembris esitatud õigusaktide paketi üle, võtta täiendavaid meetmeid viivislaenude vähendamiseks ja aidata pankadel mitmekesistada nende investeeringuid riigivõlakirjadesse.

               (17)Komisjoni valge raamat Euroopa tuleviku kohta tähistas EL 27 jaoks arutelu algust liidu tuleviku üle ja selles esitati võimalikud stsenaariumid. Lisaks koostas komisjon mitmed aruteludokumendid. Näiteks aruteludokumendis majandus- ja rahaliidu süvendamise kohta esitati üldine visioon majandus- ja rahaliidu lõpuleviimiseks ning liidu struktuuri väljakujundamiseks vajalike sammude järjestus. 2017. aasta kõnes olukorra kohta Euroopa Liidus toodi esile majandus- ja rahaliidu edasise väljakujundamise võtmeelemendid ning komisjon esitas 2017. aasta sügisel asjakohased ettepanekud,

               SOOVITAB euroala liikmesriikidel iseseisvalt ja ühiselt võtta eurorühma raames aastatel 2018–2019 järgmisi meetmeid.

               1.Järgida poliitikat, mis toetab jätkusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu, ning parandada vastupanuvõimet, tasakaalustamist ja lähenemist. Teha märkimisväärseid edusamme ühtse turu väljakujundamiseks, eelkõige teenuste (sealhulgas finants-, digikaubandus-, energia- ja transporditeenused) valdkonnas. Võttes arvesse positiivseid tsüklilisi tingimusi, peaksid kõik liikmesriigid seadma prioriteediks reformid, mis suurendavad tootlikkust ja kasvupotentsiaali, parandavad institutsionaalset ja ettevõtluskeskkonda, kõrvaldavad investeeringuid pärssivad kitsaskohad, toetavad kvaliteetsete töökohtade loomist ja vähendavad ebavõrdsust. Jooksevkonto puudujäägi või suure välisvõlaga liikmesriigid peaksid täiendavalt üritama piirata tööjõu ühikukulu kasvu. Jooksevkonto suure ülejäägiga liikmesriigid peaksid täiendavalt edendama palgakasvu ja rakendama prioriteetsed meetmed, mis soodustavad investeeringuid ja sisenõudlust ning hõlbustavad euroala tasakaalustamist.

               2.Seada eesmärgiks üldjoontes neutraalne eelarvepoliitika euroala koondtasemel ja tasakaalustatud poliitikameetmed. Eelarvepoliitika peaks tagama sobiva tasakaalu kahe eesmärgi vahel: tagama riikide rahanduse jätkusuutlikkuse, eelkõige vähendades võlasuhet riikides, kus see on kõrge, ja toetama majanduse elavnemist. Tagades riiklike eelarveraamistike tõhusa toimimise, peaksid liikmesriigid järgima stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele vastavat eelarvepoliitikat, mis toetab investeeringuid, ning parandama riigi rahanduse kvaliteeti ja struktuuri, vaadates läbi kulutused ja võttes majanduskasvu soodustavaid ja õiglasi maksumeetmeid. Liikmesriigid peaksid võtma ja rakendama meetmeid võlapõhise maksustamise vähendamiseks ja agressiivse maksuplaneerimise vastu võitlemiseks, et tagada võrdsed tingimused, maksumaksjate võrdne kohtlemine, riigi rahanduse kindel seisund ja stabiilsus euroalal. See hõlmab töö jätkamist äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi vallas.

               3.Viia ellu reformid, mis edendavad kvaliteetsete töökohtade loomist, võrdseid võimalusi, juurdepääsu tööturule ja õiglasi töötingimusi ning toetavad sotsiaalkaitset ja sotsiaalset kaasatust. Reformide eesmärk peaks olema: i) usaldusväärsed ja paindlikud töölepingud koos piisava toetusega üleminekuperioodil ning tööturu killustatuse vältimine; ii) kvaliteetsed ja tõhusad elukestva õppe haridus- ja koolitussüsteemid, mille eesmärk on sobitada oskused tööturu vajadustega; iii) tõhusad aktiivsed tööturumeetmed, millega toetatakse tööturul osalemist; iv) jätkusuutlikud ja sobivad sotsiaalkaitsesüsteemid, mis vastavad uut laadi tööhõivele ja töösuhetele; v) tööjõu sujuv liikumine töökohtade, sektorite ja asukohtade vahel; vi) tõhus sotsiaaldialoog ja palgaläbirääkimised asjakohasel tasemel; vii) maksustamise suunamine tööjõult mujale, eriti väikese sissetulekuga töötajate ja leibkondade teise palgasaaja puhul.

               4.Kooskõlas nõukogu (ECOFIN) 2016. aasta juuni tegevuskavaga jätkata tööd pangandusliidu loomise lõpuleviimiseks seoses riski vähendamise ja jagamisega (sealhulgas Euroopa hoiuste tagamise skeem), käivitades ühtse kriisilahendusfondi ühise kaitsemeetme ja tugevdades Euroopa järelevalveraamistikku, et vältida riskide kuhjumist. Võtta meetmeid, et tuntavalt kiirendada viivislaenude vähendamist nõukogus (ECOFIN) kokku lepitud tegevuskava alusel ja edendada finantsvõimenduse vähendamist liikmesriikides, kus erasektori võlakoormus on suur. Edendada ELi kapitaliturgude integreerimist ja arengut, et toetada reaalmajanduse kasvu, tagades samas finantsturgude stabiilsuse.

               5.Teha kiireid edusamme majandus- ja rahaliidu väljakujundamiseks, eelkõige komisjoni 2017. aasta sügise algatuste alusel, järgides liidu siseturu nõudeid ning tehes seda euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide suhtes avatud ja läbipaistval viisil.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

                     (3)

                        Vt häiremehhanismi aruanne 2018