title: 2011/622/EL: Komisjoni soovitus, 20. september 2011 , menetluse kohta, mille abil tõendada, mil määral olemasolevad raudteeliinid vastavad koostalitluse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele  EMPs kohaldatav tekst

text:
               21.9.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 243/23

         KOMISJONI SOOVITUS,
   20. september 2011,
   menetluse kohta, mille abil tõendada, mil määral olemasolevad raudteeliinid vastavad koostalitluse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2011/622/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:
   Vastavalt komisjoni 26. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/275/EL (üleeuroopalise tavaraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi koostalitluse tehnilise kirjelduse kohta) (1) lisa punktile 7.3.4 võib olemasolevatel mitteuuendatavatel ja mitte ümberehitatavatel liinidel lubada koostalitluse tehnilise kirjeldusele (KTK) vastavate sõidukite liiklemist tingimusel, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2008/57/EÜ ühenduse raudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta (2) sätestatud olulised nõuded on täidetud. Sel juhul peaks raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja olema võimeline vabatahtlikult täitma otsuse 2011/275/EL D lisas sätestatud infrastruktuuriregistrit. Tuleks kokku leppida tavamenetluses, mille abil tõendada, mil määral olemasolevad raudteeliinid vastavad otsusega 2011/275/EL sätestatud koostalitluse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele,
   SOOVITAB
   kasutada lisas ette nähtud menetlust, et tõendada, mil määral olemasolevad püsiseadmed vastavad koostalitluse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele.

      Brüssel, 20. september 2011

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Siim KALLAS

      (1)  ELT L 126, 14.5.2011, lk 53.

      (2)  ELT L 191, 18.7.2008, lk 1.

      LISA

         Menetlus, mille abil tõendada, mil määral olemasolevad raudteeliinid vastavad koostalitluse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele

      1.   Sissejuhatus

      1.1.   Tehniline kohaldamisala

      Menetlust kasutatakse järgmiste ELi raudteesüsteemi allsüsteemide puhul:

                  a)

                  infrastruktuuri strukturaalne allsüsteem ja

                  b)

                  energiavarustuse strukturaalne allsüsteem.

            Need allsüsteemid on nimetatud direktiivi 2008/57/EÜ II lisa punktis 1 esitatud allsüsteemide loetelus.
      1.2.   Geograafiline kohaldamisala

      Meetodi geograafiline kohaldamisala on direktiivi 2008/57/EÜ kohaselt määratletud ELi raudteesüsteem.
      1.3.   Mõisted

      Menetlusega seoses kasutatakse järgmisi mõisteid:
      a)   „olemasolev infrastruktuur”– püsiseadmed, mis on kasutusele võetud enne direktiivi 2008/57/EÜ jõustumist, või liinid, mis on kasutusele võetud pärast direktiivi 2008/57/EÜ jõustumist, kuid mille suhtes ei ole kohaldatud EÜ vastavustõendamismenetlust;
      b)   „olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamine”– kontrollimine, kas allsüsteemi ja/või olemasolevate liinide osa põhiparameetrid vastavad koostalitluse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele;
      c)   „olemasoleva infrastruktuuri vastavussertifikaat”– pärast olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamismenetluse läbiviimist sõltumatu hindaja poolt väljaantav dokument;
      d)   „olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioon”– pärast olemasoleva infrastruktuuri vastavussertifikaadi saamist taotleja poolt väljaantav dokument.
      2.   Menetlus, mille abil tõendatakse olemasolevate liinide vastavust koostalituse tehnilisele kirjeldusele

      2.1.   Eesmärk

      Vastavalt otsusele 2011/275/EL üleeuroopalise tavaraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi koostalitluse tehnilise kirjelduse kohta võib olemasolevatel mitteuuendatavatel ja mitte ümberehitatavatel liinidel lubada koostalitluse tehnilise kirjeldusele vastavate sõidukite liiklemist juhul, kui direktiivis 2008/57/EÜ sätestatud olulised nõuded on täidetud.
      Niisiis võib selleks, et tõendada olemasolevate püsiseadmete vastavust asjakohasele koostalituse tehnilisele kirjeldusele, kasutada järgmist menetlust uut kasutusluba taotlemata.
      See ei ole kohustuslik, kuid seda võib soovi korral kasutada.
      2.2.   Menetlus, mille abil tõendatakse vastavust koostalituse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele

      1.   Menetlus, mille abil tõendatakse vastavust koostalituse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele, on olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamise menetlus, millega taotleja täidab punktides 2, 3, 5.2 ja 5.4 sätestatud kohustused ning tagab ja kinnitab omal vastutusel, et asjaomane punkti 4 kohaldamisalasse kuuluv allsüsteem vastab ühe või mitme asjakohase KTK nõuetele.
      2.   Taotleja esitab oma valitud sõltumatule hindajale taotluse, et viimane hindaks allsüsteemi vastavust olemasoleva infrastruktuuri nõuetele.
      Taotluses tuleb esitada järgmised andmed:

                  a)

                  taotleja nimi ja aadress ning kui taotluse on esitanud volitatud esindaja, siis ka tema nimi ja aadress,

                  b)

                  tehniline dokumentatsioon.

            3.   Tehniline dokumentatsioon

                  3.1.

                  Taotleja koostab tehnilise dokumentatsiooni ja teeb selle kättesaadavaks punktis 4 osutatud sõltumatule hindajale. Dokumentatsiooni alusel peaks olema võimalik hinnata olemasoleva allsüsteemi vastavust ühe või mitme asjakohase KTK põhiparameetritele.

                  3.2.

                  Tehniline dokumentatsioon sisaldab võimaluse korral järgmisi elemente:

                              a)

                              olemasoleva allsüsteemi üldkirjeldus;

                              b)

                              tehnilise toimiku koostamiseks vajalikud dokumendid;

                              c)

                              selliste ühtlustatud standardite ja/või muude asjakohaste tehniliste kirjelduste loetelu, mille viiteandmed on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas, ja/või selliste direktiivi 2008/57/EÜ artikli 17 lõike 3 alusel teatavaks tehtavate siseriiklike tehniliste kirjelduste loetelu, mida kohaldatakse täielikult või osaliselt, ning nende lahenduste kirjeldused, mis on vastu võetud ühe või mitme asjakohase KTK nõuete järgimiseks, kui kõnealuseid ühtlustatud või riiklikke standardeid ei ole kohaldatud. Osaliselt kohaldatud harmoneeritud või siseriiklike standardite puhul täpsustatakse tehnilises dokumentatsioonis osad, mida on kohaldatud;

                              d)

                              allsüsteemi kasutustingimused (kasutusaja või läbisõidu piirangud, kulumispiirangud jne);

                              e)

                              allsüsteemi tööpõhimõttest ja hooldusest arusaamiseks vajalikud kirjeldused ja selgitused;

                              f)

                              allsüsteemi hooldustingimused ja hooldusega seotud tehniline dokumentatsioon;

                              g)

                              kõik asjakohases KTKs täpsustatud tehnilised nõuded, mida tuleb allsüsteemi hoolduse või käitamise puhul arvesse võtta;

                              h)

                              kõik muud asjakohased tehnilised tõendid, mis näitavad, et pädevate asutuste tehtud varasemad kontrollid või katsed on samaväärsetes tingimustes olnud edukad.

                  3.3.

                  Taotleja hoiab tehnilise dokumentatsiooni asjaomaste riiklike ametiasutuste jaoks kättesaadavana kogu allsüsteemi kasutusaja jooksul.

            4.   Menetlus, mille abil tõendatakse vastavust koostalituse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele

                  4.1.

                  Taotleja valitud sõltumatu hindaja võtab arvesse muude asutuste või taotleja tehtud uuringute, kontrollide ja katsete tulemused.

                  4.2.

                  Sõltumatu hindaja kogutud tõendusmaterjal peab olema sobiv ja piisav selleks, et tõendada asjakohase KTK nõuetele vastavust ja seda, et kõik nõutavad ja vajalikud kontrollid ja katsed on tehtud.

                  4.3.

                  Kui olemasolev allsüsteem vastab ühe või mitme asjakohase KTK nõuetele, annab sõltumatu hindaja välja olemasoleva infrastruktuuri vastavussertifikaadi.

            5.   Olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioon

                  5.1.

                  Taotleja koostab allsüsteemi jaoks kirjalikult olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsiooni ja säilitab seda nii kaua, kui allsüsteem on kasutusel. Olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioonis tuleb selgelt näidata allsüsteem, mille kohta deklaratsioon koostati.

                  5.2.

                  Olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioon ja sellega seotud dokumendid koostatakse vastavalt peatükile 2.5.

                  5.3.

                  Olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsiooni koopia tehakse asjaomaste ametiasutuste taotlusel neile kättesaadavaks.

            6.   Tehniline toimik

                  6.1.

                  Olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioonile lisatava tehnilise toimiku koostamine on sõltumatu hindaja ülesanne.

                  6.2.

                  Olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioonile lisatav tehniline toimik esitatakse taotlejale.

                  6.3.

                  Taotleja säilitab tehnilise toimiku koopiat kogu allsüsteemi kasutusaja jooksul; see tuleb saata igale liikmesriigile, kes seda taotleb.

            2.3.   Hinnatavad näitajad

      Koostalituse tehnilise kirjelduse põhiparameetritele vastavuse määra tõendamise käigus hinnatavad näitajad on loetletud

                  —

                  tavaraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi puhul tabelis 1,

                  —

                  tavaraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi puhul tabelis 2,

                  —

                  kiirraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi puhul tabelis 3 ja

                  —

                  kiirraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi puhul tabelis 4.

         Tabel 1

         Tavaraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi hindamine olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamiseks

                  Hinnatavad näitajad (tavaraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi vastavus KTKle)

                  Olemasolev liin, mis ei kuulu EÜ vastavustõendamise kohaldamisalasse

                  Erihindamismenetlused
                  (tavaraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi vastavus KTKle)

                  1

                  2

                  Ehitusgabariit (4.2.4.1)

                  X

                  6.2.4.1

                  Rööbastee telgedevaheline kaugus (4.2.4.2)

                  X

                  6.2.4.2

                  Maksimaalsed teekalded (4.2.4.3)

                  X

                  Horisontaalkõvera minimaalne raadius (4.2.4.4)

                  X

                  Vertikaalkõvera minimaalne raadius (4.2.4.5)

                  X

                  Nominaalne rööpmelaius (4.2.5.1)

                  X

                  Põikkalle e. välisrööpa kõrgendus (4.2.5.2)

                  X

                  Põikkalde muutumise määr (4.2.5.3)

                  X

                  Välisrööpa kõrgenduse puudujääk e. põikkalde hälve (4.2.5.4)

                  X

                  6.2.4.3

                  Koonilisuse ekvivalent (4.2.5.5.1) – arvestuslik väärtus

                  ei kohaldata

                  Koonilisuse ekvivalent (4.2.5.5.2) – käitustingimustes

                  avatud punkt

                  6.2.4.5

                  Rööpapea profiil sirgetel rööbastee lõikudel (4.2.5.6)

                  ei kohaldata

                  Rööpakalle (4.2.5.7)

                  X

                  Rööbastee jäikus (4.2.5.8)

                  ei kohaldata

                  Lukustusvahendid (4.2.6.1)

                  X

                  Pöörmete ja ristmete geomeetria käitustingimustes (4.2.6.2)

                  ei kohaldata

                  Maksimaalne juhikuta tömbi riströöpa lõigu pikkus (4.2.6.3)

                  X

                  6.2.4.7

                  Rööbastee vastupidavus vertikaaljõule (4.2.7.1)

                  X

                  6.2.5

                  Rööbastee vastupidavus pikijõule (4.2.7.2)

                  X

                  6.2.5

                  Rööbastee vastupidavus külgjõule (4.2.7.3)

                  X

                  6.2.5

                  Uute sildade liikluskoormustaluvus (4.2.8.1)

                  ei kohaldata

                  Uute pinnasetööde ning pinnasesurve mõjuga võrdne vertikaalkoormus (4.2.8.2)

                  ei kohaldata

                  Rööbastee kohal või sellega külgnevate uute ehitiste ja rajatiste vastupidavus (4.2.8.3),

                  ei kohaldata

                  Olemasolevate sildade ja rajatiste ning pinnasetööde liikluskoormustaluvus (4.2.8.4)

                  X

                  6.2.4.9

                  Kohese teo, sekkumis- ning alarmtaseme kindlaksmääramine (4.2.9.1)

                  ei kohaldata

                  Kohese teo lävi rööbastee väände puhul (4.2.9.2)

                  ei kohaldata

                  Kohese teo lävi rööpmelaiuse muutuse korral (4.2.9.3)

                  ei kohaldata

                  Kohese teo lävi põikkalde puhul (4.2.9.4)

                  ei kohaldata

                  Ooteplatvormide kasutatav pikkus (4.2.10.1)

                  X

                  Ooteplatvormide laius ja servad (4.2.10.2)

                  X

                  Ooteplatvormide otsad (4.2.10.3)

                  X

                  Ooteplatvormide kõrgus (4.2.10.4)

                  X

                  Ooteplatvormide asetsus rööbastee suhtes (4.2.10.5)

                  X

                  Maksimaalne õhurõhu kõikumine tunnelites (4.2.11.1)

                  X

                  6.2.4.6

                  Müra ja vibratsiooni piirangud ja meetmed nende vähendamiseks (4.2.11.2),

                  avatud punkt

                  Elektrilöögikaitse (4.2.11.3)

                  vt ENE

                  Raudteetunnelite ohutus (4.2.11.4)

                  vt SRT

                  Külgtuule mõju (4.2.11.5)

                  avatud punkt

                  Kaugustähised (4.2.12.1)

                  X

                  Tualettide tühjendussüsteem (4.2.13.2)

                  X

                  6.2.4.10

                  Seadmed rongi välispindade puhastamiseks (4.2.13.3)

                  X

                  6.2.4.10

                  Veevarustuse seadmestik (4.2.13.4)

                  X

                  6.2.4.10

                  Kütusetanklad (4.2.13.5)

                  X

                  6.2.4.10

                  Tugi-elektrivarustus (4.2.13.6)

                  X

                  6.2.4.10

         Tabel 2

         Tavaraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi hindamine olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamiseks

                  Hinnatavad näitajad (tavaraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi vastavus KTKle)

                  Olemasolev liin, mis ei kuulu EÜ vastavustõendamise kohaldamisalasse

                  Erihindamismenetlused
                  (tavaraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi vastavus KTKle)

                  1

                  2

                  Pinge ja sagedus (4.2.3)

                  X

                  Elektrivarustussüsteemi tööparameetrid (4.2.4)

                  X

                  6.2.4.1

                  Energiavarustuse jätkumine võimalike tõrgete korral tunnelites (4.2.5)

                  X

                  Voolukoormus, alalisvoolusüsteemid, paigalseisvad rongid (4.2.6)

                  X

                  Regeneratiivpidurdus (4.2.7)

                  X

                  6.2.4.2

                  Elektrikaitse koordineerimine (4.2.8)

                  X

                  6.2.4.3

                  Vahelduvvoolusüsteemidele avalduvad harmoonilised ja dünaamilised mõjud (4.2.9)

                  X

                  6.2.4.4

                  Kontaktõhuliini geomeetria: kontaktliini kõrgus (4.2.13.1)

                  X

                  Kontaktõhuliini geomeetria: kontaktliini võimalikud kõrgused (4.2.13.2)

                  X

                  Kontaktõhuliini geomeetria: põikisuunaline kõrvalekalle (4.2.13.3)

                  X

                  Pantograafi gabariidid (4.2.14)

                  X

                  Keskmine kontaktjõud (4.2.15)

                  X

                  Vooluvõtu dünaamika ja kvaliteet (4.2.16)

                  X

                  6.1.4.1, 6.2.4.5

                  Pantograafi vahekaugus (4.2.17)

                  X

                  Kontaktliini materjal (4.2.18)

                  X

                  Faasidevahelised eraldustsoonid (4.2.19)

                  X

                  Energiavarustussüsteemide eraldustsoonid (4.2.20)

                  X

                  Energiavarustuse haldamine ohu korral (4.4.2.3)

                  X

                  Hoolduseeskirjad (4.5)

                  X

                  6.2.4.6

                  Kaitse elektrilöögi eest (4.7.2, 4.7.3, 4.7.4)

                  X

         Tabel 3

         Kiirraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi hindamine olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamiseks

                  Hinnatavad näitajad (kiirraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi vastavus KTKle)

                  Olemasolev liin, mis ei kuulu EÜ vastavustõendamise kohaldamisalasse

                  Erihindamismenetlused
                  (kiirraudteesüsteemi infrastruktuuri allsüsteemi vastavus KTKle)

                  1

                  2

                  Nominaalne rööpmelaius (4.2.2)

                  X

                  Minimaalne ehitusgabariit (4.2.3)

                  X

                  6.2.6.1

                  Rööpmekeskmete vaheline kaugus (4.2.4)

                  X

                  Tõusude ja languste maksimaalsed kalded (4.2.5)

                  X

                  Minimaalne kõveriku raadius (4.2.6)

                  X

                  Rööbastee põikkalle (4.2.7)

                  X

                  Põikkalde hälve (4.2.8)

                  X

                  Ekvivalentkoonilisuse projektväärtus (4.2.9.2)

                  ei kohaldata

                  Minimaalsed keskmise rööpmelaiuse väärtused (4.2.9.3.1)

                  ei kohaldata

                  Rööbastee geomeetriline kvaliteet ja lokaalsete defektide korral kohaldatavad piirväärtused (4.2.10)

                  ei kohaldata

                  Rööpakalle (4.2.11)

                  X

                  6.2.6.4

                  Lukustusvahendid (4.2.12.1)

                  X

                  Liikuvate riströöpa südamike kasutamine (4.2.12.2)

                  X

                  Geomeetrilised näitajad (4.2.12.3)

                  ei kohaldata

                  Rööbastee vastupidavus (4.2.13)

                  X

                  Veeremite poolt tarinditele avaldatavad koormused (4.2.14)

                  X

                  Rööbastee üldjäikus (4.2.15)

                  avatud punkt

                  6.2.6.3

                  Maksimaalne õhurõhu kõikumine tunnelites (4.2.16)

                  X

                  6.2.6.5

                  Külgtuule mõju (4.2.17)

                  X

                  Elektrilised näitajad (4.2.18)

                  X

                  Müra ja vibratsioon (4.2.19)

                  ei kohaldata

                  Juurdepääs ooteplatvormidele (4.2.20.1)

                  X

                  Ooteplatvormide kasutatav pikkus (4.2.20.2)

                  X

                  Ooteplatvormide kõrgus ja kaugus rööbastee telgjoonest (4.2.20.4-5)

                  X

                  Platvormiga külgneva rööbastee asetus (4.2.20.6)

                  X

                  Elektrilöögi vältimine platvormidel (4.2.20.7)

                  Vt KTK kiirraudtee energiavarustuse allsüsteemi puhul

                  Piiratud liikumisvõimega inimeste juurdepääs (4.2.20.8)

                  vt KTK piiratud liikumisvõimega inimeste puhul

                  Tuleohutus ja raudteetunnelite ohutus (4.2.21)

                  vt KTK raudteetunnelite puhul

                  Juurdepääs raudteeliinidel paiknevatele rajatistele või nendesse sissetungi võimalikkus (4.2.22)

                  X

                  Külgvahe reisijate lahkumiseks rongist väljaspool jaama (4.2.23)

                  X

                  Seisuteede pikkus (4.2.25.1)

                  X

                  Seisuteede kalle (4.2.25.2)

                  X

                  Kõveriku raadius (4.2.25.3)

                  X

                  Statsionaarsed rongiteenindusseadmed (4.2.26)

                  X

         Tabel 4

         Kiirraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi hindamine olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamiseks

                  Hinnatavad näitajad (kiirraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi vastavus KTKle)

                  Olemasolev liin, mis ei kuulu EÜ vastavustõendamise kohaldamisalasse

                  Erihindamismenetlused
                  (kiirraudteesüsteemi energiavarustuse allsüsteemi vastavus KTKle)

                  1

                  2

                  Pinge ja sagedus (4.2.2)

                  X

                  Süsteemi jõudlus ja installeeritud võimsus (4.2.3)

                  X

                  Regeneratiivpidurdus (4.2.4)

                  X

                  Energiavarustuse pidevus (4.2.7)

                  n.a.

                  Kontaktõhuliini üldprojekt, geomeetria (4.2.9)

                  X

                  Kontaktõhuliini süsteemi vastavus infrastruktuuri gabariidile (4.2.10)

                  X

                  Kontaktliini materjal (4.2.11)

                  X

                  Kontaktliini laine levimiskiirus (4.2.12)

                  ei kohaldata

                  Staatiline kontaktjõud (4.2.14)

                  ei kohaldata

                  Keskmine kontaktjõud (4.2.15)

                  X

                  Vooluvõtu kvaliteet keskmise kontaktjõu puhul (4.2.16)

                  X

                  4.2.16.2.1, 4.2.16.2.3

                  Kontaktpunkti liikumine püstsuunas (4.2.17)

                  X

                  Kontaktõhuliini voolukoormus (4.2.18)

                  X

                  Paigalseisuvool (4.2.20)

                  X

                  Faasidevahelised eraldustsoonid (4.2.21)

                  X

                  Energiavarustussüsteemide eraldustsoonid (4.2.22)

                  X

                  Elektrikaitse koordineerimine (4.2.23)

                  X

                  Harmoonilised voolukomponendid ja dünaamilised mõjud (4.2.25)

                  ei kohaldata

                  Energiavarustus ohu korral (4.4.1)

                  X

                  Hooldus – tootja vastutus (4.5.1)

                  ei kohaldata

                  Hooldus – infrastruktuuri-ettevõtja kohustused (4.5.2)

                  ei kohaldata

                  Kaitse elektrilöögi eest (4.7.1, 4.7.2, 4.7.3)

                  X

            2.4.   Sõltumatutele hindajatele esitatavad nõuded

      1.   Taotleja valitud sõltumatu hindaja tõendab olemasolevate liinide puhul olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavust. Sõltumatu hindaja võib olla kas välisasutus või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja siseüksus.
      2.   Raudteeinfrastruktuuri valdkonnas peab sõltumatul hindajal olema

                  a)

                  asjakohane tehniline haridus,

                  b)

                  piisavad teadmised läbiviidava hindamisega seotud nõuete kohta ja piisav kontrollimiskogemus ning

                  c)

                  ta peab olema võimeline koostama olemasoleva infrastruktuuri vastavussertifikaate ja tehnilisi dokumente, mis kujutavad endast hindamise ametlikku protokolli.

            3.   Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja siseüksus sõltumatu hindajana peab vastama järgmistele nõuetele:

                  a)

                  üksus ja selle töötajad peavad olema määratletavad organisatsiooni osana ning nende aruandlusmeetodid peavad tagama erapooletuse;

                  b)

                  üksus ja selle töötajad ei vastuta hinnatavate toodete käitamise või hooldamise eest ega ole seotud ühegi tegevusega, mis võiks ohustada nende hindamistegevusega seotud otsuste sõltumatust ja usaldusväärsust;

                  c)

                  üksus osutab teenuseid ainult sellele ettevõttele, mille osaks ta on.

            2.5.   Vastavusdeklaratsioon

      1.   Olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioonil ja selle juurde kuuluvatel dokumentidel peab olema kuupäev ja allkiri.
      2.   Deklaratsioon peab olema samas keeles kui tehniline toimik ning sisaldama järgmist:

                  a)

                  viide menetlusele, mille abil tõendatakse olemasolevate liinide vastavust koostalituse tehnilisele kirjeldusele;

                  b)

                  taotleja või tema ELis registreeritud volitatud esindaja nimi ja aadress (ärinimi ja täielik aadress, esindaja puhul ka taotleja ärinimi);

                  c)

                  allsüsteemi lühike kirjeldus;

                  d)

                  olemasoleva infrastruktuuri nõuetelevastavuse tõendamise läbiviinud sõltumatu hindaja nimi ja aadress;

                  e)

                  viited dokumentidele, mida sisaldab tehniline toimik;

                  f)

                  kõik asjakohased ajutised või lõplikud sätted, millele allsüsteemid peavad vastama, ning vajaduse korral mis tahes kasutuspiirangud või -tingimused;

                  g)

                  kui olemasoleva infrastruktuuri vastavusdeklaratsioon on ajutine, siis selle kehtivusaeg;

                  h)

                  allakirjutaja isikuandmed.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitletakse Luksemburgi 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               16.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 210/5

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitletakse Luksemburgi 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 210/02
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ja keskendub valdkondadele, kus on esmajärjekorras vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Luksemburg esitas 29. aprillil 2011 oma 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2011. aasta riikliku reformikava. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati stabiilsusprogrammi ja reformikava üheaegselt.

               (7)

               Kuigi Luksemburgi majanduses on finantssektori osatähtsus haruldaselt suur, on ta finants- ja majanduskriisi suhteliselt hästi talunud. 2009. aastal vähenes Luksemburgi reaalne SKP 3,6 %, kuid 2010. aastal paranes majanduse olukord kiiresti. Tema SKP suurenes umbes 3,5 %, millele aitas kaasa valitsuse otsus suurendada valitsemissektori kulutusi Euroopa majanduse elavdamise kava raames, ning netoekspordi suurenemine. Tööhõive määr oluliselt ei muutunud, millele aitas kaasa valituse poliitika toetada osalise tööaja laialdast kasutamist. Tööpuudus hakkas suurenema 2008. aasta alguses ja see stabiliseerus umbes 6 % tasemel, mis on Luksemburgi kohta ajalooliselt kõrge näitaja. Hoolimata majanduslangusest on riigi rahandus tänu heale stardipositsioonile võrdlemisi heas korras (2010. aasta eelarvepuudujääk oli 1,7 % ja koguvõlg 18,4 %).

               (8)

               Võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase ajakohastatud stabiilsusprogrammi hinnangu, on nõukogu arvamusel, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on komisjoni talituste 2011. aasta kevadprognoosiga võrreldes pisut ettevaatlikum. Stabiilsusprogrammi eesmärk on vähendada puudujääki 2011. aastal 1 %ni, mis on kooskõlas komisjoni talituste kevadprognoosiga. Juhul kui poliitikat ei muudeta, halveneb valitsemissektori eelarve puudujääk stabiilsusprogrammi kohaselt 2012. aastal 1,5 %ni SKPst, kuid hakkab seejärel järk-järgult paranema ja moodustab 2014. aastal 0,8 % SKPst. Komisjoni talituste prognoos on veidi optimistlikum: kuna selle aluseks on soodsam makromajanduslik stsenaarium ja aeglasem kulutuste kasv, siis prognoositakse selles 2012. aastal eelarve puudujäägiks 1,1 % SKPst. Stabiilsusprogrammis ei ole ette nähtud saavutada 2011–2014. aasta programmiperioodi jooksul keskpika perioodi eesmärki (struktuurne ülejääk 0,5 % SKPst). Vastupidi, struktuurne eelarveseisund (mille komisjoni talitused on ümber arvutanud stabiilsusprogrammi teabe alusel ühiselt kokkulepitud metoodika kohaselt) peaks järk-järgult halvenema 0,3 % ülejäägilt 2011. aastal 0,8 % puudujäägile 2014. aastal.

               (9)

               Kuna prognoosi kohaselt kasvab Luksemburgi SKP ka edaspidi tugevalt, peaks struktuurse eelarveseisundi edasine kindlustamine aitama parandada riigi rahandust, mis võimaldaks täita keskpika perioodi eesmärgi juba 2012. aastal. See annaks Luksemburgile turvavaru võimaliku majanduslanguse vastu tulevikus ja aitaks suurendada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Lisaks, arvestades elanikkonna vananemisega seotud kaudsete kohustuste hinnangulist mõju, võiksid riigi keskpika perioodi eesmärgid olla kaugeleulatuvamad.

               (10)

               Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid keskmise suurusega. Prognoosi kohaselt on Luksemburgis elanikkonna vananemisega seotud kulude kasv tulevastel kümnenditel ELi suurim. Lühemas perspektiivis sõltub pensionisüsteemi rahastamine suhteliselt noore piiriülese töötajaskonna osamaksudest ja sellele aitab osaliselt kaasa asjaolu, et ülalpeetavate eakate isikute suhtarv on praegu väike. Tulevikus need tegurid aga muutuvad, mistõttu on oodata pensionikulude olulist kasvu. Valitsus on küll kogunud märkimisväärsed varad ja pensionireserv kasvab ikka veel, kuid sellest ei piisa süsteemi jätkusuutlikkuse tagamiseks. Lisaks on eakamate, 55–64aastaste töötajate tööhõive määr 2009. aasta andmetel 38,2 %, mis on ELi üks madalamaid näitajaid (ELi keskmine on 46 %). Seadusjärgne pensioniiga on põhimõtteliselt 65 aastat, kuid Luksemburgi pensionisüsteem võimaldab paljudel juhtudel ka varem pensionile jääda, ilma et niigi suhteliselt suur pension sellest oluliselt kannataks. Selle tulemusel väljutakse tööturult keskmiselt 59,4 aasta vanusena, mis suurendab pensionisüsteemi kulusid. Valitsus kavatseb teostada pensionireformi vastavalt uuele mudelile, mille eesmärk on saavutada eesmärk, et töötajad töötaksid vabatahtlikult kauem. See parandaks pensionisüsteemi ülalpeetavate suhtarvu. See kehtiks aga ainult uute pensionäride ja ainult reformi jõustumise järgse tööstaaži osa suhtes, mistõttu reformi kogu mõju ilmneb alles 40 aasta pärast.

               (11)

               Luksemburgi hinna- ja kulupõhine konkurentsivõime on alates eelmise kümnendi algusest oluliselt halvenenud. Seda on tinginud nii töötasus kui ka tootlikkuses toimunud muutused. Aastail 2000–2010 suurenes tööjõu ühikukulu Luksemburgis poolteist korda kiiremini kui ELi 15 liikmesriigis ja üle viie korra kiiremini kui Saksamaal. Reaalpalga kasvu 2011. aastal aitab oluliselt ohjeldada valitsuse ja ametiühingute vahel sõlmitud kokkulepe lükata palkade automaatse indekseerimise mehhanismi rakendamine 2011. aasta kevadelt oktoobrile. Sellest tuleneva künnise kohta on otsus veel langetamata. Arvestades praegust inflatsiooniprognoosi võib järgmine automaatne indekseerimine toimuda juba 2012. aasta kevadel, nullides seega senise kulupõhise konkurentsivõime suurenemise.

               (12)

               Hoolimata senisest suhteliselt suurest tööhõive kasvust on Luksemburgi alalise elanikkonna tööhõive määr madalam kui ELis keskmiselt, eriti vanusespektri mõlemas otsas. Viimastel aastatel toimunud töökohtade loomisest on peamiselt kasu saanud mitteresidendid. Kuigi tööpuuduse suurenemist alates 2008. aastast on põhjustanud majanduslangus, on see nähtus üha enam struktuurset laadi, mida võib järeldada sellest, et kriisieelseil majanduskasvu aastail oli tööpuuduse väikesekski vähenemiseks vaja, et tööhõive kasvaks umbes 4 % aastas. 2010. aastal oli kogu tööealisest elanikkonnast töötuid 6 %, kusjuures noorte tööpuudus on suhteliselt suur – 16,1 %. Tööpuuduse määr sõltub suurel määral haridustasemest. Noortele püsielanikele pakuvad olemasolevate töökohtade suhtes ägedat konkurentsi mitteresidendid, kes on sageli samasuguse või parema kvalifikatsiooniga.

               (13)

               Luksemburgi valitsus on võtnud laiendatud euroala pakti raames mitmeid kohustusi. Need kohustused on seotud pakti nelja valdkonnaga. Eelarvepoliitika valdkonnas kiitis valitsus heaks pensionireformi põhijooned ja on võtnud eesmärgiks reform 2011. aasta jooksul lõpule viia. Finantsstabiilsuse parandamise meetmed keskenduvad finantssektori stabiilsuse suurendamisele, tugevdades reguleerimist ja järelevalvet Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil ning püüdes mitmekesistada Luksemburgi majanduse struktuuri. Tööhõivemeetmetega (tööhõiveameti reform) parandatakse aktiivse tööhõivepoliitika tõhusust ja edendatakse elukestvat õpet erasektoris, suurendades riigipoolse kaasrahastamise määra. Konkurentsivõime meetmed hõlmavad palkade indekseerimise edasilükkamist 2011. aasta kevadelt (nagu on ette nähtud automaatse indekseerimine süsteemis) 2011. aasta oktoobrile ja kohustust pidada sotsiaalpartneritega läbirääkimisi ka 2012. aasta indekseerimise edasilükkamiseks. Peale selle on valitsus kohustunud parandama ettevõtluskeskkonda, lihtsustades haldusnõudeid ja arendades infrastruktuuri. Need on kooskõlas stabiilsusprogrammis ja riiklikus reformikavas esitatud laiema reformikavaga ning nende eesmärk on lahendada pensionisüsteemi, konkurentsivõime, tööhõive (eriti noorte ja eakamate töötajate seas) ning finantssektori probleeme. Samas ei ole mõned kavandatud reformid piisavalt üksikasjalikud. Soovitustes on hinnatud ja arvesse võetud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi.

               (14)

               Komisjon on hinnanud Luksemburgi stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava koos laiendatud euroala pakti raames võetud kohustustega. Komisjon on arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Luksemburgi fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse, vaid ka nende ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldjuhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu siseriiklikesse otsustesse. Seda silmas pidades on komisjon seisukohal, et 2011. aastal on võimalik eelarvepuudujääki veelgi enam vähendada, kuna makromajanduslikud väljavaated on head, ning et rangemate eelarvemeetmete abil saaks Luksemburg keskpika perioodi eesmärgi täita juba 2012. aastal. Lisaks tuleks võtta täiendavaid meetmeid pensionisüsteemi reformimiseks ja aktiivsena vananemise edendamiseks, konkurentsivõime suurendamiseks ning noorte tööhõive edendamiseks.

               (15)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud Luksemburgi 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi ning tema arvamus (3) kajastub eelkõige punktides 1 ja 2 esitatud soovituses. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Luksemburgi riikliku reformikava,

         SOOVITAB Luksemburgil võtta ajavahemikul 2011–2012 järgmisi meetmeid:

               1.

               kasutada ära tsükliliste tingimuste paranemist, võtta rangemaid eelarvemeetmeid ja kasutada täiendavaid ootamatuid eelarvetulusid, et vähendada veelgi valitsemissektori eelarve puudujääki ja täita keskpika perioodi eesmärk 2012. aastal;

               2.

               pensionisüsteemi pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks esitada ja rakendada põhjalik pensionireformi kava, alustades meetmetest, millega suurendatakse eakamate töötajate osalemist tööturul, eeskätt vähendades ennetähtaegselt pensionile jäämist. Eesmärgiga tõsta tegelikku pensioniiga, võiks kaaluda selliseid meetmeid nagu seadusjärgse pensioniea sõltuvusse seadmine oodatavast elueast;

               3.

               võtta meetmeid, et sotsiaalpartneritega konsulteerides ja oma riigi tavasid järgides reformida palgaläbirääkimiste ja indekseerimise süsteemi, et tagada palgakasvu parem kooskõla tööjõu tootlikkuse ja konkurentsivõime muutumisega;

               4.

               noorte tööpuuduse vähendamiseks tugevdada haridus- ja koolitusmeetmeid, et viia noorte kvalifikatsioon paremini kooskõlla tööjõunõudlusega.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3.


				|

		52011SC0824

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Polandand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Poland, 2011-2014

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Poola 2011. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus
Poola ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 3,
võttes arvesse komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia
– Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali
suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks
2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika
suuniste kohta;[3]
mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
(3)
Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue
tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa
poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
(4)
Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks
eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu
15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase
majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks
eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist,
tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste
tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid
prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(5)
Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga
ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis
lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse
reformikavadesse.
(6)
Poola esitas 27. aprillil 2011 oma ajakohastatud
lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 29. aprillil 2011 oma riikliku
reformikava 2011. aastaks. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid
kaht programmi üheaegselt.
(7)
Ülemaailmne finantskriis tõi kaasa Poola
majandustegevuse aeglustumise, mille käigus SKP reaalkasv langes 2009. aastal
1,7 %-ni, kuid jäi siiski positiivseks. 2010. aastal tõusis SKP reaalkasv
taas 3,8 %-le, kuna suur välisnõudlus toetas tootmist ja tõi pöörde
laovarude tootmise tsüklisse ning paindlik tööturg soodustas eratarbimist.
Töötuse määr suurenes tööhõive kasvule vaatamata 2010. aastal 9,6 %-le
võrreldes 7,1 %-ga 2008. aastal. Kriis on tekitanud suurt kahju riigi
rahandusele. Valitsemissektori eelarve puudujääk suurenes 3,7 %-lt SKPst
2008. aastal 7,3 %-le SKPst 2009. aastal. 2010. aastal suurenes
kõnealune puudujääk tagasihoidlikule konsolideerimismeetmete paketile ja
tugevale majanduskasvule vaatamata 7,9 %-le SKPst. Võla suhe SKPsse on
tõusnud 2010. aastal 55,1 %-le võrreldes 50,9 %-ga 2009. aastal,
jäädes siiski alla ELi toimimise lepingus sätestatud kontrollväärtust 60 %
SKPst ja Poola põhiseaduse kohast võlataseme piirmäära.
(8)
Nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase
ajakohastatud lähenemisprogrammi hinnangu alusel leiab nõukogu, et
eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik,
kuigi põhineb veidi optimistlikel 2012. aasta kasvuprognoosidel. Programmiga
kavandatakse vähendada puudujääk alla kontrollväärtuse 3 % SKPst 2012.
aastaks, mis on nõukogu kehtestatud tähtaeg. Iga-aastane keskmine eelarve
konsolideerimine ajavahemikul 2010–2012 on üldiselt kooskõlas ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse raames 6. juulil 2009 nõukogu soovitatud
1,25 %-ga SKPst. Programmiperioodi jooksul ei kavandata keskpika perioodi
eesmärgi saavutamist. Pensionireformi muudatus, millega vähendatakse
struktuurset eelarvepuudujääki 0,7 % 2011. aastal ja veel 0,5 % SKPst
2012. aastal, ei paranda üldist eelarvepositsiooni, kuna see suurendab samal
määral pikaajalisi kohustusi. Eelarve-eesmärkide täitmist ohustavad rohkem
negatiivsed riskitegurid. Eelkõige võib otsene maksutulu osutuda maksubaasiga
seonduvat elastsust käsitlevate optimistlikke eelduste tõttu prognoositust
väiksemaks; sotsiaalmakseid käsitlevad programmiprognoosid põhinevad tööhõive
ja palgakasvuga seotud optimistlikel stsenaariumidel; ning võimalikud
viivitused rakendamisel ja muudatused puudujäägi vähendamise meetmetes, ka
väljaspool valitsuse otsest kontrolli, võivad kaasa tuua kõrvalekalde eelarve
täitmisel.
(9)
Poola valitsus võttis kohustuse viia nõukogu
soovituse kohaselt valitsemissektori eelarve puudujääk 2012. aastaks alla
3 % SKPst ning tagada riigi rahanduse pikaajaline stabiilsus. Sel eesmärgil
on tal 2011. aastal plaanis konsolideerida märkimisväärselt riigi rahandust,
kasutades nii tulu kui ka kulu mõjutavaid meetmeid, sealhulgas riigi
investeerimiskulude ulatuslikud kärped. Valitsus võttis 2012. aasta
eelarveprojekt vastu 5. mail 2011. See peaks eelduste kohaselt aitama
puudujääki märgatavalt vähendada. Siiski võib osutuda vajalikuks võtta 2012.
aasta eelarveprojektis esitatud meetmetele lisaks täiendavaid meetmeid, et
kõrvaldada ülemäärane puudujääk määratud tähtajaks (2012. aasta). Paraku võivad
riigi investeerimiskulude jätkuvad kärped piirata riigi suutlikkust
kaasrahastada ELi rahastatavaid investeerimisprojekte.
(10)
Poola on aastate jooksul tugevdanud oma
eelarveraamistikku. Riigi rahanduse keskpika kuni pika perioodi
jätkusuutlikkuse tagamiseks ei tagata olemasolevate eelarve-eeskirjade ja
keskpika perioodi programmitöö menetlustega ilmselt siiski eelarveprotsessi
piisavat läbipaistvust, stiimuleid valitsussektori eri tasandite
koordineerimiseks ega paindlikkust makromajanduslike vapustuste ja
makromajanduse tasakaalunihete käsitlemiseks. Eelarve-eeskirjad peaksid
põhinema piisavalt ulatuslikel eelarvelistel koondnäitajatel ning olema
täielikult kooskõlas Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise
süsteemiga (ESA95). Praeguste poliitikasuundade põhjal võib rahvastiku
vananemisest tulenevaid riske riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele
hinnata keskmiseks.
(11)
Kuigi valitsus tühistas enamiku ennetähtaegseid
eripensione, võivad jõu-, korrakaitse- ja päästestruktuuride töötajad ning
kaevurid jätkuvalt ennetähtaegselt pensionile jääda ning naiste pensionile
jäämise iga on madalam kui meestel. Tegelik pensioniiga on seega endiselt
madal. Lisaks ei soodusta suurt toetust saav
põllumajandustootjate sotsiaalkindlustusfond (KRUS) põllumajandustootjate
lahkumist asjaomasest sektorist, mis omakorda aeglustab majanduse
ümberkorraldamist ja pärsib tootlikkuse kasvu.
(12)
Haridus- ja koolitussüsteem ei ole täielikult
kohandatud tööturu vajadustele. Kuigi kolmanda taseme hariduse omandamine on
järsult kasvanud, mõjutab tööalast konkurentsivõimet oskuste ja töökohtade
mittevastavus. Kõrgharidussüsteem ei ole adekvaatselt seotud ettevõtlus- ja
tööhõivekeskkonnaga. Täiskasvanute osakaal (eelkõige eakamad ja madala
kvalifikatsiooniga töötajad) hariduse omandamises ja kutseõppes on endiselt
väga väike.
(13)
Valitsussektori kulud teadus- ja arendustegevusele
on Poolas väikesed ning nimetatud valdkonda ei toeta kuigivõrd ka erasektori
investeeringud, mis on Poolas ELi kõige madalamate hulgas. Kõnealused kulud on
viimaste aastate jooksul veelgi vähenenud, kuna erasektoril puudub
investeerimiseks piisav motivatsioon. On oht, et sellest saab tõsine takistus
keskpikale ja pikaajalisele majanduskasvule. Teadus- ja arendustegevuse süsteem
ei ole terviklik, kuna ülikoolid, uurimisasutused ja tööstussektor on omavahel
nõrgalt seotud.
(14)
Naiste vähene osalemine tööturul tuleneb osaliselt
laste- ja muude ülalpeetavate isikute hoiuasutuste ebapiisavast arvust.
Selliste alla kolmeaastaste laste arv, kes käivad lastehoiuasutustes, jääb
Poolas tublisti allapoole ELi keskmist. Ka vanemate laste hoiuasutustesse
vastuvõtmise määr on madal, kuigi see on viimaste aastate jooksul kasvanud.
Paljudel juhtudel saavad väikeste laste vanemad tööturul osaleda üksnes siis,
kui nende sugulased hoolitsevad laste eest. Lisaks vähendab hoiuteenuste
ebapiisav osutamine eelkõige vanemate naiste tööjõupotentsiaali, kuna nad
lahkuvad töölt või jäävad pensionile varakult, et hoolitseda oma lastelaste või
muude ülalpeetavate eest.
(15)
Vähearenenud võrguinfrastruktuur takistab
ettevõtlust ja välisinvesteeringute tegemist ning vähearenenud
transpordiinfrastruktuur võimendab piirkondade vahelisi erinevusi.
Energiainfrastruktuur vananeb kiiresti ja ei suuda enam piisavalt võimsust
pakkuda. Lisaks vajab see märkimisväärset kohandamist, et täita kliimamuutuste
leevendamismeetmetega seotud nõudeid. Kuigi Poola raudteesüsteem on Euroopas
suuruselt kolmas, ei suuda see vananenud infrastruktuuri ja veeremi tõttu
asjakohaselt toetada majandustegevuse laienemist.
(16)
Poola ettevõtluskeskkonna kvaliteet ja avaliku
halduse tõhusus jätavad kõvasti soovida. Riikidevahelisest võrdlusest nähtub,
et Poolal on erilisi probleeme sellistes valdkondades nagu maksude kogumine,
äritegevuse alustamine ja lõpetamine, lepingute täitmise tagamine ning vara
registrisse kandmine. Ettevõtjate tegevust pärsivad aeganõudvad litsentsi- ja
loamenetlused. Õiguslike meetmete, nagu lepingute täitmise tagamine ja
ehitusloa saamine, puhul on vaja läbida palju menetlusi ja kogu protsess on
liiga pikk.
(17)
Poola on võtnud laiendatud euroala pakti raames
mitmeid kohustusi[4].
Eelarvega seoses võtab Poola kohustused, mis hõlmavad olemasolevat võlga,
ajutisi kulueeskirju, kohalike omavalitsuste puudujäägisuhete piiramist
käsitlevate uute eeskirjade vastuvõtmist ja püsivate kulueeskirjade
kehtestamist. Finantsstabiilsuse tugevdamiseks võetavate meetmete eesmärk on
tõhustada pangandussektori reguleerimist ja järelevalvet. Tööhõivega seonduvate
meetmetega keskendutakse naiste ja eakamate töötajate tööturul osalemisele ning
ärisektori ja haridusvaldkonna sidemete tugevdamisele. Konkurentsivõimealased
meetmed on suunatud haridusvaldkonnale ja teadussektorile, transpordi- ja
lairibainfrastruktuuri arendamisele ning ettevõtluskeskkonna tõhustamisele.
Nimetatud kohustused on seotud kõnealuse pakti nelja valdkonnaga ning
kajastavad suuresti lähenemisprogrammis ja riiklikes reformikavades esitatud
eesmärke. Paljude oluliste poliitiliste küsimustega ei ole tegeldud (nt
eakamate töötajate madal osalusmäär) või on neid üksnes pealiskaudselt
käsitletud (nt ärijuhtimise tõhustamine). Laiendatud euroala pakti raames
võetud kohustusi on hinnatud ja soovitustes arvesse võetud.
(18)
Komisjon on hinnanud lähenemisprogrammi ja
riiklikku reformikava, sealhulgas laiendatud euroala pakti raames võetud
kohustusi[5].
Lisaks nimetatud programmide tähtsusele Poola jätkusuutliku fiskaal- ja
sotsiaalmajandusliku poliitika jaoks on komisjon võtnud arvesse ka seda,
kuivõrd need on kooskõlas ELi eeskirjade ja suunistega, arvestades vajadust
tugevdada Euroopa Liidu üldist majandusjuhtimist riikide tulevastesse
otsustesse ELi tasandi panuse andmise kaudu. Komisjon on seisukohal, et
programmidega on koostatud põhjalik riigi rahanduse konsolideerimiskava, ja
julgustab valitsust nimetatud kava ellu viima, võttes vajaduse korral
täiendavaid meetmeid, et vähendada valitsemissektori eelarve puudujääki 2012.
aastaks alla 3 % SKPst. Eelmise kümnendi saavutustele tuginedes tuleks
võtta meetmed tööhõive edasiseks suurendamiseks pensioni- ja haridussüsteemi
reformide kaudu ning edendada laste- ja muude ülalpeetavate isikute
hoiuteenuseid. Lisaks tuleks jätkuvalt suurendada hinnavälist
konkurentsivõimet, parandades teadus- ja arendustegevuse raamistikku ja
ettevõtluskeskkonda ning soodustades investeeringuid infrastruktuuri.
(19)
Võttes arvesse käesolevat hinnangut ja Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 7. juuli 2009. aasta
soovitust, on nõukogu läbi vaadanud Poola 2011. aasta ajakohastatud
lähenemisprogrammi ja tema arvamus[6]
kajastub eelkõige tema soovituse alljärgnevates punktides 1 ja 2. Võttes
arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi
vaadanud Poola riiklikku reformikava,
SOOVITAB, et Poola võtaks ajavahemikus
2011–2012 meetmeid, et:
(1)
rakendada 2012. aasta eelarveseaduse eelnõus
sätestatud meetmeid ja võtta vajaduse korral täiendavaid püsimeetmeid, et
vähendada valitsemissektori eelarve üldist puudujääki 2012. aastaks alla
3 % SKPst. Minimeerida tulevikus kärpeid kasvu soodustavates valdkondades,
eelkõige ELi fondide kaasrahastamise valdkonnas, tagades samas asjakohase
edenemise keskpika perioodi eesmärgi suunas;
(2)
kehtestada õigusakte eesmärgiga tagada 2013.
aastaks püsivad kulueeskirjad. Kõnealused eeskirjad peaksid põhinema piisavalt
ulatuslikel eelarvelistel koondnäitajatel ja olema täielikult kooskõlas Euroopa
rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemiga. Lisaks tuleks võtta
meetmed, et tõhustada koordineerimismehhanisme valitsemissektori kõikidel
tasanditel keskpika perioodi ja iga-aastastes eelarveprotsessides;
(3)
tõsta kavakohaselt jõu-, korrakaitse- ja
päästestruktuuride töötajate pensionile jäämise iga, võtta meetmed tegeliku
pensioniea tõstmiseks ning siduda see eeldatava elueaga. Määrata kindlaks
ajakava põllumajandustootjate sotsiaalkindlustusfondi (KRUS) tehtavaid
osamakseid käsitlevate reeglite muutmiseks, et kõnealused osamaksed vastaksid
paremini üksikisikute sissetulekule;
(4)
rakendada kavandatud elukestva õppe strateegiat,
tõhustada töö käigus toimuvat väljaõpet, sihtotstarbelist kutseõpet ning
eakamate ja madala kvalifikatsiooniga töötajate jaoks ettenähtud
koolitusprogramme. Tugevdada sidemeid teadus-
ja tööstussektori vahel, rakendades programmi „Toetume teadmistele” („Budujemy
na Wiedzy”) ning rakendada kõrghariduse reformi kava „Partnerlus teadmiste
heaks” („Partnerstwo dla Wiedzy”), et viia haridusteenused paremini vastavusse
tööturu vajadustega;
(5)
suurendada naiste osalust tööturul, võttes
meetmeid, et tagada eelkooliealiste laste hoiuasutuste stabiilne rahastamine,
suurendada alla 3-aastaste laste vastuvõtmist lastehoiuasutustesse;
(6)
võtta meetmed, et tasakaalustada stiimuleid
investeeringuteks energiatootmise võimsusesse eesmärgiga soodustada vähese
süsinikdioksiidiheitega tehnoloogiate arengut ja arendada edasi piiriülest
elektrivõrkude vastastikust sidumist; koostada
raudteeinfrastruktuuri investeeringute mitmeaastane kava ja rakendada
raudteetranspordi üldkava;
(7)
kehtestada ajakava lepingute täitmise tagamisega
seotud õiguslike menetluste lihtsustamiseks; vaadata läbi ehituse ja
tsoneerimisega seotud õigusaktid, et lihtsustada edasikaebamise korda ja
kiirendada haldusmenetlusi.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT C […], […], lk […].
[3]               Jätkuvalt ette nähtud 2011. aastaks nõukogu 19. mai
2011. aasta otsusega 2011/308/EL.
[4]               Üksikasjalikuma teabe saamiseks laiendatud euroala pakti
raames antud lubaduste kohta vaata SEK (2011) 729.
[5]               SEK(2011) 729.
[6]               Ettenähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikega 3.


title: Nõukogu soovitus, 30. november 2009 , suitsuvaba keskkonna kohta

text:
               5.12.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 296/4

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   30. november 2009,
   suitsuvaba keskkonna kohta
   2009/C 296/02
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 152 lõike 4 teist lõiku,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga (1),
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 152 on sätestatud, et ühenduse meetmed, mis täiendavad liikmesriikide poliitikat, on suunatud rahvatervise parandamisele, inimeste haiguste ennetamisele ja nende tervist ohustavate tegurite kõrvaldamisele.

               (2)

               Vastavalt asutamislepingu artiklile 137 toetab ja täiendab ühendus liikmesriikide meetmeid eelkõige töökeskkonna parandamisel, et kaitsta töötajate tervist ja turvalisust.

               (3)

               Kokkupuutumine keskkonnas leiduva tubakasuitsuga, nn teisene tubakasuits, on suremuse, haigestumise ja töövõimetuse levinud põhjuseks Euroopa Liidus.

               (4)

               Konservatiivsete hinnangute kohaselt suri 2002. aastal Euroopa Liidus töökohal tubakasuitsuga kokkupuutumise tõttu 7 300 täiskasvanut, sh 2 800 mittesuitsetajat. Veel 72 000 täiskasvanu, sh 16 400 mittesuitsetaja surm oli seotud passiivse suitsetamisega kodus.

               (5)

               Kokkupuutumine teisese tubakasuitsuga on eriti ohtlik lastele ja noorukitele ning võib suurendada nende suitsetama hakkamise tõenäosust.

               (6)

               Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) Rahvusvaheline Vähiuurimiskeskus on liigitanud keskkonnas leiduva tubakasuitsu teadaolevate inimesele ohtlike kantserogeenide hulka ning Soome ja Saksamaa on selle liigitanud kutsealaste kantserogeenide hulka.

               (7)

               Kõigil inimestel on õigus kõrgetasemelisele tervisekaitsele ja peaksid olema kaitstud tubakasuitsuga kokkupuutumise eest.

               (8)

               Riiklikul tasandil võetud vabatahtlikud meetmed on osutunud tubakasuitsuga kokkupuutumise vähendamisel ebatõhusateks. Liikmesriikide siduvad õigusaktid, mida nõuetekohaselt rakendatakse ja kontrollitakse, on tõhus vahend inimeste piisavaks kaitsmiseks teisese tubakasuitsuga seotud terviseriskide eest.

               (9)

               Suitsetamisvastast keskkonda käsitlevad õigusaktid on kõige tõhusamad siis, kui neid toetavad sellised meetmed nagu teadlikkuse tõstmise kampaaniad, suitsetamisest loobumise toetamine, tugevad terviseohu hoiatused tubakatoodete pakendil ja muud vahendid tubakatoodete kasutamise reguleerimiseks.

               (10)

               Kodanikuühiskonnal on keskne roll suitsetamisvastast keskkonda käsitlevate õigusaktide toetamisel ja nende järgimise tagamisel.

               (11)

               Suitsetamisvastasel poliitikal peaksid olema adekvaatsed vahendid selleks, et rakendada valdkonnaülest lähenemist tubakatoodete tarbimise piiramisele.

               (12)

               Tuleb tugevdada liikmesriikidevahelist koostööd, et lihtsustada teabe ja parimate tavade vahetust ja töötada välja ELi standardiseeritud seiresüsteem.

               (13)

               18. juulil 1989 nõukogus kokku tulnud liikmesriikide tervishoiuministrite ja nõukogu resolutsioonis suitsetamise keelamise kohta avalikes kohtades (3) kutsuti liikmesriike üles võtma meetmeid suitsetamise keelamiseks teatavates avalikes siseruumides ning laiendama suitsetamiskeeldu kõigile ühistranspordi liikidele.

               (14)

               Nõukogu 2. detsembri 2002. aasta soovituses 2003/54/EÜ, milles käsitletakse suitsetamise ennetamist ja tubakaalase kontrolli tõhustamist, (4) soovitatakse liikmesriikidel rakendada õigusakte ja/või muid tõhusaid meetmeid, et pakkuda kaitset keskkonnas leiduva tubakasuitsuga kokkupuutumise eest sisetingimustes asuvatel töökohtadel, avalikes ruumides ja ühistranspordis.

               (15)

               Nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta, (5) milles küll ei viidata otsesõnaliselt tubakasuitsule, hõlmab kõiki riske, mis on seotud töötajate tervise ja ohutusega (6).

               (16)

               Keskkonna ja tervise tegevuskavas aastateks 2004–2010 (7) pühendub komisjon siseruumide õhukvaliteedi parandamisele suunatud tööle, pannes erilist rõhku suitsetamise piirangute kehtestamisele kõikides töökohtades, otsides selleks seaduslikke mehhanisme, ja tervise edendamise algatustele nii üleeuroopalisel kui ka liikmesriikide tasandil.

               (17)

               Komisjoni rohelise raamatuga „Suund Euroopa vabastamisele tubakasuitsust: poliitikavalikud ELi tasandil” (8) („roheline raamat”) algatatud konsulteerimise käigus selgus, et ulatuslikul kinnistes tööruumides ja avalikes kohtades suitsetamise keelamise poliitikal ja täiendavatel ELi meetmetel suitsuvaba keskkonna propageerimiseks on märkimisväärne toetus kõigis liikmesriikides.

               (18)

               Tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu korraldas 30. ja 31. mail 2007 arvamuste vahetuse ELi tasandi poliitikavalikute üle tubakasuitsuvaba keskkonna teemal. Nõukogu tervitas rohelist raamatut ja rõhutas ühenduse initsiatiivi vajalikkust tubakasuitsuvaba keskkonna edasisel edendamisel ELi tasandil ning ühenduse toetust riiklikele meetmetele ning nende koordineerimist.

               (19)

               Euroopa Parlamendi 24. oktoobri 2007. aasta resolutsioonis rohelise raamatu kohta kutsuti liikmesriike üles võtma kahe aasta jooksul vastu täielik suitsetamiskeeld ning komisjoni kutsuti üles, juhul kui liikmesriigid ei ole edu saavutanud, esitama 2011. aastaks asjakohane õigusakti ettepanek. Samuti kutsuti komisjoni üles esitama ettepanekut kehtiva raamdirektiivi muutmise kohta, et liigitada keskkonnas leviv tubakasuits kantserogeenina ning kohustada tööandjaid tagama tubakasuitsuvaba töökoha.

               (20)

               WHO tubakatoodete tarbimise piiramist käsitlev raamkonventsioon, mille allkirjastasid 2003. aasta juunis kõik WHO liikmed ja mille on praeguseks ratifitseerinud 167 konventsiooniosalist, sealhulgas ühendus ja selle 26 liikmesriiki, kehtestab artikliga 8 konventsiooniosaliste jaoks juriidilise kohustuse võtta meetmeid oma riigi õiguse järgi riigi pädevusse kuuluvates valdkondades ning toetada aktiivselt tõhusate meetmete võtmist ja rakendamist teistes pädevusvaldkondades, et kaitsta inimesi tubakasuitsuga kokkupuute eest tööruumides, ühissõidukites, ruumides, kuhu on avalik juurdepääs, ja vajaduse korral muudes avalikes kohtades.

               (21)

               WHO raamkonventsiooni osaliste teisel konverentsil 2007. aasta juulis võeti vastu suunised kaitseks tubakasuitsuga kokkupuutumise eest, (9) et aidata osalistel täita konventsiooni artiklist 8 tulenevaid kohustusi. Iga osaline peab püüdma rakendada suuniseid viie aasta jooksul alates päevast, kui konventsioon selle osalise jaoks jõustub.

               (22)

               WHO raamkonventsiooni artikliga 14 kehtestatakse konventsiooniosaliste suhtes juriidiline kohustus töötada välja ja levitada asjakohaseid, ulatuslikke ja terviklikke suuniseid, mille aluseks on teadusandmed ning parimad tavad, ning võtta tõhusaid meetmeid tubaka tarbimise lõpetamise toetuseks ja tubakasõltuvuse raviks. WHO raamkonventsiooni osaliste kolmandal konverentsil otsustati luua töörühm kõnealuse artikli rakendamiseks vajalike suuniste väljatöötamiseks.

               (23)

               Euroopa tubakatoodete tarbimise piiramist käsitlev strateegia, mille võttis vastu WHO Euroopa piirkondlik komitee 2002. aasta septembris, soovitas liikmesriikidel tagada kodanike õigus suitsuvabale keskkonnale, sealhulgas muutes avalikud kohad, töökohad ja ühistranspordi suitsuvabaks, keelates suitsetamise alaealistele mõeldud õppeasutuste välisterritooriumil, kõigis tervishoiuteenuse osutamise kohtades ja avalikel üritustel ning liigitades keskkonnas leiduva tubakasuitsu kantserogeenide hulka.

               (24)

               Käesolev soovitus ei piira asutamislepingu artikli 137 alusel vastu võetud ühenduse õigusaktide, milles sätestatakse töötajate ohutuse ja tervise kaitse miinimumnõuded, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/37/EÜ (tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) (10) ja komisjoni 5. septembri 2003. aasta otsuse 2003/641/EÜ (värvifotode ja muude illustratsioonide kasutamise kohta terviseohu hoiatusena tubakapakenditel) (11) kohaldamist,

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL:

               1.

               Tagada tõhus kaitse kokkupuute eest tubakasuitsuga siseruumides asuvatel töökohtadel, siseruumides asuvates avalikes kohtades, ühistranspordivahendites ja vajaduse korral muudes avalikes kohtades, mis on sätestatud WHO tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva raamkonventsiooni artiklis 8, tuginedes konventsiooniosaliste teisel konverentsil vastuvõetud suunistele kaitseks tubakasuitsuga kokkupuutumise eest, viie aasta jooksul alates konventsiooni jõustumisest selle liikmesriigi suhtes või hiljemalt kolme aasta jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist.

               2.

               Arendada ja/või tugevdada strateegiaid ja meetmeid laste ja teismeliste teisese tubakasuitsuga kokkupuutumise vähendamiseks.

               3.

               Täiendada suitsetamisvastast poliitikat lisameetmetega, sealhulgas näiteks:

                           a)

                           võtta tõhusaid meetmeid tubaka tarbimisest loobumise toetamiseks ja tubakasõltuvuse raviks, arvestades sealjuures riigi olusid ja prioriteete, nagu on sätestatud WHO raamkonventsiooni artiklis 14;

                           b)

                           võtta suitsetatavate tubakatoodete pakenditel kasutusele ühendhoiatused (nagu on määratletud komisjoni 5. septembri 2003. aasta otsuse 2003/641/EÜ (värvifotode ja muude illustratsioonide kasutamise kohta terviseohu hoiatusena tubakapakenditel) (12) artikli 2 lõikes 4) ja teave tubaka tarbimisest loobumist toetavate teenuste kohta, et tarbijaid paremini teavitada suitsetamise ja tubakasuitsuga kokkupuutumisega seotud terviseriskidest, innustada tubaka tarbimisest loobumist ja hoida ära selle alustamist.

               4.

               Töötada välja, viia ellu, perioodiliselt ajakohastada ja läbi vaadata valdkonnaüleseid tubakatoodete tarbimise piiramise strateegiaid, kavasid või programme, mis käsitlevad muu hulgas tubakasuitsu eest kaitsmist kõigis kohtades, mis on avatud üldsusele või on ühiskasutuses, sõltumata koha omandisuhtest või õigusest seal viibida.

               5.

               Pakkuda asjakohaseid vahendeid riiklike strateegiate, tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva poliitika ja programmide rakendamiseks, et tagada tõhus kaitse tubakasuitsuga kokkupuutumise eest.

               6.

               Edastada komisjonile, võimaluse korral kuue kuu jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist, andmed tubakatoodete tarbimise piiramiseks loodud riiklike teabekeskuste kohta, et vahetada teavet ja parimaid tavasid ning koordineerida oma poliitikat teiste liikmesriikidega.

               7.

               Teha omavahel ja komisjoniga tihedat koostööd käesoleva soovituse rakendamiseks vajaliku mõistete, võrdlusnäitajate ja kriteeriumide ühtse raamistiku alal.

               8.

               Jälgida ja hinnata ülalnimetatud näitajaid kasutades poliitiliste meetmete tõhusust.

               9.

               Teavitada komisjoni käesoleva soovituse põhjal võetud seadusandlikest ja muudest meetmetest ning jälgimise ja hindamise tulemustest.

         KUTSUB KOMISJONI ÜLES:

               1.

               Esitama aruandeid kavandatud meetmete rakendamise, toimimise ja mõju kohta, toetudes sealjuures liikmesriikide esitatud teabele.

               2.

               Kaaluma seoses direktiivi 2001/37/EÜ võimaliku läbivaatamisega kõiki tootega seotud meetmeid, mille eesmärk on vähendada tubakatoodete atraktiivsust ja nõrgendada nende omadust tekitada sõltuvust.

               3.

               Analüüsima lihtsa pakendamisega seotud õiguslikke küsimusi ja tõendusmaterjali selle mõju kohta, sealhulgas siseturu toimimisele.

      Brüssel, 30. november 2009

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         S. O. LITTORIN

      (1)  Mittekohustusliku konsulteerimise tulemusel esitatud resolutsioon (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  5. novembri 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  EÜT C 189, 26.7.1989, lk 1.

      (4)  EÜT L 22, 25.1.2003, lk 31.

      (5)  EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.

      (6)  Vt kohtuasi C-49/00, komisjon vs. Itaalia, Euroopa Kohtu lahendid 2001, lk I-8575, punktid 12–13.

      (7)  KOM(2004) 416 lõplik.

      (8)  KOM(2007) 27 lõplik.

      (9)  FCTC/COP2(7) Suunised kaitseks tubakasuitsuga kokkupuutumise eest, nagu need on esitanud töörühm, mis on kokku kutsutud vastavalt Maailma Terviseorganisatsiooni tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva raamkonventsiooni osapoolte konverentsi otsusele FCTC/COP1(15).

      (10)  EÜT L 194, 18.7.2001, lk 26.

      (11)  ELT L 226, 10.9.2003, lk 24.

      (12)  Vt joonealune märkus 11.

      LISA

         Suunised kaitseks tubakasuitsuga kokkupuutumise eest, nagu need on esitanud töörühm, mis on kokku kutsutud vastavalt WHO tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva raamkonventsiooni osaliste konverentsi otsusele

         OTSTARVE, EESMÄRGID JA VÕTMEKÜSIMUSED

         Suuniste otstarve

                  1.

                  Suunised on kooskõlas WHO tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva raamkonventsiooni muude sätetega ning nende eesmärk on aidata osalistel täita konventsiooni artiklist 8 tulenevaid kohustusi. Suunised põhinevad parimal võimalikul tõendusmaterjalil ja nende osaliste kogemustel, kes on rakendanud tõhusaid meetmeid tubakasuitsuga kokkupuutumise vähendamiseks.

                  2.

                  Suunised sisaldavad kokkulepitud põhimõtteid ja asjaomaste mõistete definitsioone ning kokkulepitud soovitusi meetmeteks, mis on vajalikud konventsioonist tulenevate kohustuste täitmiseks. Lisaks on suunistes kirjeldatud meetmeid, mis on vajalikud saavutamaks tõhusat kaitset teisese tubakasuitsu ohtude eest. Osalistel soovitatakse neid suuniseid kasutada mitte ainult konventsioonist tulenevate õiguslike kohustuste täitmiseks, vaid ka rahvatervise kaitse parimate tavade järgimiseks.

         Suuniste eesmärgid

                  3.

                  Suunistel on kaks teineteisega seotud eesmärki. Esimene eesmärk on aidata osalistel täita WHO raamkonventsiooni artiklist 8 tulenevaid kohustusi viisil, mis on kooskõlas teisese tubakasuitsuga kokkupuutumise teaduslike tõenditega ja parimate tavadega kogu maailmas suitsetamist keelavate meetmete rakendamisel. Soovitakse tagada vastavus konventsioonile ning aidata osalistel edendada võimalikult head tervist. Teine eesmärk on määratleda õigusaktide kesksed elemendid, mida on vaja inimeste tõhusaks kaitsmiseks tubakasuitsu eest, nagu on nõutud artiklis 8.

         Aluseks olevad kaalutlused

                  4.

                  Suuniste ettevalmistamist on mõjutanud järgmised kaalutlused:

                              a)

                              artiklis 8 sisalduv kohustus kaitsta keskkonda tubakasuitsu eest põhineb inimõigustel ja põhivabadustel. Kuna teisese tubakasuitsu sissehingamisega kaasnevad ohud, siis sisaldub kohustus kaitsta tubakasuitsu eest muu hulgas ka õiguses elule ja õiguses võimalikult heale tervisele, nagu on sätestatud mitmetes rahvusvahelistes õigusaktides (k.a Maailma Terviseorganisatsiooni põhikirjas, laste õiguste konventsioonis, konventsioonis naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta ning majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelises paktis) ning ametlikult sätestatud ka WHO raamkonventsiooni preambulis ning mitmete riikide põhiseaduses;

                              b)

                              kohustus kaitsta inimesi tubakasuitsu eest on seotud valitsuste kohustusega võtta vastu õigusakte, mis kaitseksid inimesi nende põhiõigusi ja -vabadusi ähvardavate ohtude eest. See kohustus laieneb kõikidele inimestele, mitte ainult teatavatele elanikkonna rühmadele;

                              c)

                              mitmed autoriteetsed teadusasutused on võtnud seisukoha, et teisene tubakasuits on kantserogeen. WHO raamkonventsiooni mõned osalised (nt Soome ja Saksamaa) on liigitanud teisese tubakasuitsu kantserogeenide hulka ning sätestanud tervise ja ohutuse alastes õigusaktides kaitse tubakasuitsu eest töökohal. Lisaks artikli 8 nõuetele võib osalisi kohustada tubakasuitsuga kokkupuutest tulenevate ohtude vastu võitlemisel võtma meetmeid vastavalt oma kehtivatele tööseadustele või teistele seadustele, mis käsitlevad kokkupuudet kahjulike ainetega, kaasa arvatud kantserogeenidega.

         PÕHIMÕTTED JA MÕISTED TUBAKASUITSUGA KOKKUPUUTUMISE VALDKONNAS

         Põhimõtted

                  5.

                  Nagu on märgitud WHO raamkonventsiooni artiklis 4, on vaja tugevat poliitilist pühendumust, et võtta meetmeid, mis kaitseksid kõiki inimesi tubakasuitsuga kokkupuutumise eest. Järgmised kokkulepitud põhimõtted peaksid andma suuna konventsiooni artikli 8 rakendamiseks.

         1. põhimõte

                  6.

                  WHO raamkonventsiooni artiklis 8 ette nähtud tõhusad meetmed kaitseks tubakasuitsu eest eeldavad, et suitsetamine ja tubakasuits kaoksid teatavatest kohtadest ja keskkondadest täielikult, et tagada 100 % suitsuvaba keskkond. Ei ole olemas tubakasuitsuga kokkupuutumise ohutut taset ning arvamused teisese tubakasuitsu mürgisuse läve kohta tuleks kõrvale heita, sest nad on teaduslike tõenditega ümber lükatud. Muud lähenemisviisid kui 100 % suitsuvaba keskkond, nt ventilatsioon, õhu filtreerimine ning spetsiaalsete suitsetamisalade kasutamine (koos spetsiaalse ventilatsiooniga või mitte) on korduvalt osutunud ebatõhusateks. On veenvaid teaduslikke ja muid tõendeid, et insenertehnilised lahendused ei kaitse tubakasuitsuga kokkupuutumise eest.

         2. põhimõte

                  7.

                  Kõiki inimesi tuleb kaitsta tubakasuitsuga kokkupuutumise eest. Kõik töökohad ja avalikud kohad siseruumides peavad olema suitsuvabad.

         3. põhimõte

                  8.

                  Vaja on õigusakte, et kaitsta inimesi tubakasuitsuga kokkupuutumise eest. Vabatahtlikul suitsuvabadusel põhinevad poliitilised lahendused on korduvalt osutunud ebatõhusateks ning need ei taga piisavat kaitset. Selleks et olla tõhusad, peavad õigusaktid olema lihtsad, selged ja täidetavad.

         4. põhimõte

                  9.

                  Hea planeerimine ja piisavad vahendid on suitsetamist keelavate õigusaktide rakendamise ja täitmise seisukohast ülimalt olulised.

         5. põhimõte

                  10.

                  Kodanikuühiskonnal on keskne roll suitsetamist keelavate meetmete toetamisel ja nendele vastavuse tagamisel ning seetõttu tuleks kodanikuühiskond kaasata aktiivse partnerina õigusaktide loomise, rakendamise ja täitmise protsessi.

         6. põhimõte

                  11.

                  Suitsetamist keelavate meetmete rakendamist, täitmist ja mõju tuleb jälgida ja hinnata. Siia hulka peaks kuuluma ka järelevalve ja vastumeetmed tubakastööstuse nendele tegevustele, mis takistavad õigusaktide rakendamist ja täitmist, nagu on täpsustatud WHO raamkonventsiooni artikli 20 lõikes 4.

         7. põhimõte

                  12.

                  Inimeste kaitsmist tubakasuitsuga kokkupuutumise eest tuleks vajadusel tugevdada ja laiendada. Meetmeteks võivad olla uued või muudetud õigusaktid, õigusaktide täitmise parandamine ja muud meetmed, mis kajastavad uusi teaduslikke tõendeid ning juhtumiuuringutest saadud kogemusi.

         Mõisted

                  13.

                  Õigusaktide väljatöötamisel on oluline hoolikalt defineerida põhimõisted. Järgnevalt esitatakse soovitused asjakohaste mõistete kohta, mis põhinevad mitmete riikide kogemusel. Käesolevas osas esitatavad mõisted täiendavad WHO raamkonventsioonis sisalduvaid.

         „Teisene tubakasuits” või „keskkonnas esinev tubakasuits”

                  14.

                  WHO raamkonventsiooni artiklis 8 käsitletava suitsu kohta kasutatakse tavaliselt mitmeid erinevaid mõisteid. Nendeks on „teisene tubakasuits”, „keskkonnas esinev tubakasuits” ja „teiste inimeste tekitatud suits”. Vältida tuleks mõisteid „passiivne suitsetamine” ja „tahtmatu kokkupuude tubakasuitsuga”, sest Prantsusmaa ja teiste riikide kogemused on näidanud, et tubakatööstus võib kasutada neid mõisteid toetamaks seisukohta, et „vabatahtlik” kokkupuude on aktsepteeritav. Soovitatavad terminid on „teisene tubakasuits” (inglise keeles „second-hand tobacco smoke”, mida vahel lühendatakse SHS) ja „keskkonnas esinev tubakasuits” (inglise keeles „environmental tobacco smoke”, mida vahel lühendatakse ETS). Käesolevas dokumendis kasutatakse mõistet „teisene tubakasuits”.

                  15.

                  Teisest tubakasuitsu võib defineerida kui „sigareti või mõne muu tubakatoote põlevast otsast eralduv suits, mis tavaliselt esineb koos suitsetaja poolt väljahingatava suitsuga”.

                  16.

                  „Suitsuvaba õhk” on õhk, mis on 100 % suitsuvaba. See definitsioon hõlmab muu hulgas õhku, kus tubakasuitsu ei ole näha, haista, tunda ega saa seda mõõta (1).

         „Suitsetamine”

                  17.

                  See mõiste tuleks defineerida nii, et hõlmatakse süüdatud tubakatoote omamine või hoidmine olenemata sellest, kas suitsu aktiivselt sisse või välja hingatakse.

         „Avalik koht”

                  18.

                  Avaliku koha täpne definitsioon on erinevates riikides erinev, kuid oluline on, et õigusaktides oleks see mõiste võimalikult laialt defineeritud. Definitsioon peaks hõlmama kõiki kohti, mis on laiemale üldsusele avatud või kollektiivseks kasutamiseks, hoolimata koha omandisuhtest või õigusest seal viibida.

         „Siseruumid” või „kinnised ruumid”

                  19.

                  Artiklis 8 nõutakse kaitset tubakasuitsu eest töökohtades ja avalikes kohtades, mis asuvad siseruumides. Kuna „siseruumi” definitsioon võib põhjustada probleeme, siis tuleks uurida mitmete riikide kogemusi selle mõiste defineerimisel. Definitsioon peaks olema võimalikult kõikehõlmav ja selge. Tuleks vältida loetelude loomist, kust jäävad välja potentsiaalselt olulised „siseruumid”. Soovitatakse, et „siseruumide” (või „kinniste ruumide”) definitsioon hõlmaks mis tahes ruumi, millel on katus või mis on suletud ühe või rohkema seina või küljega, olenemata katuse või seinte materjalist ja sellest, kas konstruktsioon on püsiv või ajutine.

         „Töökoht”

                  20.

                  „Töökoht” tuleks defineerida võimalikult laialt kui „mis tahes koht, mida inimene kasutab töö või teenistuse ajal”. Definitsioon peaks hõlmama mitte ainult palgatööd, vaid ka vabatahtlikku tööd, kui selle eest tavaliselt makstakse kompensatsiooni. Lisaks peaks mõiste „töökoht” hõlmama mitte ainult neid kohti, kus tööd tehakse, vaid ka kõiki nendega ühendatud või seotud kohti, mida töötajad töö ajal ühiselt kasutavad, näiteks koridorid, liftid, trepid, vestibüülid, ühisruumid, kohvikud, tualetid, puhkeruumid, sööklad ning ka väljas olevad ehitised nagu varjualused ja soojakud. Sõidukid, mida tööajal kasutataks, on töökohad ning nad tuleks vastavalt ka määratleda.

                  21.

                  Hoolikalt tuleb suhtuda töökohtadesse, mis on ka inimeste kodud või elukohad, näiteks vanglad, vaimse tervise asutused või hooldekodud. Teiste inimeste jaoks on need töökohad ning neid inimesi tuleb kaitsta tubakasuitsuga kokkupuutumise eest.

         „Ühistransport”

                  22.

                  Ühistransport tuleks defineerida nii, et hõlmatakse kõik sõidukid, mida kasutatakse inimeste transportimiseks, üldiselt tasu eest või tulu saamise eesmärgil. Definitsioon hõlmaks ka taksosid.

         TÕHUSATE ÕIGUSAKTIDE REGULEERIMISALA

                  23.

                  Artiklis 8 on nõutud meetmete võtmist, et kaitsta inimesi tubakasuitsuga kokkupuutumise eest 1) siseruumides asuvates töökohtades, 2) siseruumides asuvates avalikes kohtades, 3) ühistranspordis ja 4) vajadusel muudes avalikes kohtades.

                  24.

                  Siit tuleneb kohustus pakkuda üldist kaitset, tagades, et kõik siseruumides asuvad avalikud kohad ja töökohad, kõik ühistranspordivahendid ja võimalik, et ka muud (väljas või poolenisti väljas asuvad) avalikud kohad, on vabad teisesest tubakasuitsust. Erandid tervise või seadustega seotud väidete puhul ei ole põhjendatud. Kui erandeid tehakse muude argumentide põhjal, siis peavad need olema minimaalsed. Kui konventsiooniosaline ei suuda üldist kaitset tagada kohe, siis artikkel 8 kohustab tegutsema nii kiiresti kui võimalik, et kaotada kõik erandid ning muuta kaitse üldiseks. Iga konventsiooniosaline peab püüdma tagada üldise kaitse viie aasta jooksul alates päevast, kui WHO raamkonventsioon jõustub selle osalise jaoks.

                  25.

                  Ei ole olemas tubakasuitsuga kokkupuutumise ohutut taset ning nagu on osaliste konverentsi otsuses FCTC/COP1(15) nenditud, ei kaitse insenertehnilised lahendused, nagu ventilatsioon, õhuvahetus ja spetsiaalsete suitsetamisalade kasutamine tubakasuitsuga kokkupuutumise eest.

                  26.

                  Kaitse tuleb tagada kõikides siseruumides või kinnistes ruumides asuvates töökohtades, kaasa arvatud mootorsõidukites, mis on töökohad (nt taksod, kiirabiautod või kaubaautod).

                  27.

                  Konventsiooni kohaselt nõutakse kaitsemeetmeid mitte ainult siseruumides asuvate avalike kohtade puhul, vaid vajadusel ka „muude” (st väljas või poolenisti väljas asuvate) avalike kohtade puhul Selliste väljas või poolenisti väljas asuvate avalike kohtade määratlemisel, kui õigusakt on asjakohane, peaksid konventsiooniosalised arvestama võimaliku ohtu tervisele erinevate kohtade puhul ning võtma tõhusaimad kaitsemeetmed tubakasuitsuga kokkupuutumise eest, kui tõendid näitavad, et oht on olemas.

         ÜLDSUSE TEAVITAMINE, INIMESTEGA KONSULTEERIMINE JA NENDE KAASAMINE, ET TAGADA TOETUS JA MEETMETE TÕRGETETA RAKENDAMINE

                  28.

                  Üldsuse ja arvamusliidrite teadlikkuse tõstmine pidevate teabekampaaniate abil teisese tubakasuitsuga kokkupuutumise riskide kohta on valitsusasutuste ja kodanikuühiskonna ühine oluline ülesanne tagamaks, et avalikkus mõistab ja toetab õiguslikke meetmeid. Peamiste sidusrühmade hulka kuuluvad ettevõtted, restoranide ja majutusettevõtete ühendused, tööandjate ühendused, ametiühingud, meedia, tervishoiutöötajad, laste- ja noorteorganisatsioonid, õppe- ja usuasutused, teadusringkonnad ja laiem avalikkus. Teadlikkuse tõstmise puhul tuleks õigusakte ette valmistades konsulteerida ka ettevõtete ning muude organisatsioonide ja institutsioonidega, keda õigusaktid mõjutavad.

                  29.

                  Peamine sõnum peaks keskenduma kahjule, mida teisese tubakasuitsuga kokkupuutumine põhjustab, faktile, et siseruumides suitsetamise täielik keelamine on ainus teaduslikult tõestatud lahendus, mis tagab täieliku kaitse tubakasuitsuga kokkupuutumise eest, ning faktile, et tervise ja majanduse vahel ei ole vaja teha kompromisse, sest järjest enamatest riikidest saadud kogemus näitab, et suitsuvaba keskkond on kasulik mõlemale. Avalikud teabekampaaniad peaksid selgitama ka, milliste kohtade puhul ei ole õigusaktid otstarbekad või asjakohased, näiteks kodude puhul.

                  30.

                  Põhjalikud konsultatsioonid sidusrühmadega on samuti ülimalt olulised, et harida ja mobiliseerida ühiskonda ning leida õigusaktidele toetust pärast nende jõustamist. Kui õigusakt on vastu võetud, peaks järgnema teabekampaania, mis viib õigusakti rakendamiseni, teabe andmine ettevõtjatele ja hoonete haldajatele, kus selgitatakse seadust ja nende kohustusi, ning vajalike ressursside, näiteks märgistusvahendite, loomine. Sellised meetmed suurendavad tõrgeteta rakendamise tõenäosust ja seaduse vabatahtliku täitmise taset. Teated, mis annavad mittesuitsetajatele tegutsemisjuhiseid ning teated, mis tänavad suitsetajaid seaduse täitmise eest, aitavad kaasata avalikkust seaduse täitmisse ja tõrgeteta rakendamisse.

         SEADUSE TÄITMINE

         Seadusest tulenevad kohustused

                  31.

                  Tõhusa õigusakti puhul langeb seaduse täitmise vastutus nii asjaomasele ettevõttele kui ka suitsetajale ning karistused seaduse rikkumise eest peaksid olema kohaldatavad nii ettevõtete kui võimalusel ka suitsetajate suhtes. Seaduse täitmise kontrollimisel peaks tavaliselt keskenduma ettevõtetele. Õigusakt peaks vastutuse seaduse täitmise eest tegema omaniku, haldaja või muu ruumide eest vastutava isiku ülesandeks ning selgelt määratlema meetmed, mida vastav isik peab võtma. Kohustused on järgmised:

                              a)

                              kohustus asetada sissepääsude juurde ja muudesse asjaomastesse kohtadesse selged suitsetamist keelavad sildid. Nende siltide suuruse ja sisu üle peaksid otsustama tervishoiuasutused või muud valitusasutused. Siltidel võib olla ka telefoninumber või mõni muu viis rikkumistest teatamiseks ning ehitises asuva isiku nimi, kellele kaebused esitada;

                              b)

                              kohustus eemaldada ruumidest kõik tuhatoosid;

                              c)

                              kohustus jälgida reeglite täitmist;

                              d)

                              kohustus võtta mõistlikke erimeetmeid, et hoida ära suitsetamine ruumides. Nendeks meetmeteks võivad olla palve mitte suitsetada, inimese teenindamise lõpetamine, palve lahkuda ruumist või õiguskaitseorganile või muule asutusele teatamine.

         Karistused

                  32.

                  Õigusaktis tuleks kindlaks määrata trahvid või muud rahalised karistused rikkumiste eest. Kuigi trahvide suurus peegeldab iga riigi tavasid ja kombeid, tuleks otsuse tegemisel lähtuda siiski teatavatest põhimõtetest. Kõige olulisem on, et trahvid oleksid piisavalt suured, et hoida ära rikkumisi, muidu võivad reeglite rikkujad neid ignoreerida või käsitleda neid lihtsalt ärikuludena. Karistused peavad olema ettevõtete jaoks suuremad kui suitsetavate tavainimeste jaoks, kellel on tavaliselt vähem ressursse. Korduva rikkumise puhul peaksid karistused suurenema ning need peaksid olema kooskõlas sellega, kuidas riigis käsitletakse muid sama tõsiseid rikkumisi.

                  33.

                  Lisaks rahalistele karistustele võidakse õigusaktiga ette näha muid haldussanktsioone, nagu tegevusloa äravõtmine, mis on kooskõlas riigi õigussüsteemi ja tavadega. Neid „viimase võimaluse sanktsioone” kasutatakse harva, kuid need on väga olulised jõustamaks seadust nende ettevõtete puhul, kes on otsustanud seadust korduvalt rikkuda.

                  34.

                  Rikkumiste puhul võib kaaluda ka kriminaalkaristuste rakendamist, kui see on riigi õiguslikus ja kultuurilises kontekstis asjakohased.

         Täitmise korralduslik pool

                  35.

                  Õigusaktis peaksid olema määratletud asutus või asutused, kes vastutavad seaduse täitmise eest, ning süsteem nii seaduse täitmise järelevalveks kui ka rikkujatele süüdistuse esitamiseks.

                  36.

                  Järelevalve peaks hõlmama ettevõtete vastavuse kontrollimise protsessi. Üldiselt ei ole vaja luua uut kontrollisüsteemi, millega kontrollitaks suitsetamist keelavate õigusaktide täitmist. Seaduste järgimisel võib tavaliselt kasutada üht või mitut juba kasutusel olevat ettevõtete ja töökohtade kontrollimise mehhanismi. Selle eesmärgi jaoks on üldiselt mitmeid võimalusi. Paljudes riikides võib seaduse täitmise kontrollimise ühendada tegevusloa andmisega, tervise- ja sanitaarkontrollidega, töötervishoiu ja -ohutuse või tuleohutuse kontrollidega või muude sarnaste programmidega. Teabe kogumise seisukohast on kasulik kasutada mitmeid selliseid allikaid üheaegselt.

                  37.

                  Soovitatakse, et võimalusel kasutataks kohaliku tasandi inspektoreid ja täitevametnikke; see aitaks suurendada järelevalveressursse ja seadustele vastavust. Sellise lähenemisviisi puhul on vaja luua riiklik koordineerimismehhanism, et tegevus oleks ühtlustatud kogu riigis.

                  38.

                  Olenemata kasutatavast mehhanismist peaks järelevalve põhinema üldisel täitmiskaval ning sisaldama inspektorite tõhusat koolitust. Tõhus järelevalve võib hõlmata nii regulaarseid kontrollkäike, kavandamata üllatuskontrolle kui ka kontrollkäike, mis tehakse kaebuste alusel. Sellised külastused võivad alguses, vahetult pärast seaduse jõustumist, olla harivat laadi, sest enamik rikkumisi on tõenäoliselt tahtmatud. Õigusakt peaks võimaldama inspektoritel ruumidesse siseneda seaduses ettenähtud korras ning võtta proove ja korjata tõendeid, kui selliseid õigusi ei ole juba olemasolevates õigusaktides sätestatud. Samuti peaks õigusakt keelama ettevõtetel inspektorite töö segamise.

                  39.

                  Tõhusa järelevalve kulud ei ole ülemäära kõrged. Ei ole vaja palgata suurt hulka inspektoreid, sest kontrolle saavad läbi viia olemasolevad töötajad olemasolevate programmide raames. Kogemused näitavad, et suitsetamist keelavad õigusaktid muutuvad üsna pea isejõustuvateks (st avalikkus täidab neid enamjaolt ise). Kui seadust rakendatakse hoolikalt ning tehakse pingutusi ettevõtete ja avalikkuse harimiseks, on süüdistus vaja esitada võib-olla ainult paaril korral.

                  40.

                  Kuigi need programmid ei ole kallid, on siiski vaja ressursse ettevõtjate harimiseks, inspektorite koolitamiseks, kontrollide koordineerimiseks ja töötajatele kompensatsiooni maksmiseks, kui kontrollkäike teostatakse väljaspool tavalist tööaega. Selleks oleks vaja kindlaks määrata rahastamismehhanism. Tõhusate järelevalveprogrammide puhul on kasutatud erinevaid rahastamisallikaid, näiteks selleks eesmärgiks eraldatud maksutulud, ettevõtete tegevusloa lõivud ja tulud rikkujate makstud trahvidest.

         Seaduse täitmise tagamise strateegiad

                  41.

                  Strateegiline lähenemine seaduse täitmise tagamisele aitab maksimeerida seaduse täitmist, lihtsustada õigusakti rakendamist ja vähendada vajadust täitmise tagamiseks vajalike ressursside järele.

                  42.

                  Kohe pärast seaduse jõustumist võetavad täitmismeetmed on ülimalt olulised seaduse toimimise seisukohast ning tulevast järelevalvet ja seaduse täitmist silmas pidades. Paljud riigid ja omavalitsused on soovitanud algset pehmet jõustamist, mille käigus rikkujaid hoiatatakse, kuid ei karistata. Selle lähenemisviisiga peaks siduma aktiivse kampaania ettevõtjate teavitamiseks nende seadusjärgsetest kohustustest ning ettevõtted peaksid mõistma, et esialgsele armuajale või järk-järgulisele rakendamisele järgneb rangem periood.

                  43.

                  Paljud riigid on soovitanud aktiivse jõustamise alguses kajastada süüdistusi laialt, et saavutada hoiatav efekt. Tuues esile prominentsed seaduserikkujad, kes on aktiivselt seadust trotsinud või on ühiskonnas tuntud, reageerides nende tegevusele kiiresti ja rangelt ning otsides nendele meetmetele võimalikult laia kajastust avalikkuses, võivad ametivõimud näidata oma kindlameelsust ning seda, et seadust tuleb tõsiselt võtta. See aitab suurendada vabatahtlikku seaduse järgimist ning vähendada ressursse, mida on tarvis edasiseks järelevalveks ja seadusese täitmise tagamiseks.

                  44.

                  Kuigi suitsetamist keelav seadus muutub kiiresti isejõustuvaks, on siiski ülimalt oluline, et ametivõimud oleksid valmis kiiresti ja otsustavalt reageerima igale üksikule seaduserikkumisele. Eelkõige võib kohe seaduse jõustumise järel kerkida esile seaduserikkujaid, kes avalikult seadust põlastavad. Range reageerimine nendele juhtumitele näitab, et eeldatakse seaduse täitmist, mis aitab lihtsustada tegevust tulevikus, otsusekindlusetus võib aga viia laiaulatuslike rikkumisteni.

         Ühiskonna mobiliseerimine ja kaasamine

                  45.

                  Järelevalve ja seaduse täitmise programmi saab tõhustada ühiskonna kaasamisega. Kodanike toetuse saamine ning nende julgustamine seaduse täitmist kontrollima ja rikkumistest teatama aitab oluliselt laiendada täitevasutuste haaret ning vähendada seaduse täitmiseks vajalikke ressursse. Paljudes riikides ja omavalitsustes on kodanike kaebused peamiseks mooduseks seaduse täitmise tagamisel. Seetõttu peaks suitsetamist keelavas õigusaktis täpsustama, et kodanikud võivad algatada kaebusi ning iga üksikisik või valitsusväline organisatsioon võib algatada tegevuse, et tagada teisese tubakasuitsuga kokkupuutumise eeskirjade täitmine. Täitmisprogramm peaks sisaldama tasuta vihjetelefoni või muud sarnast süsteemi, mis julgustaks kodanikke kaebusi esitama.

         MEETMETE JÄRELEVALVE JA HINDAMINE

                  46.

                  Tubakasuitsuga kokkupuutumise vähendamismeetmete järelevalve ja hindamine on olulised mitmel põhjusel, näiteks:

                              a)

                              poliitilise ja avalikkuse toetuse suurendamiseks, et tugevdada ja laiendada seadusesätteid;

                              b)

                              edusammude dokumenteerimiseks, mis informeerivad ja aitavad teisi riike nende tegevuses;

                              c)

                              selliste tegevuste kindlakstegemiseks ja avaldamiseks, mida tubakatööstus tegi meetmete rakendamise segamiseks.

                  47.

                  Järelevalve ja hindamise ulatus ja keerukus on erinevates riikides ja omavalitsustes erinev, sõltuvalt kasutada olevast asjatundjate kogemusest ja ressurssidest. Siiski on oluline hinnata rakendatud meetmete tulemusi, eelkõige kasutades peamist mõõdikut – teisese tubakasuitsuga kokkupuutumist töökohtades ja avalikes kohtades. Selle saavutamiseks on mitmeid kulutõhusaid meetodeid, näiteks töökohtade rutiinsel kontrollimisel saadud andmete kasutamine.

                  48.

                  Kaheksa peamist protsesside ja tulemuste hindamise näitajat, mida tuleks arvestada, on järgmised (2).

         Protsessid

                  a)

                  suitsetamist keelavat poliitikat puudutavad teadmised, suhtumine ja toetus kogu elanikkonna hulgas ning võimalusel ka spetsiifiliste rühmade, nt baaritöötajate, hulgas;

                  b)

                  suitsetamist keelava poliitika jõustamine ja selle täitmine;

         Tulemused

                  a)

                  töötajate teisese tubakasuitsuga kokkupuutumise vähenemine töökohtadel ja avalikes kohtades;

                  b)

                  teisese tubakasuitsu vähenemine töökohtade (eelkõige restoranide) ja avalike kohtade õhus;

                  c)

                  teisese tubakasuitsuga kokkupuutumisest tuleneva suremuse ja haiguste vähenemine;

                  d)

                  teisese tubakasuitsuga kokkupuutumise vähenemine kodudes;

                  e)

                  muutused suitsetamise üldises levikus ja suitsetamisega seotud käitumises;

                  f)

                  majanduslik mõju.

         (1)  On võimalik, et tubakasuitsu koostisosad esinevad õhus nii väikeses koguses, mida ei ole võimalik mõõta. Tuleb arvestada võimalust, et tubakatööstus ning majutus- ja toitlustussektor võivad üritada selle definitsiooni piire laiendada.

         (2)  WHO väljaandes „Policy recommendations: protection from exposure to second-hand tobacco smoke” (Geneva, World Health Organization, 2007) on mitmeid viiteid ja linke kõikide nende näitajat kohta mujal tehtud uuringutele.