title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , milles käsitletakse Itaalia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/46

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   milles käsitletakse Itaalia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta
   2012/C 219/14
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta, (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse (4) Itaalia 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Itaalia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Itaaliat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Nõukogu võttis 1. detsembril 2011 vastu järeldused, milles kutsutakse sotsiaalkaitsekomiteed esitama koostöös tööhõivekomitee ja muude komiteedega oma seisukohad strateegia „Euroopa 2020” poliitikatsükli raames soovitatud meetmete kohta. Nimetatud seisukohad on osa tööhõivekomitee arvamusest.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama õigel ajal kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi ja riiklikusse reformikavasse.

               (9)

               Itaalia esitas 30. aprillil 2012 oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja oma riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud, kas Itaaliat mõjutab negatiivselt makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon jõudis põhjaliku analüüsi käigus järeldusele, et Itaalias on tasakaalustamatus, kuid mitte ülemäärane. Kuigi valitsemissektori võlga analüüsitakse juba põhjalikult stabiilsuse ja kasvu pakti alusel, väärivad eelkõige tähelepanu makromajanduslikud suundumused ekspordi tulemuslikkuse valdkonnas, et vähendada ebasoodsate mõjude riski majanduse toimimisele.

               (10)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 alusel stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et kõnealuse programmi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik, eeldusel et finantsturu olukord ei halvene. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks reaalne SKP 2012. aastal järsult langema ning järk-järgult taastuma 2013. aastal. Kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusega on stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia eesmärk vähendada 2012. aastaks valitsemissektori eelarve puudujääk alla aluslepingu kohase kontrollväärtuse 3 % SKPst, tehes seda kulutuste täiendava piiramise ja täiendavate tulude abil. Ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise järel kinnitatakse stabiilsusprogrammis keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurselt tasakaalus eelarvepositsioon, mis asjakohaselt kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Itaalia kavatseb selle saavutada 2013. aastal, st aasta varem, kui oli eesmärgiks seatud eelmises stabiilsusprogrammis, aastatel 2010–2011 võetud meetmete abil. Võttes aluseks (ümber arvutatud) struktuurse eelarvetasakaalu, (5) on kavandatud keskmine eelarve aastane konsolideerimine ajavahemikul 2010–2012 märksa suurem kui nõukogu poolt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames soovitatud 0,5 % SKPst. Struktuurse kohandamise kavandatud tempo 2013. aastal võimaldab täita keskpika perioodi eelarve-eesmärgi kõnealusel aastal ning valitsemissektori kulutuste kavandatud kasvumäär, võttes arvesse kaalutlusõiguse kohaseid tulumeetmeid, oleks kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kohase kulutuste võrdlusalusega.
               Stabiilsusprogrammi kohaselt jõuab valitsemissektori võlasuhe haripunkti 2012. aastal ja hakkab seejärel üha kiirenevas tempos kahanema, kuna esmane ülejääk suureneb. Aastatel 2013–2014 on Itaalial üleminekuperiood ning tema eelarvekavad tagaksid piisava arengu võla vähendamise võrdlusaluse täitmise suunas, mida kinnitatakse ka komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis. Itaalia kava kohaselt saavutatakse võla vähendamise võrdlusalus üleminekuperioodi lõpus (2015). Eespool osutatud eelarvepuudujäägi ja võla eesmärkide saavutamine eeldab, et aastatel 2010–2011 heaks kiidetud korrigeerivad meetmed rakendatakse eelarves rangelt ja terviklikult.

               (11)

               Seoses eelarveraamistikuga kiitis Itaalia parlament heaks eelnõu, millega lisatakse Itaalia põhiseadusesse tasakaalus eelarve nõue. Vaja on rakendusakte, et täpsustada kõnealuse nõude peamised tunnused, st kohaldamise üksikasjalik kord, asjakohased korrektsioonimehhanismid ja vabastusklauslid ning vajalik kooskõlastamine eri valitsemistasandite vahel. Valitsus võttis kohustuse püüda saavutada avaliku sektori kulude püsiv tõhustamine ja kvaliteedi parandamine, tehes selleks kõikidel valitsemistasanditel kulude põhjalikke läbivaatamisi. Läbivaatamiste abil peaks olema võimalik suurendada ka majanduskasvu soodustavate kulukirjete prioriteetsust. Samal eesmärgil on käimas struktuurifondide kasutamise ümberkorraldamine 2011. aasta märtsis võetud meetmete ja 2011. aasta novembris vastu võetud ühtekuuluvusmeetme kava abil, mille eesmärk on ka kiirendada struktuurifondide kasutamist. Samas takistavad jätkuvalt vahendite vastuvõtmist olulised puudujäägid haldussuutlikkuses, seda eelkõige lähenemispiirkondades.

               (12)

               Maksusüsteemi struktuur ning maksudest kõrvelehoidumise ja mitteametlikult töötamise kõrge tase on negatiivselt mõjutanud riigi majandustulemusi. Maksukuulekust ja -haldust mõjutavad ka ulatuslikud maksukulud ning keerulised ja koormavad haldusmenetlused. Maksukoormuse osaline nihkumine tootmisega seotud teguritelt tarbimisele ja omandile juba vastu võetud õigusaktide muutmise kaudu on tähtis esimene samm majanduskasvu paremini soodustava maksustruktuuri tagamise suunas, kuid edasine nihe on põhjendatud, võttes jätkuvalt arvesse ümberjaotamisega seotud mõju.

               (13)

               Õigusaktides on sätestatud sotsiaalpartnerite vahel juunis 2011 sõlmitud kokkulepe reformida palgaläbirääkimiste raamistikku. Tänu sellele peaks olema võimalik sõlmida rohkem lepinguid ettevõtte tasandil ning võtta paremini arvesse konkreetsete tootmisvaldkondade vajadusi, ja seda tuleks jälgida. Et aga probleem täielikult lahendada ja muuta nominaalsed tööjõu ühikukulud võrreldes kaubanduspartneritega dünaamilisemaks, mis on Itaalia konkurentsivõime halvenemise üks tegur, tuleks palgaläbirääkimiste süsteemi veel põhjalikumalt reformida, lubades paindlikumaid kokkuleppeid ka riigisisesel valdkondlikul tasandil. Valitsus esildas aprillis 2012 ambitsioonika tööturureformi, et lahendada Itaalia tööturu pikaajalisi probleeme, sealhulgas tööturu killustatust. Kõnealune reform tuleb kiiremas korras heaks kiita, tagades, et selle eesmärgid ja nende tase jääb vastavusse Itaalia tööturu probleemidega. Hoolikalt tuleks jälgida tööturuteenuste süsteemi liberaliseerimise ulatust ja tulemuslikkust.

               (14)

               Hoolimata naiste tööalase konkurentsivõime parandamiseks tehtud jõupingutustest, s.o põhiliselt sihtotstarbelistest fiskaalstiimulitest, on Itaalia naiste tööhõive määr märkimisväärselt madalam (2011. aastal 46,5 %) kui 27-liikmelise ELi keskmine (2011. aastal 58,5 %). Vaja on täiendavaid meetmeid seoses lastehoiuasutuste ja eakate inimeste hoolekandeasutustega. Probleem on eriti suur eakamate naistöötajate jaoks erasektoris, sest naiste pensioniiga tõuseb ajavahemikul 2012–2018 viie aasta võrra.

               (15)

               Itaalias ulatus noorte töötus 2011. aastal keskmiselt 29,1 protsendini ja tõusis 2012. aasta esimestel kuudel veelgi. Eelkõige on töötusmäär kõrge kolmanda taseme haridusega inimeste seas ning esineb ebakõla omandatud oskuste ja tööturul nõutavate oskuste vahel. Praktika edendamine peamise tööturule sisenemise viisina on tervitatav, kuid siiski on selleks vaja asjakohaste õigusnormide jõustamist, näiteks kutse- ja koolitusstandardite uut süsteemi ning kutseoskuste sertifitseerimise skeeme. Komisjon lõi töörühma, kelle ülesanne on suunata ühtekuuluvusfondide vahendid ümber meetmetele, millega toetatakse noorte tööhõivet ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete (VKE) arendamist.

               (16)

               Noorte töötust mõjutab negatiivselt haridussüsteemist varakult lahkunud noorte osakaal, mis riigi tasandil on 18,8 % ja piirkonniti väga erinev. Haridussüsteemist varakult lahkumise probleemiga tegelemiseks tuleks võtta rohkem suunatud ja kooskõlastatud meetmeid, kombineerides ennetus-, sekkumis- ja korvavad meetmed. Tegeleda tuleks kolmanda taseme haridussüsteemi ebatõhususega, sealhulgas tuleks täielikult rakendada 2010. aasta ülikoolireform ning tugevamalt omavahel siduda ülikoolide tulemused ja riiklikest allikatest rahastamine.

               (17)

               Itaalia on vastu võtnud olulisi meetmeid teenuste liberaliseerimiseks, eelkõige ametitoimingute puhul, ja konkurentsi parandamiseks võrgutööstustes. Siiski on ikka veel mitmesuguseid probleeme energeetika- ja transpordisektoris, eelkõige raudteede ja sadamate sektoris, kus taristu ja turuga seotud kitsaskohad on märkimisväärsed.

               (18)

               Kuigi mõni meede on juba vastu võetud, et soodustada halduskorra lihtsustamist, on ettevõtluskeskkond Itaalias jätkuvalt keerukas. Eelkõige on palju ebatõhusust kohtusüsteemis seoses ressursside kasutamise, menetluste ja töökorraldusega, mis kajastub Itaalia tsiviilõigussüsteemi toimimises, arvestades eelkõige ülemäärast kohtuasjade menetlemise aega ja lahendamata kohtuasjade arvu.

               (19)

               VKEde juurdepääs rahastamisele on raske ja riskikapitali osatähtsus on väike. 2011. aasta detsembris võeti vastu täiendava omakapitali toetussüsteem, mis võimaldab äriühingutel maksustatavast tulust maha arvata uutelt omakapitalisüstidelt saadava tingliku kasumi. See peaks eeldatavasti hõlbustama VKEde kasvamist ning investeeringute tegemist innovatsiooni. Kuigi on võetud mõned meetmed erasektori teadus- ja arendustegevuse edendamiseks (nt refinantseeritakse teadusuuringutesse tehtavatele ettevõtete investeeringutele võimaldatavat maksukrediiti), on selliste meetmete osatähtsus väike ja innovaatilisi projekte rakendatakse vähe.

               (20)

               Itaalia on võtnud mitmeid kohustusi laiendatud euroala pakti alusel. Kõnealused kohustused ja 2011. aastal võetud kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise, konkurentsivõime parandamise, riigi rahanduse jätkusuutlikkuse suurendamise ning finantsstabiilsuse tugevdamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste täitmist. Allpool esitatud soovitustes on arvesse võetud kõnealuse hindamise tulemusi.

               (21)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Itaalia majanduspoliitikat. Hinnati stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Itaalia fiskaal- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool 1.–6. soovituses.

               (22)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud stabiilsusprogrammi ja nõukogu arvamus (6) selle kohta on väljendatud eeskätt 1. soovituses.

               (23)

               Võttes arvesse komisjoni põhjaliku analüüsi ja kõnealuse hindamise tulemusi, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Nõukogu soovitused, mis on esitatud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel, kajastuvad 1., 4., 5. ja 6. soovituses,

         SOOVITAB Itaalial võtta ajavahemikus 2012–2013 järgmisi meetmeid:

               1.

               Rakendada eelarvestrateegia kavakohaselt ning tagada, et ülemäärane eelarvepuudujääk kõrvaldatakse 2012. aastal. Tagada kavandatud struktuurne esmane ülejääk, et võla suhe SKPsse hakkaks 2013. aastaks vähenema. Tagada asjakohane areng keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas, järgides samal ajal kulude võrdlusalust ja tehes piisavaid edusamme võla vähendamise võrdlusaluse järgimise suunas.

               2.

               Tagada, et tasakaalus eelarvet käsitleva põhiseaduses sätestatud nõude põhitunnuste kindlaksmääramine rakendusaktides, sealhulgas asjakohane kooskõlastamine eri valitsemistasandite vahel, on kooskõlas ELi raamistikuga. Püüda saavutada avaliku sektori kulutuste püsiv tõhustamine ja kvaliteedi parandamine kulutuste kavandatud läbivaatamise ja 2011. aasta ühtekuuluvusmeetme kava rakendamise abil, millega kaasneb ELi vahendite kasutamise ja haldamise paranemine, seda eelkõige Lõuna-Itaalias.

               3.

               Võtta täiendavaid meetmeid noorte töötuse vähendamiseks, sealhulgas parandades hariduse vastavust tööturu nõudmistele ja hõlbustades üleminekut tööturule, ning lisaks ka pakkudes stiimuleid idufirmadele ja töötajate palkamiseks. Jõustada üleriigiline oskuste ja kvalifikatsioonide tunnustamine, et edendada töötajate liikuvust. Võtta meetmeid kolmanda taseme hariduse poolelijätjate osakaalu vähendamiseks ja võitluseks haridussüsteemist varakult lahkumise vastu.

               4.

               Võtta prioriteedina vastu tööturu reform, et vähendada tööturu killustatust ja kehtestada ühtne töötushüvitiste süsteem. Võtta lisameetmeid, et luua stiimuleid naiste osalemiseks tööturul, eelkõige pakkudes lastehoiuteenuseid ja eakate inimeste hoolekande teenuseid. Jälgida ja vajaduse korral parandada uue palgakujundamise raamistiku rakendamist, et aidata kaasa palkade kasvu ja tootlikkuse ühtlustumisele nii sektori kui ka ettevõtete tasandil.

               5.

               Võidelda maksudest kõrvalehoidumise vastu. Tegeleda varimajanduse ja mitteametlikult töötamise probleemiga, näiteks suurendades selleks kontrolle. Võtta meetmeid maksuvabastuste ja -soodustuste ning vähendatud käibemaksumäärade kohaldamise vähendamiseks ja lihtsustada maksuseadustikku. Võtta täiendavaid meetmeid maksukoormuse nihutamiseks kapitalilt ja tööjõult omandile ja tarbimisele ning ka keskkonnale.

               6.

               Rakendada teenindussektoris vastu võetud liberaliseerimis- ja lihtsustamismeetmeid. Võtta täiendavaid meetmed, et parandada turulepääsu võrgutööstustes ning taristu läbilaskevõimet ja sealseid ühendusi. Veelgi lihtsustada õigusraamistikku ettevõtjate jaoks ja parandada haldussuutlikkust. Parandada ligipääsu rahastamisvahenditele, eelkõige omakapitalile, et rahastada ettevõtete kasvu ja innovatsiooni. Rakendada tsiviilkohtusüsteemi kavandatud ümberkorraldamine ja soodustada vaidluste kohtuvälise lahendamise mehhanismide kasutamist.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2012. aastal vastavalt nõukogu 26. aprilli 2012. aasta otsusele 2012/238/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 119, 4.5.2012, lk 47).

      (4)  ELT C 215, 21.7.2011, lk 4.

      (5)  Tsükliliselt kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud teabe alusel ja ühiselt kokku lepitud metoodikat kasutades.

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 28. detsember 2004, mis täiendab Euroopa tulirelvapassi käsitlevat soovitust 96/129/EÜEMPs kohaldatav tekst

text:
               12.1.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 9/1

      KOMISJONI SOOVITUS,
   28. detsember 2004,
   mis täiendab Euroopa tulirelvapassi käsitlevat soovitust 96/129/EÜ
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2005/11/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 211 teist taanet,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 18. juuni 1991. aasta direktiiviga 91/477/EMÜ relvade omandamise ja valduse kontrolli kohta (1) nähakse ette Euroopa tulirelvapassi kehtestamine.

               (2)

               Euroopa tulirelvapassi käsitleva 25. jaanuari 1993. aasta komisjoni soovitusega 93/216/EMÜ (2) ja seda täiendava Euroopa tulirelvapassi käsitleva 12. jaanuari 1996 aasta komisjoni soovitusega 96/129/EÜ (3) kutsus komisjon liikmesriike üles kehtestama nimetatud dokument vastavalt soovitustele lisatud näidisele.

               (3)

               Euroopa tulirelvapassi näidist tuleb muuta seoses uute liikmesriikide ühinemisega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Artikkel 1
   Tšehhi Vabariik, Eesti Vabariik, Küprose Vabariik, Läti Vabariik, Leedu Vabariik, Ungari Vabariik, Malta Vabariik, Poola Vabariik, Sloveenia Vabariik ja Slovaki Vabariik kehtestavad Euroopa tulirelvapassi vastavalt lisas esitatud näidisele.
   Artikkel 2
   Ülejäänud liikmesriigid, kus juba väljastatakse Euroopa tulirelvapasse vastavalt soovituse 96/129/EÜ lisas esitatud näidisele, kehtestavad passi käesoleva soovituse lisas esitatud näidise alusel järk-järgult vastavalt vana passi varude vähenemisele ning hiljemalt 1. maiks 2006.

      Brüssel, 28. detsember 2004.

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Günter VERHEUGEN

      (1)  EÜT L 256, 13.9.1991, lk 51.

      (2)  EÜT L 93, 17.4.1993, lk 39.

      (3)  EÜT L 30, 8.2.1996, lk 47.

      LISA
      Euroopa tulirelvapassi (1996. aasta näidis) muutmine: 2004. aasta 1. mai laienemisest tingitud keeleliste muudatuste lisamine.


				|

		52013DC0356

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Eesti 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta /* COM/2013/0356 final */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
milles käsitletakse Eesti 2013. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Eesti stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
olles konsulteerinud majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu
strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika
tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on
vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja
konkurentsivõime suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta[4]; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       Riigipead ja valitsusjuhid
võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe,
millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja
euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid,
vahendeid ja poliitikaid. Nad tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate
meetmete kohta, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia
„Euroopa 2020” eesmärke ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.
(4)       Nõukogu võttis 6. juulil 2012
vastu soovituse Eesti 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Eesti ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2015) kohta.
(5)       Komisjon võttis 28. novembril
2012 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[5]
mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust.
Samuti võttis komisjon 28. novembril 2012 määruse (EL) nr 1176/2011
(makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta)
alusel vastu häiremehhanismi aruande,[6]
milles ei nimetatud Eestit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 14.
märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve
konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused,
edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       Eesti esitas 30. aprillil
2013 oma 2013. aasta stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2017 ja 2013. aasta
riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide
omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(8)       Nõukogu määruse (EÜ) nr
1466/97 alusel 2013. aasta stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on
nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium aastateks 2013–2014 on realistlik, kui SKP oodatav
keskmine reaalkasv püsib 3,3 % ringis. Komisjoni 2013. aasta kevadprognoosi
kohaselt kasvab SKP 2013.–2014. aastal 3,5 %. Eesti valitsemissektori
eelarvepuudujääk 2012. aastal oli 0,3 % SKP-st. Programmis kinnitatakse eelmist
keskpika perioodi eelarve-eesmärki saavutada struktuurne ülejääk. See eesmärk
on ambitsioonikam kui stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud eesmärk. Eesti
struktuurne eelarvepositsioon oli 2012. aastal ülejäägis ning riik saavutas oma
keskpika perioodi eelarve-eesmärgi üks aasta varem võrreldes eelmises
programmis ettenähtuga. Stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia
eesmärk on tagada jätkusuutlik eelarvepoliitika, millega toetatakse
tasakaalustatud majanduskasvu ja peetakse kinni keskpika perioodi
eelarve-eesmärgist, võimaldades piisavaid eelarvepuhvreid ja vähendades tööjõu
maksukoormust. Programmis on kavandatud vähendada 2013. aastaks prognoositud
valitsemissektori eelarve puudujääki (0,5 % SKP-st) allapoole prognoositud
taset, saavutada 2014. aastal tasakaal ja järgnevatel aastatel ülejääk. Ümber
arvutatud struktuurse eelarvepositsiooni üldise hinnangu, sealhulgas
kulueesmärgi analüüsi põhjal võib täheldada, et Eesti ei kaldu oma 2013. aasta
keskpika perioodi eelarve-eesmärgist oluliselt kõrvale ning saavutab 2014.
aastal struktuurse ülejäägi. Valitsemissektori võla suhe SKPsse on tublisti
alla 60 % ning programmi kohaselt hakkab see näitaja tõenäoliselt pärast 2013.
aastat vähenema, kahanedes 2015.–2016. aastal umbes 9 %-ni. Eestil on kavas
kehtestada 2013. aastal kooskõlas majandus- ja rahaliidu stabiilsuse,
koordineerimise ja juhtimise lepingu nõuetega struktuurse eelarvetasakaalu
reegel (eelarvereegel). Niipea kui eelarvereeglit on hakatud kohaldama, peaks
seda täiendama mitmeaastaste kulueesmärkide siduvamaks muutmisega.
(9)       Tööturu valdkonnas jätkub
tööhõive suurenemine, ent majanduskasvu pärsivad endiselt probleemid, nagu
noorte töötus ja pikaajaline töötus, oskuste mittevastavus tööturu nõudlusele
ja suurenev tööjõupuudus, sealhulgas pikaajalistest terviseprobleemidest
tulenev tööjõupuudus. Sotsiaalhüvitiste süsteemi tuleks muuta paindlikumaks ja
paremini suunatumaks ning selle raames tuleks pakkuda toetusteenuseid ja
stiimuleid töötutele ja mitteaktiivsetele isikutele, keda saaks uuesti
tööturule suunata, ning aktiveerimispoliitikat tuleks tugevdada nii, et see
jõuaks kõige rohkem abi vajavate isikuteni. Perepoliitika valdkonna kulutuste
kulutõhusust tuleks parandada eelarvet mõjutamata, näiteks suunates osa
vanemahüvitisteks ettenähtud vahenditest tõhusamate meetmete, sealhulgas lastehoiuteenuste
toetamisele, mõjutades niimoodi positiivselt ka naiste tööhõivet. Eri
piirkondade majanduslikku arengut tuleb paremini koordineerida, et saavutada
käegakatsutavamaid tulemusi.
(10)     Hariduse ja koolituse
valdkonnas on Eesti osaliselt rakendanud 2012. aasta soovitused; 2012. aastal
võeti vastu kõrgharidusreform ja 2013. aastal on kavas vastu võtta
kutsehariduse ja -koolituse uus ulatuslik reform. Eritähelepanu tuleb pöörata
tööturu osapoolte piisavale kaasamisele, et tagada kutsehariduse valdkonnas
piisav hulk õpipoisiõppe võimalusi. Täitmata on veel oluline kohustus reformida
keskharidust. Tegeleda tuleb noorte töötusega, mis on erialase hariduse või
kutsekoolituseta elanike suurt osakaalu arvesse võttes endiselt suhteliselt
suur. Madala kvalifikatsiooniga töötajate võimalusi osaleda elukestvas õppes ei
ole endiselt piisavalt suurendatud ja noorte töötute toetamiseks mõeldud
meetmed ei vasta alati tööturu vajadustele. Avalik-õigusliku teadussektori ja
majanduse eraldatus takistab endiselt tootlikkuse kasvu ja kahjustab Eesti
konkurentsivõimet. Lisaks valmistab Eesti majanduse väiksust silmas pidades
endiselt probleeme teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemide eelistamine ja
rahvusvahelistamine.
(11)     Eesti energiamahukus on
jätkuvalt väga suur. Ehkki valitsus on astunud mitmesuguseid samme, tuleb
jõupingutusi jätkata ja veelgi tugevdada, ning seejuures tuleb täiendavat rõhku
panna elamute renoveerimisele. Eesti uus autopark on kõige energiamahukam ELis
ning tarbimisharjumused ei ole hoolimata kütuseaktsiisi suurenenud määradest
muutunud. Ilma täiendavate meetmeteta, mida tuleks eelkõige võtta transpordi-
ja eluasemesektoris, ei ole Eesti tõenäoliselt võimeline saavutama oma
kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise eesmärki. Eesti energiaturg on endiselt
suhteliselt isoleeritud, kuna piiriülesed ühendused on ebapiisavad.
(12)     Teenused, mida kohalikud
omavalitsused on seadusega kohustatud pakkuma, on enamikus sektorites, eriti
pikaajalise hoolduse, peredele suunatud toetusteenuste, tervishoiuteenuste ning
haridus- ja transporditeenuste sektoris puudulikud. See on tingitud kohalike
omavalitsuste vähesest haldussuutlikkusest ning asjaolust, et nende tulud ja
vastutus ei ole tasakaalus. Elujõulist kava kohalike haldusasutuste tegevuse
parandamiseks seni koostatud ei ole.
(13)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Eesti majanduspoliitikat. Hinnati
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud
kõnealuste dokumentide asjakohasust Eesti eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika
jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja
juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist,
lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa
poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud
soovitustes 1–5.
(14)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu Eesti stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus[7] selle kohta kajastub eelkõige
soovituses 1.
(15)     Komisjon analüüsis Euroopa poolaasta
kontekstis ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Selle analüüsi põhjal
esitas komisjon erisoovitused liikmesriikidele, kelle rahaühik on euro. Ka
Eesti peaks tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,
SOOVITAB Eestil võtta ajavahemikus
2013–2014 järgmisi meetmeid:
1.       Edendada majanduskasvu toetavat
eelarvepoliitikat ja säilitada kavandatud usaldusväärne eelarveseisund, tagades
keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise programmis prognoositud tasemest
paremal tasemel. Täiendada kavandatud eelarvereeglit rohkem siduvate
mitmeaastaste kulueesmärkidega keskpika perioodi eelarveraamistiku raames ja
jätkata avaliku sektori kulutuste tõhustamist.
2.       Parandada tööstiimuleid, tõhustades
olemasolevaid erinevaid sotsiaalhüvitiste süsteeme ning muutes hüvitiste
jaotamise paindlikumaks ja paremini suunatumaks. Parandada sotsiaalteenuseid,
sealhulgas lastehoiuteenuseid, suurendades samal ajal perepoliitika valdkonna
kulutuste tasuvust ja kulutõhusust. Tugevdada aktiveerimispoliitikat, et
hõlbustada pikaajaliste töötute ning invaliidsus- ja töövõimetushüvitist
saavate isikute naasmist tööturule. Koostada kooskõlastatud strateegia
majandusarengu soodustamiseks nendes piirkondades, kus valitseb suur tööpuudus.

3.       Jätkata jõupingutusi haridus- ja
koolitussüsteemi paremaks vastavusseviimiseks tööturu vajadustega, kaasates
sellesse protsessi veelgi rohkem tööturu osapooli ja rakendades sihipäraseid
meetmeid noorte töötuse vähendamiseks. Suurendada oluliselt madala
kvalifikatsiooniga töötajate osalust elukestvas õppes. Tugevdada jõupingutusi
teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemide eelistamise ja rahvusvahelistamise
edendamiseks ning süvendada ettevõtjate, kõrgkoolide ja teadusasutuste
koostööd.
4.       Parandada energiatõhusust, eelkõige
transpordi- ja eluasemesektoris, ning suurendada keskkonnastiimuleid seoses
sõidukite ja jäätmetega, kaaludes ka selliseid stiimuleid nagu sõiduautode
maksustamine ja/või mootorikütuse aktsiisimäära tõstmine. Kiirendada
piiriüleste energiaühenduste arendamist, et mitmekesistada energiaallikaid ja
soodustada konkurentsi energiaturul.
5.       Tasakaalustada
paremini kohalike omavalitsuste tulud ja neile pandud vastutus. Muuta kohalike
omavalitsuste tegevus tõhusamaks ja tagada kohaliku tasandi avalike teenuste
kvaliteetne pakkumine.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2013) 356 (final).
[3]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[4]               Nõukogu otsus 2013/208/EL, 22. aprill 2013.
[5]               COM(2012) 750 (final).
[6]               COM(2012) 751 (final).
[7]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 13. juuni 2007 , millega määratakse kindlaks meetmed nõukogu määruse (EÜ) nr 338/97 (looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel) täitmise tagamiseks (teatavaks tehtud numbri K(2007) 2551 all)

text:
               20.6.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 159/45

      KOMISJONI SOOVITUS,
   13. juuni 2007,
   millega määratakse kindlaks meetmed nõukogu määruse (EÜ) nr 338/97 (looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel) täitmise tagamiseks
   (teatavaks tehtud numbri K(2007) 2551 all)
   (2007/425/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 9. detsembri 1996. aasta määruses (EÜ) nr 338/97 looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel, (1) millega rakendatakse loodusliku loomastiku ja taimestiku ohustatud liikidega rahvusvahelise kaubanduse konventsiooni (edaspidi „CITESi konventsioon”), käsitletud liikidest isenditega ebaseaduslik kauplemine kahjustab tõsiselt elusloodust, vähendab looduskaitseprogrammide tõhusust, nõrgendab seaduslikku ja jätkusuutlikku kaubandust ning ohustab eelkõige paljude areneva majandusega tootjariikide jätkusuutlikku arengut.

               (2)

               Elusloodusega ebaseadusliku kauplemise algpõhjustega tegelemine on tähtis, et toetada määruse täitmiseks tehtavaid pingutusi.

               (3)

               Vastavalt määruse (EÜ) nr 338/97 artiklile 14 võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid, et tagada määruse (EÜ) nr 338/97 järgimine ja täitmine ning algatavad vajaduse korral kohtuasja.

               (4)

               Vastavalt määruse (EÜ) nr 338/97 artiklile 15 peavad liikmesriigid ja komisjon tagama, et astutaks vajalikke samme pööramaks üldsuse tähelepanu CITESi konventsiooni ja kõnealuse määruse rakendamisega seotud sätetele ning teavitataks üldsust nendest.

               (5)

               Vastavalt määruse (EÜ) nr 338/97 artiklile 16 peavad liikmesriigid tagama, et rikkumiste korral rakendataks sanktsioone, mis on vastavuses rikkumise iseloomu ja raskusega.

               (6)

               Vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale vastutab liikmesriik selle eest, et karistused ühenduse õiguse rikkumise eest oleksid tõhusad, hoiatavad ja proportsionaalsed.

               (7)

               Kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 10 on määruse (EÜ) nr 338/97 tõhusa täitmise tagamiseks olulise tähtsusega liikmesriikide ja nende ametiasutuste vaheline koostöö ja koordineerimine.

               (8)

               Määruse (EÜ) nr 338/97 rakendamine nõuab rahvusvahelist koostööd, mis on CITESi konventsiooni eesmärkide täitmisel samuti fundamentaalne.

               (9)

               Novembris 2006 avaldatud komisjoni uurimus EL 25 riikides elusloodusega kauplemist käsitlevate ELi õigusaktide täitmise kohta tunnistab vajadust kindlaks määrata koordineeritud töö esmatähtsad valdkonnad ning välja arendada ühiste suuniste kogum, et lihtsustada määruse (EÜ) nr 338/97 rakendamist.

               (10)

               Nõukogu kutsub oma 2006. aasta detsembri järeldustes, mis käsitlevad bioloogilise mitmekesisuse hävimise peatamist, (2) liikmesriike üles tugevdama jõupingutusi, et võidelda CITESi konventsioonis loetletud liikide ebaseadusliku kauplemisega, ning kutsub liikmesriike ja komisjoni tugevdama koordineeritud vastulööki ning CITESi konventsiooni täitmise meetmeid.

               (11)

               Käesolevas soovituses sätestatud meetmete kogum kajastab arutlusi, mida on peetud määruse (EÜ) nr 338/97 artikli 14 alusel moodustatud täitevrühma ning sama määruse artikli 18 alusel asutatud looduslike looma- ja taimeliikidega kauplemise komitee raames,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               I.

               Käesoleva soovitusega kindlaks määratud meetmeid peaksid liikmesriigid ellu viima selleks, et lihtsustada määruse (EÜ) nr 338/97 täitmist.

               II.

               Määruse täitmise suutlikkuse tõstmiseks peaksid liikmesriigid võtma järgmiseid meetmeid:

                           a)

                           võtma vastu riiklikud tegevuskavad määruse täitmise koordineerimiseks; tegevuskavadel peaksid olema selgelt defineeritud eesmärgid ja ajalised raamid, samuti tuleks neid regulaarselt ühtlustada ja läbi vaadata;

                           b)

                           tagama, et kõikidel asjakohastel täitevasutustel oleksid olemas määruse (EÜ) nr 338/97 täitmiseks vajalikud rahalised ja tööjõuressursid ning spetsiaalne varustus ja asjakohane eksperdihinnang oleksid neile kättesaadavad;

                           c)

                           tagama, et määruse (EÜ) nr 338/97 rikkumise eest määratavad karistused toimiksid kooskõlas Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikaga hoiatusvahendina elusloodusega kauplemise alaste kuritegude vastu, et neid kohaldataks järjekindlalt ja eelkõige, et nad muu hulgas võtaksid arvesse isendite turuväärtust, õigusrikkumisega seotud liikide kaitseväärtust ja tekitatud kulusid;

                           d)

                           korraldama punkti c täitmiseks täitevasutustes, prokuratuurides ja kohtunike seas koolitusi või teadlikkuse tõstmise kampaaniaid;

                           e)

                           tagama, et kõikidele asjakohastele täitevasutustele oleks kättesaadav koolitus määruse (EÜ) nr 338/97 kohta ja liikide määramise kohta;

                           f)

                           tagama piisava teabe esitamise üldsusele ja sidusrühmadele, püüdes eelkõige tõsta inimeste teadlikkust elusloodusega ebaseadusliku kauplemise negatiivsest mõjust;

                           g)

                           tagama lisaks määrusega (EÜ) 338/97 nõutud piiriületuspunktide kontrollimisele määruse riigisisese täitmise, kontrollides eelkõige regulaarselt kauplejaid ja valdajaid, nagu lemmikloomakauplused, aretajad ja puukoolid;

                           h)

                           kasutama süstemaatiliselt riski- ja luureanalüüsi, et tagada põhjalik kontroll nii piiriületuspunktides kui ka riigi sees;

                           i)

                           tagama varustatuse kinnipeetud või konfiskeeritud elavate isendite ajutiseks hooldamiseks vajalike ruumidega ning looma mehhanismid, mis vajaduse korral aitavad leida neile uue püsiva asupaiga.

               III.

               Koostöö ja teabevahetuse parandamiseks peaksid liikmesriigid võtma järgmiseid meetmeid:

                           a)

                           kehtestama kõikide asjakohaste ametiasutuste jaoks määruse täitmise koordineerimiseks menetluse, asutades selleks muu hulgas asutustevahelisi komiteesid ning vastastikuse mõistmise memorandumeid ja teisi institutsioonidevahelisi koostöökokkuleppeid;

                           b)

                           lihtsustama asjakohaste täitevametnike juurdepääsu olemasolevatele ressurssidele, vahenditele ja kommunikatsioonikanalitele vahetamaks määruse (EÜ) nr 338/97 ja CITESi konventsiooni täitmisega seotud teavet, et kõikide tasandite täitevametnikele, sealhulgas eesliini töötajatele, oleks kogu asjakohane teave kättesaadav;

                           c)

                           määrama riiklikud teabekeskused elusloodusega kauplemist käsitleva teabe ja luureandmete vahetamiseks;

                           d)

                           jagama asjakohast teavet märkimisväärsete suundumuste, kinnipidamiste ja kohtuasjade kohta nii täitevrühma korralistel koosolekutel kui ka nende vahepeal;

                           e)

                           tegema määruse (EÜ) nr 338/97 rikkumise uurimisel koostööd teiste liikmesriikide asjakohaste täitevasutustega;

                           f)

                           kasutama uurimise koordineerimiseks ühenduse tasandil Euroopa Pettustevastase Ameti oskusteavet, koordineerimist ja teabevahendeid;

                           g)

                           vahetama teavet elusloodusega kauplemise alaste õigusrikkumiste eest määratud karistuste kohta, et tagada nende järjekindel kohaldamine;

                           h)

                           aitama kaasa määruse (EÜ) nr 338/97 kohaldamise suutlikkuse suurendamisele teistes liikmesriikides, muu hulgas koolitusprogrammide kaudu ning väljaõppe käsiraamatuid ja koolitusmaterjale jagades;

                           i)

                           tegema teistes liikmesriikides kättesaadavaks olemasolevad teadlikkuse tõstmise vahendid ja üldsusele ning sidusrühmadele suunatud materjalid;

                           j)

                           aitama teisi liikmesriike kinnipeetud või konfiskeeritud elavate isendite ajutisel hooldamisel ja püsiva uue asupaiga leidmisel;

                           k)

                           tegema tihedat koostööd väljaspool ühendust asuvate CITESi korraldusasutuste ning lähte-, transiidi- ning tarbimisriikide õiguskaitseorganitega, samuti CITESi sekretariaadi, rahvusvahelise kriminaalpolitseiorganisatsiooni Interpoli ning Maailma Tolliorganisatsiooniga, et aidata teavet ja luureandmeid vahetades avastada, ära hoida ja tõkestada ebaseaduslikku kauplemist elusloodusega;

                           l)

                           aitama nõu ja jõuga väljaspool ühendust asuvaid CITESi korraldusasutusi ning lähte-, transiidi- ning tarbimisriikide õiguskaitseorganeid, et lihtsustada menetluse korrektse kohaldamise abil seaduslikku ja jätkusuutlikku kaubandust;

                           m)

                           toetama kolmandate riikide suutlikkuse suurendamise programme, et parandada CITESi konventsiooni rakendamist ja täitmist muu hulgas arengukoostöö fondide abil ning tulevase kaubandusabistrateegia (3) raames;

                           n)

                           edendama piirkondadevahelist koostööd võitluses eluslooduse ebaseadusliku kaubandusega, luues muu hulgas sidemeid teiste piirkondlike ja allpiirkondlike algatustega.

               IV.

               Käesoleva soovituse alusel võetud meetmete kohta tuleb teave esitada komisjonile samal ajal kui määruse (EÜ) nr 338/97 artikli 15 lõike 4 punktis c osutatud teave.

      Brüssel, 13. juuni 2007

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 1332/2005 (ELT L 215, 19.8.2005, lk 1).

      (2)  Keskkonna nõukogu 2773. istung 18. detsembril 2006.

      (3)  Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele – ELi kaubandusabistrateegia suunas – komisjoni panus (KOM(2007) 163 lõplik).


title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Tšehhi Vabariigi 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Tšehhi Vabariigi 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/12

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Tšehhi Vabariigi 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Tšehhi Vabariigi 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta
   2014/C 247/03
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (3) Tšehhi Vabariigi 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Tšehhi Vabariigi ajakohastatud lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Tšehhi Vabariiki liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               Tšehhi Vabariik esitas 16. aprillil 2014 oma 2014. aasta riikliku reformikava ja 28. aprillil 2014 oma 2014. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               2014. aasta lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on hoida valitsemissektori eelarve puudujääk programmiperioodil allpool aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst. Lähenemisprogrammis märgitakse keskpika perioodi eesmärgina puudujääki 1 % SKPst, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Ehkki eelarvestrateegia on 2014. aastal kooskõlas stabiilsuse- ja kasvu paktiga, on 2015. aastal oodata, et nõutud struktuurse kohandamisega ei jõuta valmis, kuna ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon peaks halvenema 0,6 protsendipunkti võrra. Lisaks eeldatakse, et valitsemissektori kulud kasvavad kulueesmärgi reeglit järgimata. Ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon kaldub prognooside kohaselt kohandamiskavast kõrvale ka 2016. ja 2017. aastal, halvenedes vastavalt - 1,6 %ni ja - 1,9 %ni SKPst. Üldiselt võib alates 2015. aastast oodata kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks mõeldud kohandamiskavast. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks võla suhe, mis on allpool kontrollväärtusest (60 % SKPst), vähenema ajutiselt 1,1 protsendipunkti võrra 45 %ni SKPst ja seejärel 2015. aastal suurenema 46 %ni SKPst. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Tšehhi Vabariigi majandus kasvab lähenemisprogrammi kohaselt 2014. aastal eeldatavalt 1,7 % ja 2015. aastal 2 %, võrrelduna komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosis märgitud 2 % ja 2,4 %ga. Eelarve väljavaadetega seotud peamised riskid tulenevad sellest, et avaliku sektori edasiste investeeringute suhtes valitseb suur teadmatus ning kavakohase hävituslennukite liisingulepinguga seotud võimalikud ühekordsed kulud peaksid 2015. aastal eelarvepuudujääki suurendama 0,5 %ni SKPst.
               Komisjoni prognooside kohaselt kaldutakse keskpika perioodi eesmärgist 2015. aastal ilmselt oluliselt kõrvale. Erinevus lähenemisprogrammis ettenähtust tuleneb erinevatest poliitikaga seotud eeldustest ja kaalutlusõiguse alusel võetud meetmetest 2015. aastal. Tuginedes lähenemisprogrammi hinnangule ja määruse (EÜ) nr 1466/97 kohaselt komisjoni koostatud prognoosile, on nõukogu seisukohal, et 2013. aastal on puudujääk oluliselt vähenenud allapoole 3 % SKPst, mis on kooskõlas nõukogu soovitusega, ning kuna 2014. aastal eeldatavalt saavutatakse keskpika perioodi eesmärk, on oht, et alates 2015. aastast kaldutakse selles oluliselt kõrvale.

               (9)

               Tšehhi Vabariik on kahe aasta pikkusest majanduslangusest välja tulnud ning nüüd on tema ees ülesanne saavutada pidev kiire majanduskasv ja arvestada samas elanikkonna kiire vananemisega. Avaliku sektori investeeringute maht on viimastel aastatel järsult vähenenud, eriti vähe on tehtud taristuinvesteeringuid. Tšehhi majanduse kasvumudeli aluseks enne kriisi olid suur väliskapitali sissevool ja jõuline orienteeritus ekspordile. Kuna tootmistegurite (sealhulgas väliskapital) akumulatsiooni potentsiaal majanduse järelejõudmise toetamiseks näib piiratud, siis majanduse ümbersuunamine siseriiklikele majanduskasvu hoogustajatele avaks uusi võimalusi tootlikkuse suurendamiseks. Selles protsessis on oluline osa muu hulgas hariduse, koolituse ja innovatsiooni toetamisel ning institutsioonide tugevdamisel.

               (10)

               Valitsus kiitis hiljuti heaks majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu, ehkki parlamendis on see veel ratifitseerimata. Töö eelarveraamistiku ulatusliku reformiga algas 2011. aastal, kuid selle vastuvõtmine ja rakendamine on endiselt ebaselge. Samuti on edasi lükkunud asjakohaste õigusaktide vastuvõtmine, millega tagatakse kooskõla nõukogu direktiiviga 2011/85/EL (5).

               (11)

               Maksunduse valdkonnas on Tšehhi Vabariigi suurimateks raskusteks muuta maksude kogumine tõhusamaks ja kujundada majanduskasvu jaoks soodsam maksustruktuur. Tšehhi Vabariik võttis mõned meetmed maksukohustuste täitmise parandamiseks, eelkõige kaudsete maksude valdkonnas, kuid maksukuulekuse tagamise kulud on endiselt liiga kõrged. Sellises olukorras ei ole maksubaasi (tulumaksud, tervise- ja sotsiaalmaksed) veel ühtlustatud ning tühistati 2015. aasta kava luua asutus, mille ainupädevusse kuuluks maksude kogumine. Valitsus tegi siiski teatavaks oma kavatsuse tegeleda maksubaasi ühtlustamise teemaga. 2013. aasta soovitusi maksustruktuuri kohta ei ole järgitud. Tööjõudu maksustatakse endiselt kõrgelt, eriti kehtib see madala sissetulekuga töötajate ning samuti osalise tööajaga töötajate puhul ning peamiselt tuleneb see suurtest sotsiaalkindlustusmaksetest. Teatav lahendus oleks tööjõu maksustamise asemel maksustada teisi valdkondi, näiteks keskkonnamaksud ja korduvad eluasememaksud, mis mõlemad on üsna madalad. Märkimisväärsed lahknevused esinevad endiselt töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate maksude ja sotsiaalmaksete käsitlemisel, mistõttu maksubaas aheneb veelgi ning luuakse soodsad tingimused fiktiivsetele füüsilisest isikust ettevõtjatele; sellel on omakorda ebaõiglased tagajärjed tavalepinguga töötajate jaoks.

               (12)

               Pikemas perspektiivis on Tšehhi Vabariigi jätkusuutlikkus keskmiselt ohustatud, peamiselt pensioni- ja tervishoiukulude kavandatava suurendamise tõttu. Praeguste õigusaktide kohaselt on ametlikku pensioniiga kavas pikkamööda tõsta, kuid keskmises perspektiivis on tõus liiga aeglane. Valitsus plaanib kehtestada läbivaatamismehhanismi, et viia pensioniiga vastavusse oodatava eluea muutustega, kuid see on vaid osaline lahendus mahajäämusele jätkusuutlikkuses. Lisaks sellele lõpetatakse pensionide ajutine madalam indekseerimine 2015. aastal ehk plaanitust aasta varem ning standardset pensionide indekseerimismehhanismi (hinnad + kolmandik reaalpalga tõusust) ei ole läbi vaadatud. Eakamate töötajate tööhõive edendamisel on edasiminek olnud piiratud. Edusamme ei ole tehtud tervishoiuga seotud avalike kulutuste tõhususe parandamiseks. Statsionaarse haiglaravi valdkonnas on ülevõimsus, mis näitab, et kulutõhususe ja juhtimise osas on võimalik olukorda parandada.

               (13)

               Riiklike tööturuasutuste suutlikkuse ja kvaliteedi tõstmiseks on esimesed sammud tehtud. Need on tehtud õiges suunas, kuid nende mõju tuleb hinnata. Aktiivne tööturupoliitika on endiselt alarahastatud ja ei ole tulemuslikult suunatud väikelastega naiste, noorte ja eakamate töötajate toetuseks. Hoolimata suhteliselt kõrgest üldisest tööhõive määrast, on nimetatud rühmad tööturul alaesindatud. Taskukohaste hindadega lapsehoiukohtade ja -teenuste piiratus ja suhteliselt vähene võimalus töötada poole koormusega vähendab naiste võimalusi tööturul osaleda. Sooline palgalõhe oli 2012. aastal endiselt üks liidu suurimaid.

               (14)

               Tšehhi haridussüsteemi kvaliteet ja vastavus tööturu vajadustele põhjustab endiselt muret. Võetud on mõned meetmed kohustusliku hariduse hindamise raamistiku parandamiseks, kuid endiselt on probleemiks järelmeetmete võtmine koolide ja õpilaste suhtes, kellel on nõrgemad tulemused. Õpetajaameti populaarsus on samuti arutlusel ja valitsus kavatseb sellega tegeleda. Roma laste vähene osalemine kaasavas alushariduses ja alghariduses on nende integreerumise seisukohalt endiselt problemaatiline. Kõrgharidusreform on edasi lükatud ning edusamme ei ole tehtud kõrgemate õppeasutuste akrediteerimise ja rahastamise tõhustamisel. Teadusasutuste rahastamisel tehti vaid väiksemaid muudatusi. Endiselt on oluline luua avaliku sektori teadustöötajate jaoks õiged stiimulid, et nad püüdleks tippsaavutuste poole, tegeleks ühiskondlike probleemidega ja teeks koostööd ettevõtlusvaldkonnaga.

               (15)

               Paljude reguleeritud kutsealade dereguleerimine on alanud, kuid aeglaselt, toomata kiiret kasu, mis järgneb teenustesektoris suurenenud konkurentsile. Tšehhi Vabariik on võtnud mõned esialgsed meetmed energiatõhususe suurendamiseks, eelkõige rahastades avalikest vahenditest hoonesektori toetuseks mõeldud stiimuleid. Energiasäästu potentsiaal on endiselt märkimisväärne ja julgemad meetmed aitaksid ühtlasi vähendada energiasõltuvust.

               (16)

               Avaliku halduse kvaliteet ja tulemuslikkus on jätkuvalt probleemiks ning see avaldab majandusele negatiivset mõju. Kauaoodatud avaliku teenistuse seadust ei ole veel vastu võetud; selle vastuvõtmine on valitsuse üks prioriteetidest. Korruptsioonivastane võitlus on edenenud vähesel määral; olulisi õigusakte, mis käsitlevad 2013.–2014. aasta korruptsioonivastast strateegiat, ei ole vastu võetud. Selge pikemaajaline visioon, kuidas järjekindlalt tegeleda selle majanduse ja ühiskonna arengu jaoks olulise teemaga, on veel kujundamata. Riigihangete rakendamist kohalikul ja piirkondlikul tasandil iseloomustavad tarbetud viivitused. Uued avaliku hanke eeskirjad kujutavad endast tagasilangust, jättes välja mõned läbipaistvuse kaitsemeetmed. ELi vahendite kasutamise parandamisel on edasiminek olnud väheldane. Täiendavalt on vaja pingutada, kuna auditeerimisasutuse teatel oli 2013. aasta lõpu seisuga mitmetes programmides vigade määr kõrge.

               (17)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Tšehhi Vabariigi majanduspoliitikat. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Tšehhi Vabariigi eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–7.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

         SOOVITAB Tšehhi Vabariigil võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist säilitada 2014. aastal usaldusväärne eelarvepositsioon. Tugevdada 2015. aastal oluliselt eelarvestrateegiat, et tagada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi täitmine ja püsida seejärel keskpika perioodi eesmärgiga vastavuses. Eelistada majanduskasvu soodustavaid kulusid, et toetada majanduskasvu taastumist ja parandada kasvuväljavaateid. Võtta vastu meetmed eelarveraamistiku tugevdamiseks ja need ellu viia ning eelkõige luua sõltumatu eelarveasutus, kes jälgib eelarvepoliitikat, kehtestab kohalike ja piirkondlike omavalitsuste eelarve-eeskirjad ning parandab koostööd kõikide valitsustasandite vahel.

               2.

               Parandada maksukohustuste järgimist eriti käibemaksu osas ning vähendada maksusüsteemi lihtsustamise ning üksikisiku tulumaksu, sotsiaalmaksete ja tervishoiumaksete maksubaaside ühtlustamise abil maksukogumise ja -maksmise kulusid. Vähendada tööjõu maksustamist, eelkõige madala sissetulekuga töötajate puhul. Nihutada maksustamine majanduskasvu vähem pärssivatele valdkondadele, näiteks kasutada korduvaid eluasememakse ja keskkonnamakse. Vähendada veelgi erinevusi töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate maksukohtlemisel.

               3.

               Tagada riikliku pensioniskeemi pikaajaline jätkusuutlikkus, eelkõige kiirendades seadusjärgse pensioniea tõstmist ja sidudes selle selgemalt muudatustega oodatavas elueas. Edendada eakamate töötajate tööhõivet ja vaadata läbi pensionide indekseerimine. Võtta meetmed tervishoiusektori, eriti haiglaravi kulutõhususe ja juhtimise oluliseks parandamiseks.

               4.

               Muuta riiklike tööturuasutuste tegevus tõhusamaks ja tulemuslikumaks, luues selleks tulemuslikkuse mõõtmise süsteemi. Suurendada personaliseeritud teenuste kasutamist töötute noorte seas. Suurendada märkimisväärselt taskukohaste ja kvaliteetsete lasteasutuste ja -teenuste arvu, keskendudes eelkõige kuni 3aastastele lastele.

               5.

               Tagada, et kõrghariduse akrediteerimise, juhtimise ja rahastamisega aidatakse parandada selle kvaliteeti ja vastavust tööturu vajadustele. Kiirendada uue metoodika väljatöötamist ja kasutuselevõttu, et hinnata teadustegevust ja eraldada vahendeid eesmärgiga suurendada teadusasutuste tulemuspõhise rahastamise osakaalu. Kohustusliku hariduse puhul populariseerida õpetajaametit, rakendada hariduse hindamise ulatuslik raamistik ning toetada kehvade tulemustega koole ja õpilasi. Suurendada hariduse kaasavust, eelkõige edendades sotsiaalselt ebasoodsas olukorras olevate isikute ja roma laste osalemist ennekõike alushariduses.

               6.

               Kiirendada reguleeritud kutsealade reformi, keskendudes ebaõiglaste ja ebaproportsionaalsete nõuete kõrvaldamisele. Suurendada jõupingutusi energiatõhususe suurendamiseks majanduses.

               7.

               2014. aastal võtta vastu avaliku teenistuse seadus, millega tagatakse stabiilne, tõhus ja professionaalne riigi haldamise teenistus. Hoogustada ja oluliselt tugevdada võitlust korruptsiooni vastu, rakendades selleks ülejäänud õiguslikud meetmed, mis on ette nähtud 2013.–2014. aasta korruptsioonivastase võitluse strateegias, ja töötades välja järgmise perioodi arenduskavad. Parandada täiendavalt ELi rahaliste vahendite haldamist, lihtsustades selleks rakendusstruktuure, parandades suutlikkust ja lahendades huvide konflikte. Suurendada riigihangete läbipaistvust ja parandada nende korraldust, andes selleks asjakohaseid juhiseid ja teostades järelevalvet.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (3)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 14.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (5)  Nõukogu 8. novembri 2011. aasta direktiiv 2011/85/EL liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 41).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Euroopa Keskpanga Soovitus, — 6. oktoober 2006 , teatavate meetmete võtmise kohta seoses euro pangatähtede tulemuslikuma kaitsega võltsimise eest (EKP/2006/13)

text:
               25.10.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 257/16

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   6. oktoober 2006,
   teatavate meetmete võtmise kohta seoses euro pangatähtede tulemuslikuma kaitsega võltsimise eest
   (EKP/2006/13)
   (2006/C 257/07)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikli 106 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artikleid 16 ja 34.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               euro pangatähtede emiteerimine on asutamislepingu ja põhikirja kohaselt Euroopa Keskpanga (EKP) ülesanne ning EKP volitusel keskpankade (RKPd) ülesanne liikmesriikides, mille suhtes ei kehti erand.

               (2)

               See ülesanne hõlmab ka ringluses olevate euro pangatähtede usaldusväärsuse ja säilimise tagamise ning sellest tuleneva elanikkonna usalduse euro pangatähtede vastu.

               (3)

               Eurosüsteemi raamistik võltsingute tuvastamiseks ja pangatähtede sortimiseks ringluskõlblikkuse alusel krediidiasutuste ja teiste sularahakäitlejate poolt (1) (edaspidi “raamistik”) kehtestab pangatähtede taasringluse ühtsed standardid ja menetlused euroalal. Ehtsuse ja ringluskõlblikkuse kontrollimiseks sularahatöötluse seadmetega võib uuesti ringlusse lastavaid pangatähti kontrollida ainult nende seadmetega, mis on edukalt läbinud RKP katsetuse. Seda arvestades võimaldavad RKPd tootjatele sularahatöötluse seadmete ühist katsemenetlust, mis kehtib tervel euroalal ja mida teostatakse kasutades ühist katsevalimit, mis muuhulgas hõlmab valiku euro võltsingute liikidest. Seega on nendeks katsetusteks vaja sama liiki pangatähtede võltsinguid nii ühiste katsevalimite koostamiseks kui ka nende uuendamiseks ning osutatud pangatähtede regulaarset vahetust ja edastamist RKPde vahel Euroopa Liidus.

               (4)

               28. juuni 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1338/2001, milles sätestatakse euro võltsimise takistamiseks vajalikud meetmed (2), artikli 4 lõige 2 kohustab riigi pädevaid ametiasutusi viivitamata edastama riigi analüüsikeskusele analüüsimiseks ja tuvastamiseks vajalikud arvatavalt võltsitud pangatähtede liikide näidised. Riikide analüüsikeskused peavad saatma iga uut tüüpi arvatavalt võltsitud pangatähe, mis vastab EKP kriteeriumidele, EKP-le analüüsimiseks ja liigitamiseks.

               (5)

               Määruse (EÜ) nr 1338/2001 artikli 4 lõikes 2 sätestatud pädevate ametiasutuste ja riikide analüüsikeskuste kohustused ei piira riigi kriminaalõiguse kohaldamist. Eelkõige ei või need takistada arvatavalt võltsitud pangatähtede kasutamist või hoidmist tõenditena kriminaalmenetluses, mis oluliselt halvendab riikide analüüsikeskuste ja RKPde, kes pole riigi analüüsikeskuseks, juurdepääsu võltsitud pangatähtedele mitmetes liikmesriikides.

               (6)

               Sularahatöötluse seadmete kasutamine, nende katsetus ja pidev täiustamine lihtsustab võltsitud pangatähtede tuvastamist, mis seega aitab kaasa euro pangatähtede ringlusele, kaitstes neid võltsimise eest.

               (7)

               Seetõttu on raamistiku eesmärkide jaoks kriitiliselt tähtis lubada riikide analüüsikeskustel ja RKPdel, kes ei ole riigi analüüsikeskused, võltsitud pangatähtede edastamist, võttes samas arvesse toimuvat kriminaalmenetlust.

               (8)

               Asutamislepingu artikkel 10 paneb liikmesriikidele, sealhulgas politsei- ja kohtuasutustele, kohustuse võtta kõik vajalikud meetmed, et tagada ühenduse õiguse tulemuslikkus.

               (9)

               Euro tulemuslik kaitse võltsimise eest on ühenduse õiguse oluline osa. Võltsimise takistamise töö puudutab nii ühendust seoses tema pädevusega ühisraha valdkonnas kui ka liikmesriike seoses nende pädevusega kriminaalõiguse ja organiseeritud kuritegevusega võitlemise poliitika valdkonnas.

               (10)

               Üldjuhul ei ole kriminaalõigus ja kriminaalmenetlus ühenduse pädevuses; erandiks on ühenduse õiguse tulemuslikkuse tagamine. Muudel juhtudel võib taotleda meetmete võtmist Euroopa Liidu lepingu VI jaotise alusel politseikoostöö ja õigusalase koostöö kohta kriminaalasjades.

               (11)

               Euroopa Liidu lepingu artikli 29 kohaselt saavutatakse EL eesmärk tagada kodanikele kõrgetasemeline kaitse vabaduse, turvalisuse ja õiguse valdkonnas, arendades liikmesriikide ühismeetmeid, mis hõlmavad ka kriminaalõigusnormide ühtlustamise.

               (12)

               Eurosüsteemi kohustusega tagada ringluses olevate euro pangatähtede usaldusväärsus ja säilimine kaasneb vajadus kujundada soovitused teatavate poliitiliste eesmärkide kohta, jättes ELile ja riikide ametiasutustele võimaluse neid eesmärke kaaluda ja võtta kohased meetmed nende rakendamiseks,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Euroopa Komisjon võiks kaaluda ettepaneku koostamist riikide analüüsikeskuste ja RKPde, kes ei ole riigi analüüsikeskus, volituste laiendamise kohta, et nad võiksid säilitada tuvastatud ja analüüsitud võltsitud pangatähtede näidiseid ning neid pangatähti raamistiku eesmärkidel välja nõuda ja õiguspäraselt Euroopa Liidus transportida. Eelkõige tuleks muuta määruse (EÜ) nr 1338/2001 artikli 4 lõiget 2 ja välja jätta artikli 4 lõige 3. Miinimummeetmeks oleks viimasena osutatud lõike muutmine, et artikli 4 lõike 2 kohaldamist ei takistaks võltsitud pangatähtede hoidmine tõenditena kriminaalmenetluses, välja arvatud juhul, kui tulemuslik kohaldamine on võimatu, arvestades konfiskeeritud võltsingute kogust ja liiki.

               2.

               Arvestades, et määruse (EÜ) nr 1338/2001 muutmine on vältimatu, et võimaldada võltsingute transporti raamistiku eesmärkidel ja võltsingute edastamist riigi ametiasutuste poolt, võiks selles suhtes kaaluda ka ühistegevuse soovitavat ulatust Euroopa Liidu lepingu VI jaotise alusel. Konkreetselt võiks kaaluda EL lepingu artikli 31 lõike 1 punkti e kohaldatavust, kuna konfiskeeritud võltsinguid kasutatakse tõenditena riigi kohtuasutuste karistusmenetlustes. Ilma et see piiraks kahtlustatavate ja kostjate õigust, peaksid liikmesriigid eelkõige tagama, et riigi analüüsikeskuse ja RKP, kes pole riigi analüüsikeskus, personal võiks raamistiku eesmärkidel õiguspäraselt transportida ja hoida mõningaid konfiskeeritud võltsinguid tingimusel, et nõudmisel tagastatakse need viivitamata prokuratuuri- või kohtuasutustele.

               3.

               Olenemata eespool osutatud meetmetest, võib liikmesriigil osutuda vajalikuks muuta riigi õigusakte, et lihtsustada raamistiku eesmärkidel konfiskeeritud võltsitud pangatähtede säilitamist ja transporti. Eelkõige peaksid liikmesriigid kaaluma riigis kehtivate normide kõrvale jätmist, mille kohaselt tuleb konfiskeeritud võltsitud pangatähti hoida kogu aeg kohtuarhiivis, need tuleb hävitada, üle anda ainuüksi politseile või need peavad asuma riigi territooriumil.

               4.

               Olenemata sellest, kas eespool osutatud meetmed võetakse, peaksid liikmesriigid edendama RKPd kaasavat otstarbekat menetlust, et raamistiku eesmärkidel saaks võltsingud edastada RKP-le ja vahetada neid RKP-de vahel, vajaduse korral prokuratuuri või kohtu otsuse alusel.

         Käesolev soovitus on adresseeritud Euroopa Liidu Nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Ühenduste Komisjonile ja liikmesriikidele.

      Frankfurt Maini ääres, 6. oktoober 2006

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Avaldatud veebilehel www.ecb.int.

      (2)  EÜT L 181, 4.7.2001, lk 6.


title: 2014/124/EL: Komisjoni soovitus, 7. märts 2014 , meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte tugevdamise kohta läbipaistvuse suurendamise kaudu  EMPs kohaldatav tekst

text:
               8.3.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 69/112

      KOMISJONI SOOVITUS,
   7. märts 2014,
   meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte tugevdamise kohta läbipaistvuse suurendamise kaudu
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2014/124/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 ja artikli 3 lõikes 3 on liidu olulise väärtuse ja ülesandena sätestatud naiste ja meeste võrdõiguslikkuse tagamine.

               (2)

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi: ELi toimimise leping) artiklites 8 ja 10 on sätestatud, et kõikide meetmete puhul on liidu eesmärk meeste ja naiste ebavõrdsuse kaotamine ja võrdõiguslikkuse edendamine ning võitlemine diskrimineerimisega soo alusel.

               (3)

               ELi toimimise lepingu artikli 157 lõikes 1 kohustatakse liikmesriike tagama meestele ja naistele võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte rakendamine.

               (4)

               Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 23 on sätestatud, et naiste ja meeste võrdõiguslikkus tuleb tagada kõikides valdkondades, kaasa arvatud tööhõive, töö ja palk.

               (5)

               Võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõte on üks viiest prioriteedist, mis on sätestatud naiste hartas, millega kinnitatakse komisjoni kohustust rakendada jõuliselt kõiki õiguslikke ja mitteõiguslikke meetmeid, et vähendada soolist palgalõhet. Naiste ja meeste võrdõiguslikkuse strateegia aastateks 2010–2015 põhineb naiste harta prioriteetidel. Strateegias on nähtud ette, et komisjon uurib erinevaid võimalusi, kuidas parandada töötasu läbipaistvust.

               (6)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2006/54/EÜ (1) on sätestatud, et võrdse või võrdväärse töö puhul kõrvaldatakse otsene ja kaudne sooline diskrimineerimine töö tasustamise kõigis aspektides ja tingimustes. Kui töötasu määramiseks kasutatakse tööde klassifitseerimissüsteemi, siis peaks see põhinema samadel kriteeriumidel nii meeste kui ka naiste suhtes ning see tuleks koostada nii, et igasugune sooline diskrimineerimine oleks välistatud.

               (7)

               Naised teenivad liidus ikka veel keskmiselt 16,2 % tunnis vähem kui mehed (Eurostat 2011), seda hoolimata asjaolust, et nende haridustase on paranenud ja töökogemus suurenenud. See annab tunnistust püsivast soolisest palgalõhest, mida siiani on õnnestunud vähendada ainult väga aeglaselt.

               (8)

               Komisjoni teatises KOM(2007) 424 (lõplik) (2) järeldatakse, et naised puutuvad jätkuvalt kokku töötasuga seotud soolise diskrimineerimise ja tööturul valitseva ebavõrdsusega, mis ei lase neil realiseerida oma täit potentsiaali. Ilmne otsene diskrimineerimine palga alusel täpselt sama töö eest on muutunud pigem haruldaseks nähtuseks. Olemasolev õigusraamistik on olnud aga vähem tõhus, et tagada võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte rakendamine. Niisuguse diskrimineerimise korral on vähem tõenäoline, et pöördutakse kohtusse, sest võimalik ohver ei pruugigi sellest teadlik olla, aga ka seetõttu, et töötasuga seotud diskrimineerimise ohvritel on raskem saavutada võrdse tasu maksmise põhimõtte rakendamist. Ohver peab esitama asjaolud, mis võimaldavad eeldada tema diskrimineerimist, et tõendamiskoormis saaks üle minna tööandjale. Segane palgastruktuur ja andmete puudumine võrdset või võrdväärset tööd tegevate töötajat palgataseme kohta muudavad olukorra velgi raskemaks.

               (9)

               Komisjoni teatises KOM(2010) 543(lõplik) (3) on aruka reguleerimise valdkonna prioriteetidena nimetatud täiendavaid edusamme liidu õigusaktide ülevõtmisel, rakendamisel ja täitmise tagamisel.

               (10)

               Euroopa Parlament võttis 18. novembril 2008 (4) ja 24. mail 2012 (5) vastu meeste ja naiste võrdset tasustamist käsitlevad resolutsioonid, millele olid lisatud soovitused selle kohta, kuidas võrdse tasustamise põhimõtet paremini rakendada. Need soovitused sisaldavad töötasu läbipaistvuse tagamise meetmete ning soolisel neutraalsusel põhinevate kutsealade hindamise ja klassifitseerimise süsteemide kasutuselevõttu.

               (11)

               Nõukogu võttis 6. detsembril 2010 vastu järeldused, mis käsitlevad pühendunumat ja tõhusamat tegutsemist meeste ja naiste palgaerinevuse kaotamiseks ning Pekingi tegevusprogrammi rakendamise läbivaatamist, (6) ning kutsus nendes liikmesriike üles võtma meetmeid, et tegeleda soolise palgalõhe kõikide põhjustega, eelkõige meetmeid, millega edendatakse tasustamise läbipaistvust ning kutsealade sooliselt neutraalset hindamist ja klassifitseerimist.

               (12)

               Komisjoni teatises COM(2013) 83(final) (7) kutsutakse liikmesriike üles tegema jõupingutusi, et kaotada sooline palgalõhe, vähendada muid tõkkeid, mis takistavad naiste osalemist tööturul, ning kutsuda tööandjaid üles lahendama töökohal esineva diskrimineerimise probleeme osana aktiivse kaasamise strateegia edendamisest.

               (13)

               Komisjoni aruandes Euroopa Parlamendile ja nõukogule COM(2013) 861 (final) (8) märgitakse, et võrdse tasustamise põhimõtte rakendamist takistavad palgasüsteemi vähene läbipaistvus, õiguskindluse puudumine võrdväärse töö määratluse puhul ning menetluslikud takistused. Takistuseks on töötajate ebapiisav teave, et esitada edukas võrdse tasustamise nõue, ning eelkõige puudulikud andmed võrdset või võrdväärset tööd tegevate töötajate kategooriate palgatasemete kohta.

               (14)

               Liidu tasandil võetavad meetmed võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamise lihtsustamiseks aitaksid riiklikel ametiasutustel ja asjaomastel sidusrühmadel muuta veelgi tulemuslikumaks oma jõupingutused, mille eesmärk on kehtivate õigusnormide parema rakendamise kaudu kaotada sooline palgalõhe ja lõpetada diskrimineerimine palga alusel. Austades täielikult subsidiaarsuse põhimõtet, on vaja veelgi tulemuslikumalt kohaldada võrdse tasustamise põhimõtet liikmesriikides.

               (15)

               Käesolevas soovituses tuleks keskenduda töötasu kategooriate läbipaistvusele, mis on kesksel kohal võrdse tasustamise põhimõtte tulemuslikul kohaldamisel. Suurem läbipaistvus võib tuua ilmsiks soolised eelarvamused ja ettevõtte või organisatsiooni diskrimineeriva palgastruktuuri. See võimaldab tööandjatel, töövõtjatel ja teistel sotsiaalpartneritel võtta vajalikke meetmeid võrdse tasustamise põhimõtte rakendamise tagamiseks. Käesolev soovitus peaks olema vahendiks, mis aitaks liikmesriikidel kohaldada väljatöötatud lahendust palkade läbipaistvuse parandamisele. Iga liikmesriiki tuleks kutsuda üles rakendama just tema konkreetses olukorras kõige sobivamaid meetmeid ja võtma vähemalt üht läbipaistvuse parandamise põhimeetmetest, mis on ette nähtud käesolevas teatises (õigus esitada palgaandmete saamise taotlus, äriühingute aruandlus, palgaaudit, kollektiivläbirääkimised võrdse tasustamise üle).

               (16)

               Kui töötajatel on võimalik küsida võrdset või võrdväärset tööd tegevate töötajate kategooriate palgatasemete (sealhulgas täiendavate ja muutuvtasude, nagu loonustasud ja boonused) kohta teavet, mis on esitatud sugude lõikes, muutub ettevõtte või organisatsiooni palgapoliitika läbipaistvamaks. Samuti paraneks võimalus, et kohtuasi lahendatakse töötaja kasuks, kui ta otsustab diskrimineerimise korral pöörduda liikmesriigi kohtusse, ning nii oleks sellel hoiatav mõju.

               (17)

               Tööandja kohustus esitada korrapäraselt aruandeid töötajate töötasu kohta kategooriate või ametikohtade kaupa ja sugude lõikes suurendaks samuti palkade läbipaistvust ja looks usaldusväärse lähtekoha aruteludeks võrdse tasustamise põhimõtte rakendamise meetmete üle. Niisugune palkade kollektiivne avalikustamine ei tohiks olla kohustuslik vähem kui 50 töötajaga ettevõtete ja organisatsioonide jaoks, kes täidavad komisjoni soovituses 2003/361/EÜ (9) väikeettevõtjatele kehtestatud tööjõunõuded, sest sellega võivad neile kaasneda ebaproportsionaalsed kohustused.

               (18)

               Palgaauditid peaksid lihtsustama töötasuga seotud soolise võrdõiguslikkuse aspektide analüüsimist ja võrdse tasustamise põhimõtte kohta järelduste tegemist. Palgaauditid võiksid olla aluseks tööandjate ja töötajate esindajate aruteludele, mille eesmärk on lõpetada sooline diskrimineerimine palga alusel. Palgaaudititega seotud meetmed ei tohiks olla kohustuslikud vähem kui 250 töötajaga ettevõtete ja organisatsioonide jaoks, kes täidavad soovituses 2003/361/EÜ keskmise suurusega ettevõtjatele kehtestatud tööjõunõuded, sest sellega võivad neile kaasneda ebaproportsionaalsed kohustused.

               (19)

               Samuti tuleks sotsiaalpartnereid kutsuda üles või kohustada arutama võrdse tasustamise küsimusi kollektiivläbirääkimistel ning pöörama neile küsimustele erilist tähelepanu, sest see on üks võimalusi palkade läbipaistvuse suurendamiseks ja soolise palgalõhe probleemi lahendamiseks.

               (20)

               Palgastatistika koostamine töötasu kohta sugude lõikes ning Eurostatile täpsete ja täielike andmete esitamine on oluline, et analüüsida ja jälgida soolise palgalõhe muutumist Euroopas. Nõukogu määruses (EÜ) nr 530/1999 (10) nõutakse liikmesriikidelt iga nelja aasta järel töötasude struktuurilise statistika koostamist, et lihtsustada soolise palgalõhe arvutamist. 2006. ja 2010. aasta sooline palgalõhe arvutati töötasu struktuuri uuringu raames kogutud andmete põhjal. Andmed 2007.–2009. aasta soolise palgalõhe arvutamiseks esitati vabatahtlikult ning sageli hilinemisega ja esialgsete andmetena, mis kavatseti hiljem läbi vaadata. Igal aastal koostatav täpne statistika võiks parandada läbipaistvust ja veelgi suurendada teadlikkust soolise ebavõrdsuse probleemist seoses palkadega. Niisuguste andmete kättesaadavus ja võrreldavus on vajalik, et hinnata kogu liidus toimuvaid muudatusi.

               (21)

               Võrdväärse töö määratluse, sealhulgas erinevate tööde võrdlemiseks vajalike hindamiskriteeriumide täpse kirjelduse puudumine on suur takistus töötasuga seotud diskrimineerimise ohvrite jaoks, kes esitavad nõudeid liikmesriikide kohtutele. Selleks et hinnata, kas töötajad teevad võrdväärse tööd, tuleb võtta arvesse paljusid asjaolusid, nagu töö iseloom, koolitus ja töötingimused. Kui selline määratlus koos töö hindamise ja klassifitseerimise kriteeriumidega lisatakse siseriiklikesse õigusaktidesse, siis aitab see töötasuga seotud diskrimineerimise ohvritel esitada nõudeid liikmesriikide kohtutele.

               (22)

               Sooneutraalne töö hindamise ja klassifitseerimise süsteem on tulemuslik vahend läbipaistva palgasüsteemi loomiseks. Nii avastatakse tavaliselt naiste tehtud tööde alahindamisest tulenev kaudne diskrimineerimine palga alusel, sest mõõdetakse ja võrreldakse töid, mille sisu on küll erinev, kuid mis on võrdväärsed, ning toetatakse võrdväärse töö põhimõtet. Liikmesriike, sotsiaalpartnereid ja tööandjaid kutsutakse üles edendama sooneutraalse töö hindamise ja klassifitseerimise süsteemi väljatöötamist ja kasutamist, lähtudes komisjoni talituste töödokumendi, mis on lisatud komisjoni aruandele direktiivi 2006/54/EÜ kohaldamise kohta, (11) 1. lisast.

               (23)

               Võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevate asutuste kaasamine on vajalik võrdse tasustamise põhimõtte tulemuslikuks kohaldamiseks. Seepärast peaksid liikmesriikide soolise võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevatel asutustel olema piisavad volitused, et tegeleda töötasuga seotud soolise diskrimineerimisega, sealhulgas läbipaistvust käsitlevate küsimustega. Töötasuga seotud diskrimineerimise ohvrite jaoks tekkivad menetluslikud takistused ja liiga suured kulud peaksid vähenema, kui võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevatel asutustel on võimalus esindada üksikisikuid. See vähendaks üksikute töötajate jaoks kohtuasja algatamise riski ja võiks olla võimalik lahendus, et leevendada võrdset tasustamist käsitlevate kohtuasjade märkimisväärset vähesust.

               (24)

               Teadlikkuse parandamise tegevuste kaudu teavitatakse sidusrühmi võrdse tasustamise põhimõtte olemasolust ja tähtsusest. Liikmesriike tuleks kutsuda üles suurendama ettevõtjate ja organisatsioonide, sotsiaalpartnerite ja üldsuse teadlikkust, et tulemuslikult edendada võrdse tasustamise põhimõtet, kasutada töö hindamise ja klassifitseerimise meetodeid, mida ei mõjuta soolised eelarvamused, ning vähendada soolist palgalõhet üldisemalt. Lisaks sellele on vajalikud meetmed ettevõtete ja organisatsioonide tasandil,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I.   TEEMA

               1.

               Soovitustes antakse liikmesriikidele juhiseid aitamaks neil paremini ja tulemuslikumalt rakendada võrdse tasustamise põhimõtet, et võidelda diskrimineerimise vastu palga alusel ja anda panus püsiva soolise palgalõhe kaotamisse.

         II.   TÖÖTASU LÄBIPAISTVUS

               2.

               Liikmesriigid peaksid kutsuma riiklikke- ja eraettevõtjaid ning sotsiaalpartnereid üles võtma vastu töötasu komponente ja struktuuri läbipaistvuse põhimõtted. Nad peaksid võtma konkreetsed meetmed, et suurendada palkade läbipaistvust. Eelkõige peaksid need meetmed sisaldama üht või mitut liikmesriigi kohaliku olukorra parandamiseks väljatöötatud lahenduse punktides 3–6 osutatud tegevust.

      Töötaja õigus saada teavet palgatasemete kohta

               3.

               Liikmesriigid peaksid võtma asjakohased ja proportsionaalsed meetmed tagamaks, et töötajad saavad küsida võrdset või võrdväärset tööd tegevate töötajate kategooriate palgatasemete kohta teavet, mis on esitatud sugude lõikes. Need andmed peaksid sisaldama ka kindlaksmääratud põhipalgale lisanduvaid täiendavaid ja muutuvtasusid, nagu loonustasud ja boonused.

      Palgaaruanded

               4.

               Liikmesriigid peaksid võtma meetmed tagamaks, et vähemalt 50 töötajaga ettevõtete ja organisatsioonide tööandjad esitavad korrapäraselt töötajatele, töötajate esindajatele ja sotsiaalpartneritele andmed töötajate kategooria või ametikoha keskmise töötasu kohta sugude lõikes.

      Palgaauditid

               5.

               Liikmesriigid peaksid võtma asjakohased meetmed tagamaks, et vähemalt 250 töötajaga ettevõtetes ja organisatsioonides tehakse palgaauditid. Need auditid peaksid sisaldama igas töötajate kategoorias või igal ametikohal töötavate naiste ja meeste osakaalu analüüsi, töö hindamise ja klassifitseerimise süsteemi analüüsi, ning üksikasjalikku teavet töötasu ja sooliste palgaerinevuste kohta. Nende audititega peaksid taotluse korral saama tutvuda töötajate esindajad ja sotsiaalpartnerid.

      Kollektiivläbirääkimised

               6.

               Ilma et see piiraks sotsiaalpartnerite sõltumatust ning kooskõlas siseriiklike õigusnormide ja tavadega peaksid liikmesriigid tagama, et kollektiivläbirääkimistel käsitletakse vajalikul tasandil võrdse tasustamise, sealhulgas palgaauditite küsimust.

      Statistika ja administratiivandmed

               7.

               Liikmesriigid peaksid veelgi parandama uusimate soolist palgalõhet käsitlevate andmete kättesaadavust, saates statistika Eurostatile igal aastal ja õigel ajal. See statistika tuleb koostada sugude, majandussektorite, (12) tööaja (täistööaeg / osaline tööaeg), omandilise kuuluvuse (riigi omand / eraomand) ja vanuse kaupa ning andmed tuleb esitada igal aastal.

               8.

               Samuti peaksid liikmesriigid esitama komisjonile andmed töötasuga seotud diskrimineerimise juhtumite arvu ja liigi kohta, kui nad teavitavad komisjoni sellest vastavalt punktile 18.

      Isikuandmete kaitse

               9.

               Juhul kui punktide 3–8 kohaselt võetud meetmetele vastavalt esitatud teave tähendab isikuandmete avalikustamist, tuleks teave esitada kooskõlas isikuandmete kaitset käsitlevate siseriiklike õigusaktidega, eelkõige nendega, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/46/EÜ (13).

      Võrdväärse töö määratlus

               10.

               Kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktikaga peaksid liikmesriigid täpsustama oma õigusaktides „võrdväärse töö” määratlust. Töö väärtust tuleks hinnata ja võrrelda objektiivsete kriteeriumide alusel, nagu hariduse, töökogemuse ja koolitusega seotud nõuded, oskused, panus ja vastutus, tehtud töö ja tööülesannete iseloom.

      Töö hindamise ja klassifitseerimise süsteemid

               11.

               Liikmesriigid peaksid edendama sooneutraalse töö hindamise ja klassifitseerimise süsteemi väljatöötamist ja kasutamist, sealhulgas avaliku sektori tööandjatena, et hoida ära või teha kindlaks ja kõrvaldada võimalikku töötasuga seotud diskrimineerimist, mis tuleneb sooliselt kallutatud palgaastmestikust. Nad peaksid eriti kutsuma tööandjaid ja sotsiaalpartnereid üles võtma kasutusele sooneutraalse töö hindamise ja klassifitseerimise süsteemi.

               12.

               Seoses sooneutraalse töö hindamise ja klassifitseerimise süsteemiga kutsutakse liikmesriike üles lähtuma komisjoni talituste töödokumendi, mis on lisatud komisjoni aruandele direktiivi 2006/54/EÜ kohaldamise kohta, 1. lisast.

         III.   HORISONTAALSED SÄTTED

      Võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevad asutused

               13.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et nende soolise võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevatel asutustel on piisavad volitused, et tegeleda töötasuga seotud soolise diskrimineerimisega, sealhulgas läbipaistvust käsitlevate küsimustega. Vajaduse korral peaksid liikmesriigid andma võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevatele asutustele õiguse tutvuda käesoleva soovituse punktides 4 ja 5 osutatud teabe ja audititega.

               14.

               Liikmesriigid peaksid vähendama menetluslikke takistusi, mis muudavad keerukaks võrdset tasustamist käsitlevate nõuete esitamise kohtule, võimaldades võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevatel asutustel esindada töötasuga seotud diskrimineerimist käsitlevates kohtuasjades üksikisikuid.

               15.

               Liikmesriigid peaksid tagama tihedama koostöö ja koordineerimise võrdõiguslikkuse küsimusega tegelevate siseriiklike asutuste ja tööturu järelevalvet teostavate siseriiklike asutuste vahel.

      Järelevalve ja kohaldamine

               16.

               Liikmesriigid peaksid tagama pideva järelevalve võrdse tasustamise põhimõtte rakendamise üle ja kõikide olemasolevate õiguskaitsevahendite kohaldamise palga alusel diskrimineerimise korral.

      Teadlikkuse parandamise meetmed

               17.

               Liikmesriigid peaksid parandama riigi- ja eraettevõtete ning organisatsioonide, sotsiaalpartnerite ja üldsuse teadlikkust, et edendada võrdse tasustamise ja võrdväärse töö põhimõtet ning palkade läbipaistvust, kaotada soolise palgalõhe põhjused ning töötada välja vahendid, mis aitaksid analüüsida ja hinnata palkade ebavõrdsust.

         IV.   JÄRELMEETMED

               18.

               Liikmesriigid peaksid võtma vajalikud meetmed, et tagada käesoleva soovituse kohaldamine, ning neid kutsutakse üles teavitama komisjoni 31. detsembriks 2015 kõnealustest meetmetest, et komisjon saaks olukorda tähelepanelikult jälgida, koostada käesoleva soovituse rakendamisel tehtud edusammude kohta aruande ning sellest lähtudes hinnata edasiste meetmete võtmise vajadust.

         V.   LÕPPSÄTTED

               19.

               Soovitus on adresseeritud liikmesriikidele. Soovitus on adresseeritud ka sotsiaalpartneritele, eelkõige liikmesriikides, kus siseriiklike õigusnormide ja tavade kohaselt sotsiaalpartnerid vastutavad kollektiivlepinguid sõlmides võrdse tasustamise põhimõtte rakendamise eest.

      Brüssel, 7. märts 2014

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Viviane REDING

      (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/54/EÜ, 5. juuli 2006, meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (ELT L 204, 26.7.2006, lk 23).

      (2)  Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele, 18. juuli 2007, „Võitlus naiste ja meeste palgaerinevuse vastu”.

      (3)  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele, 8. oktoober 2010, „Arukas reguleerimine Euroopa Liidus”.

      (4)  ELT C 16 E, 22.1.2010, lk 21.

      (5)  P7_TA(2012)0225.

      (6)  ELT C 345, 18.12.2010, lk 1.

      (7)  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele, 20. veebruar 2013, „Sotsiaalsed investeeringud majanduskasvu ja ühtekuuluvuse edendamiseks – sealhulgas Euroopa Sotsiaalfondi rakendamine aastatel 2014–2020” (lk 11).

      (8)  Komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ (meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes) kohaldamise kohta.

      (9)  Komisjoni soovitus 2003/361/EÜ, 6. mai 2003, mikroettevõtjate, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratluse kohta (ELT L 124, 20.5.2003, lk 36).

      (10)  Nõukogu määrus (EÜ) nr 530/1999, 9. märts 1999, töötasude ja tööjõukulude struktuurilise statistika kohta (EÜT L 63, 12.3.1999, lk 6).

      (11)  Komisjoni talituste töödokument, mis on lisatud komisjoni aruandele nõukogule ja Euroopa Parlamendile Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ (meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine)) kohaldamise kohta, SWD(2013) 512 (final).

      (12)  Vähemalt NACE Rev. 2 jaotised B–S, välja arvatud O.

      (13)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 95/64/EÜ, 24. oktoober 1995, üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (ELT L 281, 23.11.1995, lk 31).