title: 2014/478/EL: Komisjoni soovitus, 14. juuli 2014 , mis käsitleb põhimõtteid, mille abil kaitsta interneti hasartmänguteenuste tarbijaid ja mängijaid ning hoida alaealisi interneti hasartmängudest eemal  EMPs kohaldatav tekst

text:
               19.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 214/38

         KOMISJONI SOOVITUS,
   14. juuli 2014,
   mis käsitleb põhimõtteid, mille abil kaitsta interneti hasartmänguteenuste tarbijaid ja mängijaid ning hoida alaealisi interneti hasartmängudest eemal
   (EMPs kohaldatav tekst)

      (2014/478/EL)

   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon korraldas 2011. aastal avaliku konsultatsiooni rohelise raamatu kohta, mis käsitleb interneti hasartmänge siseturul (1). Kõnealuses rohelises raamatus määratleti liikmesriikide ühised eesmärgid seoses interneti hasartmänguteenuste reguleerimisega ning sellega aidati määrata kindlaks prioriteetsed valdkonnad liidu tegevuseks.

               (2)

               Komisjon pakkus 23. oktoobril 2012 vastu võetud teatises „Interneti hasartmängusid käsitleva tervikliku Euroopa raamistiku suunas” (2) välja mitmeid meetmeid, millega soovitakse reageerida interneti hasartmängudega kaasnevatele regulatiivsetele, ühiskondlikele ja tehnilistele probleemidele. Eeskätt teatas komisjon plaanist esitada soovitusi tarbijate, sealhulgas alaealiste, kaitseks interneti hasartmänguteenuste valdkonnas ja hasartmänguteenustega seotud vastutustundlike äriliste teadaannete kohta. Käesoleva soovitusega tahetakse ühendada mõlemad nimetatud teemad ja parandada tarbijate ja mängijate kaitset ja hoida alaealised interneti hasartmängudest eemal. Käesoleva soovituse eesmärk on tagada, et hasartmängud jääksid meelelahutuseks, tarbijatele oleks tagatud ohutu hasartmängukeskkond ning oleksid olemas meetmed, millega tõrjuda rahalise ja sotsiaalse kahju ohtu, samuti esitada vajalikud meetmed, mis on vajalikud alaealiste eemalhoidmiseks interneti hasartmängudest.

               (3)

               Euroopa Parlament kutsus oma 10. septembri 2013. aasta resolutsioonis interneti hasartmängude kohta siseturul (3) komisjoni üles uurima võimalusi koostalitlusvõime loomiseks riiklike enesevälistuse registrite vahel, suurendama teadlikkust hasartmängusõltuvusega seotud ohtudest ning kaaluma kohustusliku kolmandate osaliste isikutuvastuskontrolli kohaldamist. Euroopa Parlament kutsus interneti hasartmängudega tegelevaid ettevõtjaid üles võtma kohustuse esitada hasartmängude veebisaitidel teavet reguleerimisasutuste kohta, alaealistele suunatud hoiatusi ning soovitusi enesekontrolli kasutamiseks. Lisaks sellele kutsus Euroopa Parlament üles kehtestama vastutustundlikke ärilisi teadaandeid käsitlevad ühised põhimõtted. Euroopa Parlament soovitas, et ärilised teadaanded peaksid sisaldama selgeid hoiatusi haiglasliku mängusõltuvuse ja hasartmängusõltuvuse tagajärgede kohta. Ärilised teadaanded ei tohiks olla liialdavad ning need ei tohiks olla spetsiaalselt alaealistele suunatud ega kohtades, kus tõenäosus alaealisteni jõudmiseks on suurem.

               (4)

               Ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on kutsunud komisjoni üles sekkuma, et parandada tarbijakaitset seoses interneti hasartmängudega ning kaitsma alaealisi (4).

               (5)

               Liidu tasandil ühtlustamise puudumisel on liikmesriikidel põhimõtteliselt vabad käed seada õnnemänge käsitlevaid poliitikaeesmärke ning määratleda kaitse taseme, mida soovitakse tarbijate tervise kaitseks tagada. Euroopa Liidu Kohus on andnud üldiseid juhiseid selle kohta, kuidas tõlgendada siseturu põhiõiguseid (interneti) hasartmängude valdkonnas, võttes arvesse hasartmängude spetsiifikat. Kuigi liikmesriigid võivad piirata interneti hasartmänguteenuste piiriülest osutamist ülekaaluka avaliku huvi kaalutlustel, peavad nad siiski tõendama kõnealuse meetme sobivust ja vajalikkust. Liikmesriikide kohustus on tõendada, et avaliku huvi eesmärke täidetakse järjepidevalt ja süstemaatiliselt (5).

               (6)

               Euroopa Liidu Kohus on kehtestanud ka hasartmänguteenuseid ning eelkõige monopoli tingimustes osutatavaid teenuseid käsitlevate äriliste teadaannete põhireeglid. Avalik-õigusliku monopoli omaniku poolne mängude reklaamimine peab olema mõõdukas ja rangelt piiratud sellega, mis on vajalik, et suunata tarbijad kontrollitud hasartmängude võrgustikesse. Selline reklaam ei tohi suurendada tarbija loomulikku kalduvust mängida, innustades neid mängudes aktiivselt osalema, muutes mängimise igapäevaseks või muutes mängud atraktiivsemaks haarava reklaami kaudu, milles heiastuvad suured võidud. Eelkõige tuleb eristada monopoli omaniku strateegiad, mille ainus eesmärk on teavitada võimalikke kliente toodete olemasolust ning tagada pidev juurdepääs hasartmängudele, suunates mängijad kontrollitud kanalitesse, strateegiatest, mis kutsuvad ja innustavad aktiivselt sellistes mängudes osalema (6).

               (7)

               Tarbija- ja tervisekaitse on liikmesriikide peamised avaliku huvi kaalutlused riigisisestes hasartmänguraamistikes, milles käsitletakse probleemse hasartmängimise ja alaealiste kaitse probleemi.

               (8)

               Avaliku huvi eesmärkide saavutamiseks liikmesriikides kehtestatud eeskirjad ja poliitika on väga erinevad. Liidu tasandi meetmed julgustavad liikmesriike andma kõrgetasemelist kaitset kogu liidu ulatuses, arvestades eelkõige hasartmängudega seotud ohte, sealhulgas hasartmängusõltuvuse väljakujunemine või muud negatiivsed isiklikud või sotsiaalsed tagajärjed.

               (9)

               Käesoleva soovituse eesmärk on kaitsta tarbijate tervist ja seega minimeerida ka majanduslikku kahju, mis võib tuleneda haiglaslikust mängusõltuvusest või liigsest hasartmängimisest. Selleks soovitatakse põhimõtteid, et tagada tarbijate, mängijate ja alaealiste kaitse kõrge tase interneti hasartmänguteenuste valdkonnas. Käesolevat soovitust koostades toetus komisjon liikmesriikides järgitavatele headele tavadele.

               (10)

               Interneti hasartmänguteenuste osutamine ja kasutamine on laialt levinud. Interneti hasartmängimine on teenus, mille pealt teeniti ELis 2012. aastal tulu 10,54 miljardit eurot. Tehnoloogiaareng, internetile juurdepääsu lihtsustumine ja mobiilirakenduste mugavus suurendab interneti hasartmängude kättesaadavust ja kasvu. Piisavalt selge ja läbipaistva teabe puudumisel võidakse aga teha valesid otsuseid. Lisaks otsivad internetis mängijad alternatiivseid hasartmänguvõimalusi kohe, kui neile tundub, et pakkumised ei ole piisavalt ahvatlevad.

               (11)

               Hasartmängimist puudutavaid ärilisi teadaandeid levitatakse eri meediakanaleid pidi, nagu näiteks trükimeedia, otsepostitus, audiovisuaalmeedia ja välireklaamid, samuti sponsorlus. Selle tagajärjel võivad muutuda hasartmängud köitvaks selliste haavatavate rühmade jaoks nagu alaealised. Samal ajal võivad interneti hasartmänguteenuseid käsitlevad ärilised teadaanded mängida olulist rolli tarbijate suunamisel pakkumiste juurde, mis on lubatud ja mille üle teostatakse järelevalvet, esitades näiteks hasartmängukorraldaja nime ning sisaldades korrektset teavet hasartmängude, sealhulgas probleemse hasartmängimise ohtude kohta, ning asjakohaseid hoiatussõnumeid.

               (12)

               Mõned hasartmängude mängijad võivad tekitada oma käitumisega sellises ulatuses kahju, et see mõjutab teda ennast või tema perekonda, teistele jälle tekitab tõsiseid probleeme patoloogiline mängurlus. Hinnanguliselt kannatab 0,1–0,8 % üldisest täiskasvanud elanikkonnast hasartmängusõltuvuse all ning lisaks esineb 0,1–2,2 % puhul potentsiaalselt problemaatilise hasartmängusõltuvuse tundemärke (7). Seetõttu on vajalik ennetav lähenemisviis, et interneti hasartmänguteenuseid osutataks ja edendataks sotsiaalselt vastutustundlikult, tagamaks, et hasartmängimine jääks eelkõige meelelahutuslikuks ja vabaajategevuseks.

               (13)

               Alaealised puutuvad internetti ja mobiilirakendusi ning hasartmänge reklaamivat meediat kasutades hasartmängudega sageli kokku. Samuti on oma roll hasartmänge reklaamivatel välireklaamidel. Alaealised vaatavad ja külastavad spordivõistlusi, mille sponsoriks on hasartmängude korraldajad, või mille raames reklaamitakse hasartmänge. Seetõttu püütakse käesoleva soovitusega hoida ära, et hasartmängimine mõjutaks negatiivselt alaealisi või et neid selle kaudu ära kasutataks.

               (14)

               Üha levinum on see, et liidus asutatud interneti hasartmängude korraldajal on tegevusluba mitmes liikmesriigis, kes on otsustanud hasartmängude valdkonna reguleerida lubade süsteemiga. Neile võiks liidu tasandi ühtsemast lähenemisviisist kasu olla. Lisaks sellele võib nõuete rohkus tuua kaasa infrastruktuuri ja kulude tarbetu dubleerimise, mis aga tekitab reguleerimisasutustele tarbetut halduskoormust.

               (15)

               On asjakohane kutsuda liikmesriike üles esitama eeskirju, mille alusel esitatakse tarbijatele teavet interneti hasartmängude kohta. Sellised eeskirjad peaksid ka vältima hasartmängusõltuvuse kujunemist ja hoidma alaealisi eemal hasartmänguvõimalustest ning hoidma tarbijaid tagasi valimast pakkumisi, mis ei ole lubatud ja mis võivad kahju tekitada.

               (16)

               Käesoleva soovituse põhimõtted ei peaks olema adresseeritud üksnes hasartmängukorraldajatele, vaid ka kolmandatele isikutele, sealhulgas niinimetatud sidusettevõtjatele, kellel on lubatud reklaamida interneti hasartmänguteenuseid nende korraldaja nimel.

               (17)

               On asjakohane teavitada tarbijaid ja mängijaid paremini sellistest interneti hasartmänguteenustest, mis liidu õigusest tulenevalt ei ole lubatud selle liikmesriigi seadusega, kus interneti hasartmänguteenuseid kasutatakse, ning samuti tegutseda selliste teenuste pakkumise vastu. Sellest lähtuvalt ei tohiks liikmesriigid, kes ei luba konkreetse interneti hasartmänguteenuse osutamist, lubada ka selle teenuse kohta äriliste teadaannete esitamist.

               (18)

               Mängijakonto avamiseks kasutatava registreerimisprotsessi eesmärk on tuvastada isikusamasus ning võimaldada jälgida mängija käitumist. On oluline, et selline registreerimine on korraldatud nii, et tarbijad ei jätaks registreerimisprotsessi pooleli ega pöörduks selliste hasartmängude veebisaitide poole, mis ei ole reguleeritud.

               (19)

               Kuigi registreerimisprotsess on erinevates liikmesriikides erinev, hõlmates kontrolliprotsessis mõnikord off-line või manuaalselt teostatavaid etappe, peaksid liikmesriigid tagama, et tuvastamisega seotud üksikasju oleks registreerimisprotsessi lõpuleviimiseks võimalik tõhusalt kontrollida.

               (20)

               On oluline, et mängijakonto muutuks alaliseks alles pärast seda, kui mängija esitatud isikuandmed on kinnitatud. Enne konto alaliseks kontoks muutumist oleks hea, kui mängijal oleks võimalik kasutada ajutisi kontosid. Nende laadi arvestades oleksid ajutised kontod kindlaks määratud nominaalväärtusega ning mängijatel ei tohiks olla võimalust kontole sissemakstud summat või võite välja võtta.

               (21)

               Selleks et kaitsta mängijaid ja nende raha ning ka tagada läbipaistvus, tuleks kehtestada menetlused selliste mängijakontode kontrollimiseks, mida ei ole kindlaks määratud perioodi vältel kasutatud, samuti mängijakontode sulgemiseks või peatamiseks. Kui avastatakse lisaks, et mängija on alaealine, tuleks tema konto tühistada.

               (22)

               Teabehoiatustega seoses peaks taimer olema mängijale vajaduse korral mängusessiooni ajal nähtav.

               (23)

               Mängija toetamiseks võiks lisaks deposiidilimiidi seadmisele mängijatele pakkuda täiendavaid kaitsemeetmeid, nagu võimalus seada panuse- või kaotuselimiit.

               (24)

               Hasartmängusõltuvuse tekkimise vältimiseks peaks hasartmängukorraldajal olema võimalik suunata mängija mõneks ajaks mängu peatama või ta üldse mängust välja arvata, kui tema mängukäitumises esineb murettekitavaid muutusi. Korraldaja peaks sellises olukorras teatama mängijale põhjuse ning suunama mängija abi saama või ravile.

               (25)

               Hasartmängukorraldajad on Euroopas olulised spordivõistkondade ja -sündmuste sponsorid. Interneti hasartmänguteenuste osutajate sponsorluse vastutuse suurendamiseks peaksid kehtima selged nõuded, mille kohaselt peab sponsorlus olema läbipaistev ja vastutustundlik. Selgeid nõudeid on vaja eelkõige selleks, et hasartmängukorraldajate sponsorlus ei mõjutaks negatiivselt alaealisi.

               (26)

               Samuti on vaja suurendada teadlikkust selliste veebisaitidega seotud riskidest (näiteks pettus), kes tegutsevad väljaspool igasugust liidu kontrolli.

               (27)

               Avaliku huvi eesmärkide asjakohaseks kaitsmiseks on vaja tõhusat järelevalvet. Liikmesriigid peaksid määrama sõltumatud pädevad ametiasutused, kehtestama ettevõtjatele selged suunised ning tagama, et tarbijatele, mängijatele ja haavatavatele rühmadele, sealhulgas alaealistele, oleks teave lihtsasti kättesaadav.

               (28)

               Käitumisjuhenditel võib olla oluline roll käesolevas soovituses esitatud ärilisi teadaandeid käsitlevate põhimõtete tõhusal rakendamisel ja järelevalvel.

               (29)

               Käesolev soovitus ei piira Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/29/EÜ (8) ega nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ (9) kohaldamist.

               (30)

               Käesolevas soovituses esitatud põhimõtete kohaldamine eeldab isikuandmete töötlemist. Seetõttu kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/46/EÜ (10) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/58/EÜ (11),

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I.   EESMÄRK

               1.

               Liikmesriikidel soovitatakse võtta vastu interneti hasartmänguteenuseid ja nendega seotud vastutustundlikke ärilisi teadaandeid käsitlevad põhimõtted, et saavutada tarbijate, mängijate ja alaealiste kaitse kõrge tase, et kaitsta nende tervist ning minimeerida ka majanduslikku kahju, mis võib tuleneda haiglaslikust mängusõltuvusest või liigsest hasartmängimisest.

               2.

               Käesolev soovitus ei piira liikmesriikide õigust reguleerida hasartmänguteenuseid.

         II.   MÕISTED

               3.

               Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:
               a)   „interneti hasartmänguteenus”– teenus, mis hõlmab rahalise väärtusega panuse tegemist õnnemängudes, sealhulgas oskusi nõudvates õnnemängudes nagu loteriid, kasiinomängud, pokker ja kihlveotehingud, mida osutatakse kaugteenusena elektrooniliselt või muu teabevahetust hõlbustava tehnoloogia abil ning teenuse saaja isiklikul nõudel;
               b)   „tarbija”– füüsiline isik, kes tegutseb muul kui kaubandus-, majandus-, ametialase või kutsetegevusega seotud eesmärgil;
               c)   „mängija”– füüsiline isik, kellel on hasartmängukorraldaja juures mängijakonto ning kes kasutab interneti hasartmänguteenust;
               d)   „mängijakonto”– mängija poolt avatud konto, kus on registreeritud kõik hasartmängukorraldajaga tehtud tehingud;
               e)   „alaealine”– isik, kes on liikmesriigi õiguse kohaselt interneti hasartmänguteenuste kasutamiseks kehtestatud vanuse alampiirist noorem;
               f)   „hasartmängukorraldaja”– füüsiline või juriidiline isik, kellel on õigus osutada interneti hasartmänguteenust, ning igaüks, kes tegutseb sellise isiku nimel või huvides;
               g)   „äriline teadaanne”– teadaanne, mille eesmärk on otseselt või kaudselt edendada hasartmängukorraldaja kaupu, teenuseid või kuvandit;
               h)   „sponsorlus”– hasartmängukorraldaja ja sponsoreeritud osapoole vaheline lepinguline suhe, mille alusel hasartmängukorraldaja annab spordi- või kunstisündmusele, organisatsioonile, võistkonnale või üksikisikule rahalist või muud toetust, et luua seos hasartmängukorraldaja kuvandi, kaubamärkide või kaupade ja sponsoreeritava objekti vahel, saades vastu õiguse esitada ärilisi teadaandeid või saada muid soodustusi.

         III.   NÕUTAV TEAVE

               4.

               Järgmine teave peaks olema nähtaval kohal hasartmängukorraldaja hasartmängusaidi esilehel ning olema juurdepääsetav veebisaidi igalt lehelt:

                           a)

                           äriühingu üksikasjad või muud andmed, mis tagavad, et hasartmängukorraldajat on võimalik tuvastada ning temaga kontakteeruda, sealhulgas:

                                       i)

                                       äriühingu nimi,

                                       ii)

                                       registreerimiskoht,

                                       iii)

                                       e-posti aadress;

                           b)

                           märkus „alaealistele keelatud”, millele on märgitud vanuse alampiir, millest noorematele ei ole hasartmängimine lubatud;

                           c)

                           „vastutustundliku hasartmängimise” teade, millest mitte rohkem kui ühe hiirekliki kaugusel esitatakse:

                                       i)

                                       teave, et kontrolli alt väljunud hasartmängimine võib olla kahjulik,

                                       ii)

                                       teave veebisaidil olemasolevate mängijat toetavate meetmete kohta,

                                       iii)

                                       mängijate enesehindamise testid, et mängijad saaksid kontrollida oma hasartmängukäitumist;

                           d)

                           link vähemalt ühe organisatsiooni veebisaidile, mis annab hasartmängusõltuvuse kohta teavet ja abi.

               5.

               Hasartmängukorraldaja ja tarbija vahelise lepingulise suhte tingimused peaksid olema sätestatud ülevaatlikult ja loetavalt. Need peaksid:

                           a)

                           sisaldama vähemalt teavet mängijakontolt tehtavate ülekannete ajakava ja piirangute ning mängijakontol tehtud tehingutega kaasnevate tasude kohta, samuti linki iga mängu suhtes kohaldatavate väljamaksemäärade kohta;

                           b)

                           olema tarbija poolt V jaos osutatud registreerimisprotsessi käigus heaks kiidetud ja kinnitatud;

                           c)

                           olema elektrooniliselt kättesaadavad viisil, mis lubab tarbijal neid ning talle edastatud võimalikke muudatusi salvestada ja otsida.

               6.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et tarbijale oleks kättesaadav teave reeglite kohta, mis käsitlevad hasartmängukorraldaja veebisaidil pakutavaid mänge ja kihlvedusid.

               7.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja hasartmängusaidil esitatakse hasartmängude reguleerimisasutuse üksikasjad, näitamaks, et hasartmängukorraldajal on tegevusluba.

         IV.   ALAEALISED

               8.

               Alaealistel ei tohiks olla võimalik hasartmängusaitidel mängida ega endale mängijakontot teha.

               9.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldajal on olemas menetlused, sealhulgas V jaos osutatud registreerumismenetluse käigus toimuv vanusekontroll, millega hoitakse alaealised hasartmängimisest eemal.

               10.

               Selleks et takistada alaealiste juurdepääsu hasartmängusaitidele, peaksid liikmesriigid edendama, et hasartmängusaitidel esitataks lingid vanemliku kontrolli programmidele.

               11.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et interneti hasartmänguteenuseid käsitlevad ärilised teadaanded ei kahjustaks alaealisi või ahvatleks neid pidama hasartmänge vaba aja veetmise loomulikuks osaks.

               12.

               Ärilised teadaanded peaksid kandma selget sõnumit, et hasartmängud on alaealistele keelatud, märkides vanuse alampiiri, millest nooremana hasartmängimine ei ole lubatud.

               13.

               Liikmesriigid peaksid nõudma, et ärilisi teadaandeid ei edastataks, esitataks või vahendataks:

                           a)

                           meedias või programmides, mille puhul alaealised on eeldatavasti peamiseks vaatajas- või kuulajaskonnaks;

                           b)

                           alaealistele mõeldud veebisaitidel;

                           c)

                           selliste kohtade vahetus läheduses, kus tavaliselt veedavad aega alaealised ning kus nad on eeldatavasti põhiliseks sihtrühmaks, sealhulgas vähemalt koolid.

               14.

               Ärilised teadaanded ei tohiks:

                           a)

                           ära kasutada alaealiste kogenematust või teadmatust;

                           b)

                           kasutada kampaaniates alaealiste või noorte fotosid, mis alaealistele eriti meeldivad;

                           c)

                           olla alaealiste või noorte jaoks ligitõmbavad, peegeldades noortekultuuri või seostades hasartmängu sellega;

                           d)

                           jätta muljet, et hasartmängimine tähistab noorukist täiskasvanuks saamist.

         V.   MÄNGIJA REGISTREERIMINE JA KONTO

               15.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et isikul lubatakse interneti hasartmänguteenust kasutada ainult juhul, kui ta on registreeritud mängija ja tal on hasartmängukorraldaja juures konto.

               16.

               Mängijakonto avamiseks tuleks registreerimisprotsessis nõuda järgmisi andmeid:

                           a)

                           nimi,

                           b)

                           aadress,

                           c)

                           sünniaeg,

                           d)

                           elektronposti aadress või mobiiltelefoninumber.

               17.

               Esitatud elektronposti aadress või mobiiltelefoninumber tuleks mängija poolt kinnitada või hasartmängukorraldaja poolt kontrollida. Nende abil peaks olema hasartmängukorraldajal ja mängijal võimalik omavahel otse ja tulemuslikult ühendust võtta ja suhelda.

               18.

               Kontrollida tuleks mängija isikuga seotud üksikasju. Juhul kui otsene elektrooniline kontrollimine ei ole võimalik või selline võimalus puudub, kutsutakse liikmesriike üles lihtsustama juurdepääsu riiklikele registritele, andmebaasidele või muudele ametlikele dokumentidele, mille abil saaksid hasartmängukorraldajad isiku tuvastamisega seotud üksikasju kontrollida.

               19.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et juhul kui isiku või vanuse kontrollimine ei õnnestu, tuleks tühistada mängijakonto avamiseks algatatud registreerimisprotsess, sealhulgas ajutine konto.

               20.

               Liikmesriike kutsutakse üles võtma registreerimisprotsessis kasutusele elektroonilise tuvastamise süsteeme.

               21.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et

                           a)

                           registreerimisprotsess võimaldaks isikusamasust kontrollida mõistliku aja jooksul ning et see ei oleks tarbijate või hasartmängukorraldajate jaoks tarbetult koormav;

                           b)

                           registreerimissüsteemid võimaldavad isikusamasuse tuvastamiseks kasutada erinevaid vahendeid, seda eelkõige juhul, kui tarbijal puudub selle liikmesriigi riiklik isikukood, kus seda nõutakse, või juhul, kui andmebaaside kasutamine ei ole ajutiselt võimalik.

               22.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et mängijatel on

                           a)

                           võimalus kasutada selle hasartmängukorraldaja pakutavat ajutist kontot, kelle juures ta konto avab, kuni on õnnestunud isik tuvastada;

                           b)

                           selle hasartmängukorraldaja antud unikaalne identifitseerimise kasutajanimi ning salasõna või muud juurdepääsu turvalisusega seotud tunnused, kelle juures konto on avatud.

               23.

               Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad,

                           a)

                           millega tagatakse, et mängijate vahendid on kaitstud ning neid saab välja maksta ainult mängijale ning neid hoitakse eraldi hasartmängukorraldaja enda vahenditest;

                           b)

                           millega hoitakse ära mängijate kokkumäng, nendevahelised rahaülekanded, sealhulgas eeskirjad ülekannete tühistamiseks või vahendite tagasinõudmiseks mängijakontolt, kui avastatakse kokkumäng või pettus.

         VI.   MÄNGIJATE TEGEVUS JA TOETUS

               24.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja hasartmängusaidil registreerimisel saaks mängija määrata vaikimisi rahadeposiidilimiidid ning ajalised piirangud.

               25.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et mängijal on hasartmängukorraldaja veebisaidil kogu aeg hõlbus juurdepääs

                           a)

                           mängijakonto saldole;

                           b)

                           mängijatele mõeldud toetusfunktsioonile, milles edendatakse vastutustundlikku hasartmängimist, tagades selle veebipõhiste vormide või isikliku kontakti kaudu, sh vähemalt reaalajas veebi- või telefonivestlus;

                           c)

                           punkti 4 alapunktis d osutatud teabe ja toetusorganisatsioonide abinumbritele.

               26.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja veebisaidil oleks mängijal võimalik saada mängu või panuste tegemise ajal vaikimisi korrapäraselt teabehoiatusi võitude ja kaotuste ning selle kohta, kui kaua mängija mänginud on. Mängija peaks teabehoiatuse kinnitama ning tal peab olema võimalus hasartmängu peatada või seda jätkata.

               27.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja veebisaidil ei ole mängijal võimalik

                           a)

                           teha deposiite suuremas ulatuses kui konkreetsele ajavahemikule kehtestatud limiit;

                           b)

                           hasartmängida juhul, kui mängijakontol puuduvad mänguks või panuseks vajalikud vahendid.

               28.

               Liikmesriigid ei tohiks lubada hasartmängukorraldajatel anda mängijatele krediiti.

               29.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja veebisaidil on mängijal võimalik

                           a)

                           koheselt vähendada deposiidilimiiti;

                           b)

                           suurendada deposiidilimiiti. Taotlus peaks jõustuma alles 24 tundi pärast mängija taotluse esitamist;

                           c)

                           mäng peatada või ennast välistada.

               30.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja rakendab meetmeid ja menetlusi, mis lihtsustavad mängijatega suhtlemist alati, kui nende hasartmängukäitumine viitab hasartmängusõltuvuse tekkimise ohule.

               31.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja peab kindlaksmääratud aja jooksul mängija deposiitide ja võitude kohta registrit. Kõnealune register tuleks mängija taotlusel talle kättesaadavaks teha.

         VII.   MÄNGU PEATAMINE JA ENESEVÄLISTUS

               32.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et mängija saab igal ajal aktiveerida hasartmängukorraldaja veebisaidil mängu peatamise või enesevälistuse konkreetse või kõigi interneti hasartmänguteenuste suhtes.

               33.

               Liikmesriigid peaksid sätestama, et:

                           a)

                           mängu peatamise korral peatatakse hasartmängimise võimalus vähemalt 24 tunniks;

                           b)

                           enesevälistusperioodi hasartmängukorraldaja juures ei saa seada lühemaks ajaks kui kuueks kuuks.

               34.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et ensevälistuse korral mängijakonto suletakse.

               35.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et mängija uuesti registreerimine on võimalik ainult mängija kirjaliku või elektroonilises vormis avalduse alusel ning igal juhul ainult pärast seda, kui enesevälistusperiood on lõppenud.

               36.

               Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad, mis käsitlevad huvitatud kolmandate osapoolte poolt hasartmängukorraldajatele esitatud taotlusi teatav mängija hasartmängusaidi kasutajate hulgast välja arvata.

               37.

               Liikmesriike kutsutakse üles looma enesevälistust kasutanud mängijate riiklikku registrit.

               38.

               Selliste registrite loomisel peaksid liikmesriigid lihtsustama hasartmängukorraldajate juurdepääsu enesevälistust kasutanud mängijate riiklikele registritele ning tagama, et hasartmängukorraldajad kasutaksid kõnealuseid registreid korrapäraselt, et takistada ennast välistanud mängijail hasartmänge mängimast.

         VIII.   ÄRILINE TEADAANNE

               39.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldaja, kelle huvides äriline teadaanne tehakse, oleks selgelt eristatav.

               40.

               Kui see on asjakohane, peaksid liikmesriigid tagama, et interneti hasartmänguteenuste ärilised teadaanded oleks praktilised ja läbipaistvad ja kannaks vähemalt sõnumit probleemse mängurlusega kaasnevate terviseriskide kohta.

               41.

               Ärilised teadaanded ei tohiks:

                           a)

                           esitada põhjendamata teateid võiduvõimaluste või tootluse kohta, mida mängijad hasartmängust loota võivad;

                           b)

                           viidata, et oskused võivad mängu lõpptulemust mõjutada, kui see nii tegelikult ei ole;

                           c)

                           survestada inimesi hasartmängima või halvustada hasartmängudest loobumist ärilise teadaande ajastuse, koha valiku või laadi abil;

                           d)

                           kujutada hasartmängimist sotsiaalselt atraktiivse tegevusena või sisaldada tuntud isikute või kuulsuste kinnitusi, mis viitavad, et hasartmängimine aitab kaasa sotsiaalsele edule;

                           e)

                           sisendada, et hasartmängud võivad olla lahenduseks sotsiaalsetele, tööalastele või isiklikele probleemidele;

                           f)

                           vihjata, et hasartmängude mängimine võib asendada töötamist, olla lahenduseks rahamuredele või olla üks rahalise investeeringu vorm.

               42.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et ärilistes teadaannetes kasutatavate tasuta mängude suhtes tuleb kohaldada samu eeskirju ja tehnilisi tingimusi kui samasuguste tasuliste mängude suhtes.

               43.

               Ärilised teadaanded ei tohiks olla suunatud haavatavatele mängijatele, kasutades eelkõige pealesunnitud ärilisi teadaandeid, mis on suunatud mängijatele, kes on end ise mängimisest välja arvanud või kes on interneti hasartmänguteenuste kasutamisest kõrvale jäetud hasartmängusõltuvuse tõttu.

               44.

               Liikmesriigid, kes võimaldavad pealesunnitud ärilisi teadaandeid elektronposti teel, peaksid tagama:

                           a)

                           et sellised ärilised teadaanded on selgelt ja üheselt eristatavad;

                           b)

                           et hasartmängukorraldaja austab loobujate registreid, kuhu võivad end registreerida inimesed, kes ei soovi selliseid ärilisi teadaandeid saada.

               45.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et ärilistes teadaannetes võetakse arvesse reklaamitud interneti hasartmänguteenuse riskipotentsiaali.

         IX.   SPONSORLUS

               46.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldajate poolne sponsorlus oleks läbipaistev ning et hasartmängukorraldaja oleks sponsorina selgelt eristatav.

               47.

               Sponsorlus ei tohiks kahjustada alaealisi. Liikmesriike kutsutakse üles tagama, et

                           a)

                           oleks keelatud alaealistele mõeldud või peamiselt neile suunatud sündmuste sponsorlus;

                           b)

                           sponsoreeriva osapoole reklaammaterjali ei kasutata alaealistele mõeldud või peamiselt neile suunatud kaupades.

               48.

               Liikmesriigid peaksid julgustama sponsoreeritud osapooli kontrollima, kas sponsorlus on lubatud riigisisese õiguse kohaselt liikmesriigis, kus sponsorlus peaks aset leidma.

         X.   HARIMINE JA TEADLIKKUS

               49.

               Liikmesriike kutsutakse vajaduse korral koos tarbijakaitse organisatsioonide ja hasartmängukorraldajatega üles korraldama või toetama korrapäraseid harivaid teadlikkuse parandamise kampaaniaid, mis käsitlevad interneti hasartmängimist ja mis on suunatud tarbijatele ja haavatavatele rühmadele, sealhulgas alaealistele.

               50.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et hasartmängukorraldajad ja hasartmängudega tegelevad reguleerimisasutused oleksid kohustatud teavitama interneti hasartmängudega seotud ohtudest oma töötajaid, kes on seotud hasartmängudega seotud tegevustega. Mängijatega otse suhtlevaid töötajaid tuleks koolitada vastavalt, et nad mõistaksid hasartmängusõltuvusega seotud probleeme ning et nad oskaksid neile reageerida.

         XI.   JÄRELEVALVE

               51.

               Liikmesriike kutsutakse üles käesolevas soovituses esitatud põhimõtete kohaldamisega seoses määrama sõltumatud hasartmängudega tegelevad reguleerimisasutused, et tagada käesolevas soovituses esitatud põhimõtete toetamiseks võetud riiklike meetmete tulemuslik täitmine ja teostada nende üle sõltumatult järelevalvet.

         XI.   ARUANDLUS

               52.

               Liikmesriike kutsutakse üles teavitama komisjoni käesolevast soovitusest tulenevalt võetud meetmetest 19. jaanuariks 2016, et komisjonil oleks võimalik hinnata käesoleva soovituse rakendamist.

               53.

               Liikmesriike kutsutakse üles statistika eesmärgil koguma kohaldatavate kaitsemeetmete kohta usaldusväärseid iga-aastaseid andmeid,

                           a)

                           mis hõlmaksid eelkõige mängijakontode (avatud ja suletud) arvu, enesevälistust kasutanud mängijate arvu, mängusõltuvuse all kannatavate mängijate arvu ning mängijate esitatud kaebuste arvu;

                           b)

                           ärilisi teadaandeid kategooriate kaupa ning põhimõtete rikkumise kaupa.

                     Liikmesriike kutsutakse üles edastama kõnealune teave komisjonile esimest korda hiljemalt 19. juulil 2016.

               54.

               Komisjon peaks esitama hinnangu soovituse rakendamise kohta 19. jaanuariks 2017.

      Brüssel, 14. juuli 2014

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Michel BARNIER

      (1)  KOM(2011) 128 (lõplik).

      (2)  COM(2012) 596 (final).

      (3)  P7_TA(2013)0348.

      (4)  2012/2322(INI).

      (5)  Kohtuasjad C-186/11 ja C-209/11: Stanleybet International, C-316/07: Stoss & Others ning viidatud kohtupraktika.

      (6)  Kohtuasi C-347/09: Dickinger ja Omer ning viidatud kohtupraktika.

      (7)  ALICE-RAPi poliitikaülevaade: „Hasartmängimine: ühe medali kaks külge — meelelahutuslik tegevus ja tervishoiuprobleem”. ALICE RAP on teadusprojekt, mida rahastatakse teadus- ja arendustegevuse seitsmenda raamprogrammi alusel (www.alicerap.eu).

      (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29/EÜ, 11. mai 2005, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) (ELT L 149, 11.6.2005, lk 22).

      (9)  Nõukogu direktiiv 93/13/EMÜ, 5. aprill 1993, ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT L 95, 21.4.1993, lk 29).

      (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 95/46/EÜ, 24. oktoober 1995, üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta, (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31).

      (11)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ, 12. juuli 2002, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37).


title: Nõukogu soovitus, 18. veebruar 2014 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kümnes EAF) meetmete rakendamisega 2012. eelarveaastal

text:
               29.8.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 289/4

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   18. veebruar 2014,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kümnes EAF) meetmete rakendamisega 2012. eelarveaastal
   2014/C 289/03
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud 23. juunil 2000 Cotonous (1) ning mida on muudetud 25. juunil 2005 Luxembourgis (2),
   võttes arvesse sisekokkulepet nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate vahel ühenduse abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2008–2013) alusel vastavalt AKV-EÜ koostöölepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse EÜ asutamislepingu neljandat osa (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas kümnes Euroopa Arengufond (kümnes EAF), eriti selle artikli 11 lõiget 8,
   võttes arvesse 18. veebruari 2008. aasta määrust (EÜ) nr 215/2008, mis käsitleb 10. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust (4), eriti selle artikleid 142–144,
   olles läbi vaadanud kümnenda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande, 2012. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning 2012. eelarveaastat käsitleva Euroopa Kontrollikoja aastaaruande kaheksandast, üheksandast ja kümnendast Euroopa Arengufondist (EAF) rahastatud tegevuste kohta (5) koos selles sisalduvate komisjoni vastustega,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 11 lõikele 8 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu kümnenda EAFi finantshaldamise täitmise kohta.

               (2)

               2012. eelarveaastal on komisjon kümnenda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses kümnenda EAFi meetmete rakendamisega 2012. eelarveaastal.

      Brüssel, 18. veebruar 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         G. STOURNARAS

      (1)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

      (2)  ELT L 287, 28.10.2005, lk 4.

      (3)  ELT L 247, 9.9.2006, lk 32.

      (4)  ELT L 78, 19.3.2008, lk 1.

      (5)  ELT C 331, 14.11.2013, lk 261.


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0190

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009  /* SEK/2007/0190 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 13.2.2007SEK(2007) 190 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009(esitanud komisjon)SELETUSKIRIÜldine taustStabiilsuse ja kasvu pakt, mis jõustus 1. juulil 1998, põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnustati selle kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsus- ja lähenemisprogrammid ning nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ning ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Leedu esitas esimese lähenemisprogrammi 2004. aasta mais. Määruse kohaselt esitas nõukogu 5. juulil 2004. aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus neid kontrollida.Ajakohastatud programmi hindamise taustKomisjon on kontrollinud Leedu 13. detsembril 2006. aastal esitatud ajakohastatud lähenemisprogrammi ning vastu võtnud soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt allpool hinnangus käsitletud põhipunktid).Asjaolud, mille põhjal on hinnatud eelarvestrateegiat ajakohastatud lähenemisprogrammis, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvenäitajad;2.  kõige värskem hinnang riigi seisundile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta esitatud nõukogu arvamuse kokkuvõte); ning3.  komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavale.Viimaste aastate majandus- ja eelarvenäitajadLeedu on edukalt läinud üle toimivale turumajandusele ning nüüd on tema SKT kasvumäär liikmesriikide hulgas üks kõrgemaid. SKT oli inimese kohta veidi üle 50% ELi 2005. aasta keskmisest. Sisenõudlus on viimastel aastatel kasvanud kiiresti, mis kajastab osaliselt krediidi üha suuremat kasvu, mis on muutunud majanduskasvu peamiseks mootoriks ning suurendanud väliskaubanduse puudujääki. Pärast majanduskasvu inflatsioonivaba perioodi on inflatsioon alates 2004. aasta keskpaigast eri tegurite mõjul suurenenud, nt töötlemata toidu ja energiahindade tõusu ning märkimisväärse palgatõusu surve tõttu tööturul. Valitsus on ennast viimastel aastatel eelarve-eesmärkide saavutamisel näidanud heast küljest, kuigi oleks saanud paremini ära kasutada Leedule soodsat aega.Varasemale programmile nõukogu arvamuses antud hinnangNõukogu võttis 14. märtsil 2006. aastal vastu arvamuse lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta, mis hõlmas ajavahemikku 2005–2008. „Seoses heade majanduskasvu väljavaadetega ning et tagada püsiv lähenemine ELile”, kutsub nõukogu Leedut üles i) suurendama eelarve struktuurset kohandamist, et kiirendada keskpika perioodi eesmärgi saavutamist ning ii) eelkõige seadma 2006. aastal ambitsioonikam valitsemissektori puudujäägi eesmärk, tagades selleks 2005. aasta kavandatust parema puudujäägitulemuse ülekandmise 2006. ja järgmistesse aastatesse.”Komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavaleLeedu riikliku reformikava rakendamisaruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 13. oktoobril 2006. Leedu riiklikus reformikavas on määratud kindlaks peamised ülesanded/prioriteedid: säilitada kiire majanduskasv ja stabiilne makromajandus, parandada Leedu äriühingute konkurentsivõimet, edendada tööhõivet ja investeeringuid inimkapitali.Komisjoni hinnang sellele programmile (võetud vastu 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande[2] osana) näitas, et Leedu on olnud oma riikliku reformikava rakendamisel edukas enamikus poliitikavaldkondades nii makro- ja mikromajanduse kui ka tööhõive alal. Paljud olulised meetmed on alles väljatöötamisel ning nende rakendamisel on siiski veel palju teha.Määratletud tugevuste ja nõrkuste alusel soovitati Leedul võtta meetmeid teadus- ja arendustegevuse ja oskustöö valdkonnas.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõike 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis osalevate (ERM II) liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru seoses kontrollväärtusega 3% SKT ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usutavust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemisviis pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks;[3] majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis Euroopa Ülemkogule saadetud 7. juuni 2005. aastal saadetud kaaskirjas majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; tegevusjuhendi täitmist,[4] mis näeb stabiilsus- ja lähenemisprogrammide jaoks muu hulgas ette ühtse struktuuri ja andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[5] eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:4.  [27. veebruaril 2007] vaatas nõukogu läbi Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi aastateks 2006–2009. Ajakohastatud versioon esitati peaaegu kaks nädalat pärast tegevusjuhendis sätestatud tähtaega 1. detsembrit, kuna programmi heakskiitmise korda oli muudetud ja sellesse oli kaasatud Euroopa Parlament.5.  Programmi makromajanduslikus lähtestsenaariumis nähakse ette, et alguses väheneb SKT reaalkasv 7,8%-lt 2006. aastal järk-järgult 4,5%-le 2009. aastal. Praeguse teabe põhjal tundub, et stsenaarium tugineb 2007. aasta ettevaatlikele kasvuprognoosidele. Programmis prognoositav inflatsioon tundub hiljutiste arengute taustal olevat madal.6.  Komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosis hinnatakse valitsemissektori eelarvepuudujäägiks 2006. aastal veidi alla 1% SKTst võrreldes eesmärgiga 1,4% SKTst, mis oli eelmise ajakohastatud lähenemisprogrammi eesmärk. Ajakohastatud programmis prognoositakse puudujäägiks 1,2% SKTst. Kogu 2006. aasta algandmed osutavad isegi paremale eelarvepuudujäägi tulemusele, mis on tasakaalule lähemal. See on võimalik tänu palju suuremale majandusaktiivsusele ja tööhõivele, kiiremale palgakasvule ning tõhusamale maksude kogumisele ning isegi 2006. aasta juuli eelarvemuudatused, mis suurendasid kulusid ligikaudu 0,5% võrra SKTst, ei takistanud selle tulemuse saavutamist.7.  Programmi peaeesmärk on kogu programmiperioodi jooksul järk-järgult vähendada valitsemissektori eelarvepuudujääki, samuti saavutada keskpika perioodi eesmärk (vt allpool) 2008. aastaks ning tasakaalustada eelarve 2009. aasta jooksul. Esmane puudujääk peaks tasakaalustuma 2007. aastaks ning programmiperioodi lõpuks oodatakse 0,8% suurust SKT ülejääki. Võrreldes eelmise ajakohastatud versiooniga on kavandatud kohandamine ambitsioonikam, mis tuleks hoolimata vähemsoodsast makromajanduslikust stsenaariumist programmiperioodi lõpuks rakendada. Eelarve kavandatud tasakaalustamine tugineb tulude SKT suhte paranemisele, mis suureneb enam kui kulude suhe SKTsse (2,6 protsendipunkti võrreldes 1,4 protsendipunktiga). Tulude poolel on ainult 0,5 protsendipunkti aluseks maksude osakaalu suurenemine, mille aluseks on peamiselt maksude kogumise paranemine. Suurenemise ülejäänud põhjusi programmis ei selgitata, kuid see tundub olevat seotud raha sissevooluga ELi fondidest. Kulude poolel on muutused tingitud riiklike investeeringute, sotsiaaltoetuste ja „muude” esmakulude suurenemisest, mida täielikult ei tasakaalusta valitsuse kulude osakaalu märkimisväärne vähendamine SKTst (üle 2 protsendipunkti).8.  Ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatav struktuurne tasakaal (s.t tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed) peaks kava kohaselt järk-järgult paranema ligikaudu 1,75% suuruselt puudujäägilt SKTst 2006. aastal 0,5% suuruse ülejäägini SKTst 2009. aasta lõpuks. Nagu ka lähenemisprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis, on eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärk struktuurne puudujääk 1% SKTst, mis tuleb programmi kohaselt saavutada 2008. aastaks. Kuna keskpika perioodi eesmärk on alammäärast (hinnanguline puudujääk ligikaudu 2% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine võimaldama saavutada ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi tekkimise korral. Keskpika perioodi eesmärk on stabiilsuse ja kasvu pakti ja tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele ettenähtud vahemikus ning kajastab õigesti võla suhet ja potentsiaalset keskmist majanduskasvu pika aja jooksul.9.  Programmi eelarveprognooside riskid on kuni 2007. aastani enam-vähem tasakaalustatud, kuid eelarve tulemus võib alates 2008. aastast jääda alla programmis kavandatule. Eelarvestrateegia toetub tulude märkimisväärsele suurenemisele SKT suhtes ning riikliku tarbimise olulisele kärpimisele SKT suhtes, mida oleks võinud paremini selgitada, kuna riigi rahanduse kavandamise ja kontrolli keskpika perioodi raamistik ei ole piisavalt siduv. Kuna 2007. aasta eesmärk võiks prognoositust madalama 2006. aasta eelarvepuudujäägi tõenäolise ülekandmise alusel olla täidetav, ei ole võimalik ennustada eelarve-eesmärkide täitmist alates 2008. aastast, kuna puudub üksikasjalik teave kavandatud meetmete kohta.10.  Eespool esitatud riskihinnangu alusel ei pruugi programmi eelarvealased põhimõtted olla piisavad programmi keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks 2008. aastaks. Need tunduvad tagavat siiski piisava varu tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral, et ei ületataks 3% puudujäägiläve kogu programmiperioodi jooksul. Programmi kohaselt on kohandamise tempo keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, milles on sätestatud, et kohandamine peab olema suurem majanduse tõusuaegadel ja ning võib olla väiksem majanduse langusaegadel. Eespool nimetatud riskidest lähtudes tuleks kavandatud struktuurset kohandamist tugevdada täiendavate meetmetega, et iga-aastane struktuurse tasakaalu paranemine vastaks euroala ja ERM II liikmesriikide eesmärgile 0,5% SKTst.11.  Arvestuste kohaselt moodustas riigi koguvõlg 2006. aastal 18,5% SKTst, mis on märgatavalt väiksem kui asutamislepingus sätestatud kontrollväärtus 60% SKTst. Programmi kohaselt peaks võlasuhe jääma ligikaudu 19% tasemele SKTst 2007.–2008. aastal ning langema 2009. aastal 17,75%ni.12.  Elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele on Leedus ELi keskmisest madalam ning tänu jõustuvatele pensionireformidele suurenevad pensionikulud järgmistel aastakümnetel ainult teataval määral. Leedu praegune koguvõlg on väga väike ning ajakohastatud lähenemisprogrammis kavandatud eelarveseisundi parandamine aitaks kaasa riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega seotud riskide maandamisele. Üldiselt on Leedu riigi rahanduse jätkusuutlikkusega seotud riskid väikesed.13.  Lähenemisprogramm ei sisalda 2006. aasta oktoobri riikliku reformikava rakendamisaruande üldmõju kvaliteedihindamist keskpika perioodi eelarvestrateegia raames. Siiski on selles on esitatud süsteemne teave otseste eelarvekulude kohta, mis tulenevad riikliku reformikava peamistest reformidest ning tundub, et programmi eelarveprognoosides on võetud arvesse riiklikus reformikavas osutatud meetmete mõju riigi rahandusele. Lähenemisprogrammi kohaselt riigi rahanduse valdkonnas võetavad meetmed tunduvad olevat kooskõlas riikliku reformikavaga ettenähtud meetmetega. Eelkõige on mõlemas programmis käsitletud jätkuvaid pensioni-, tervishoiu- ja maksureforme. Siiski jäävad lähenemisprogrammi kohased valitsemissektori eelarvepuudujäägi eesmärgid märkimisväärselt alla riikliku reformikava eesmärkidele.14.  Programmi eelarvestrateegia on üldiselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitiliste üldsuunistega.15.  Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega on programmis esitatud kõik kohustuslikud ja enamik vabatahtlikest andmetest.[6]Üldiselt võib teha järelduse, et eeldatava suure majanduskasvu taustal nähakse programmiga ette areng keskpika perioodi eesmärgi suunas, mis plaanide kohaselt saavutatakse 2008. aastaks. Siiski on eelarve-eesmärkide saavutamine alates 2008. aastast ohus.Eespool esitatud hinnangut silmas pidades kutsutakse Leedut üles:i) kasutama ära soodsaid aegu, et seada 2006. aasta tõenäoliselt parema puudujäägitulemuse alusel 2007. aastal eesmärgiks ambitsioonikamad puudujääki käsitlevad eesmärgid ning toetama kohandamise tempot keskpika perioodi eesmärkide poole liikumisel meetmetega, mis tagaksid iga-aastase struktuurse tasakaalu paranemise euroala ja ERM II liikmesriikidel 05% võrra SKTst;ii) parandama riigi rahanduse kavandamise ja kontrolli keskpika perioodi raamistikku.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |SKT reaalkasv (muutus, %) | CP dets 2006 | 7,6 | 7,8 | 6,3 | 5,3 | 4,5 |KOM nov 2006 | 7,6 | 7,8 | 7,0 | 6,5 | puudub |CP dets 2005 | 7,0 | 6,0 | 5,3 | 6,8 | puudub |THHI inflatsioon (%) | CP dets 2006 | 2,7 | 3,9 | 4,7 | 3,4 | 3,1 |KOM nov 2006 | 2,7 | 3,8 | 4,6 | 3,3 | puudub |CP dets 2005 | 2,7 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | LP dets 20061 | 1,9 | 2,4 | 1,6 | 0,1 | -1,9 |KOM, nov 20065 | 1,2 | 1,4 | 0,7 | -0,6 | puudub |LP dets 20051 | 2,9 | 2,1 | 0,5 | 0,6 | puudub |Valitsemissektori tasakaal (% SKTst) | CP dets 2006 | -0,5 | -1,2 | -0,9 | -0,5 | 0,0 |KOM nov 2006 | -0,5 | -1,0 | -1,2 | -1,3 | puudub |CP dets 2005 | -1,5 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | puudub |Esmane tasakaal (% SKTst) | CP dets 2006 | 0,3 | -0,4 | 0,0 | 0,4 | 0,8 |KOM nov 2006 | 0,3 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | puudub |CP dets 2005 | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,4 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | LP dets 20061 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |KOM nov 2006 | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | puudub |LP dets 20051 | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | puudub |Struktuurne tasakaal (% SKTst) | LP dets 20063 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |KOM, nov 20064 | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | puudub |CP dets 2005 | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | CP dets 2006 | 18,7 | 18,4 | 19,2 | 19,0 | 17,7 |KOM nov 2006 | 18,7 | 18,9 | 19,6 | 19,8 | puudub |CP dets 2005 | 19.2 | 19.9 | 19.8 | 18.9 | puudub |Märkused : 1Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe põhjal. 2Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal (nagu eelmistes ridades) v.a ühekordsed ja ajutised meetmed. 3Programmis ei ole ette nähtud ühekordseid ega muid meetmeid. 4Komisjoni talituste 2006. aasta sügisprognoosis ei ole ette nähtud ühekordseid ega muid ajutisi meetmeid. 5Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule, mis on hinnanguliselt 7,9%, 7,7%, 7,8% and 7,9% vastavalt aastatel 2005–2008. Allikas: Lähenemisprogramm, komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosid (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule pealkirjaga „Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuenenud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta” (12.12.2006, KOM(2006)816).[3] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus (12.10.2006, KOM(2006)574 (lõplik)), ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, European Economy nr 4/2006.[4] „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta”, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11.10.2005.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on osutatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Eelkõige puuduvad andmed varude muutuste kohandamise alajaotuste kohta ning andmed, mis käsitlevad tööjõu, kapitali ja tootlikkuse panust potentsiaalsesse SKT kasvu


title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Iirimaa 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Iirimaa 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/29

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Iirimaa 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Iirimaa 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   2014/C 247/07
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Iirimaal rakendati makromajanduslikku kohandamisprogrammi detsembrini 2013. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 472/2013 (4) artikli 12 kohaselt oli Iirimaa seega programmi rakendamise ajal vabastatud majanduspoliitika kooskõlastamise Euroopa poolaasta järelevalvest ja hindamisest. Võttes arvesse Iirimaa makromajandusliku kohandamisprogrammi edukat lõpuleviimist, tuleks Iirimaa integreerida nüüd täielikult Euroopa poolaasta raamistikku.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks prioriteedid finantsstabiilsuse, eelarve konsolideerimise ja majanduskasvu hoogustamise tagamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning ajakohastada avalikku haldust.

               (7)

               Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Iirimaa suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Võttes arvesse Iirimaa makromajandusliku kohandamisprogrammi edukat lõpuleviimist, tuleks Iirimaa integreerida nüüd täielikult Euroopa poolaasta raamistikku. Komisjoni analüüsis jõuti järeldusele, et Iirimaa hiljuti lõpuleviidud makromajanduslik kohandamisprogramm oli majanduslike riskide ohjamiseks ja tasakaalustamatuse vähendamiseks hädavajalik. Seni püsiv makromajanduslik tasakaalustamatus nõuab siiski erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid. Suundumused finantssektoris, era- ja valitsemissektori võlg ning sellega seoses väliskohustuste märkimisväärne bruto- ja netopositsioon ja tööturu olukord osutavad sellele, et riskid on endiselt olemas.

               (8)

               Iirimaa esitas 17. aprillil 2014 oma 2014. aasta riikliku reformikava ja 29. aprillil 2014 oma 2014. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               2014. aasta stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia põhieesmärk on korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2015. aastaks ja saavutada keskpika perioodi eesmärk 2018. aastaks. Stabiilsusprogrammi eesmärk on saavutada 2015. aastal eelarvepuudujääk 3 % SKPst, mis on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud soovitusega. Stabiilsusprogrammis on kinnitatud, et keskpika perioodi eesmärk on struktuurselt tasakaalus eelarvepositsioon, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb pärast 2015. aastat valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk aastatel 2016–2018 igal aastal ligikaudu 1 protsendipunkti võrra SKPst. Eesmärk on vähendada võlga 2013. aasta tasemelt 124 % SKPst 2018. aastaks 107 %ni SKPst. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumi kinnitas sõltumatu institutsioon (Iirimaa eelarve nõuandekomisjon) „sobivate prognooside raamesse jäävana”. See on üldiselt kooskõlas komisjoni 2014. ja 2015. aasta prognoosiga, v.a mõned erinevused nõudluse komponentide osas. Ametiasutuste prognoos stabiilsusprogrammi hilisemate aastate kohta on siiski optimistlik. Lisaks ei toetata eelarve-eesmärkide saavutamist 2015. aastal piisavalt üksikasjalike meetmetega. Selle tulemusena ületab komisjoni 2015. aasta eelarvepuudujäägi prognoos nõukogu soovitatud eesmärki. Lähtudes stabiilsusprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et stabiilsusprogrammi eesmärgid on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega, kuid neid tuleb alates 2015. aastast toetada konkreetsete meetmetega. Iirimaa on astunud märkimisväärseid samme eelarveraamistiku oluliste aspektide ning andmete esitamise kvaliteedi ja õigeaegsuse parandamiseks. Keskpika perioodi kulude ülemmäärasid reguleerivad praegused eeskirjad võimaldavad valitsusel teha oma äranägemisel muudatusi, mille tegemiseks ei pea valitsema kindlaksmääratud erandolukord.

               (10)

               Maksureformid on aidanud eelarvet kohandada, kuid maksusüsteemi tõhusust ja selle majanduskasvu soodustavat rolli on võimalik veelgi parandada. Omandimaksu puhul on mindud tehingumaksult üle püsivale maksustamisele elamukinnisvara väärtuse alusel, kuid maksubaas on ikkagi suhteliselt kitsas, kuna teatavad omandid jäävad maksustamisest kõrvale. Tööjõu maksustamine on killustatud ja keeruline. Kuigi tarbimis- ja keskkonnamaksud soodustavad majanduskasvu, on nende maksubaasi määrade vähendamise ja maksuvabastuste näol vähendatud. Nullprotsendilise ja vähendatud käibemaksumäära tulemusena on käibemaksu tõhusus ELi keskmisest väiksem. Vähendatud käibemaksumäära kasutatakse ulatuslikult ümberjaotamiseesmärkide saavutamiseks, kuigi see ei ole tõhus ega õigesti suunatud vahend haavatavate elanikkonnarühmade toetamiseks. Keskkonnamaksude tõhusust tuleks suurendada ja keskkonnakahjulikud toetused kaotada.

               (11)

               Kuigi Iirimaa elanikkond on suhteliselt noor, olid riikliku tervishoiusektori kulutused 2012. aastal ühed liidu suurimad – 8,7 % kogurahvatulust, mis on märgatavalt rohkem kui ELi keskmine (7,3 %). Tervishoiusektori eelarve haldamise keerulist olukorda arvesse võttes tähendab vananeva elanikkonnaga seotud eeldatav demograafiline surve seda, et praegust teenuste taset on võimalik säilitada üksnes juhul, kui keskpika ja pika perioodi jooksul kulutuste tasuvus suureneb. Demograafilise surve tõttu prognoositakse tervishoiukulude kasvuks 2060. aastaks 1,2 protsendipunkti SKPst. Tervishoiusektor seisab silmitsi mitmetahuliste probleemidega. Tervishoiuteenuse osutajate finantsjuhtimine ning arvepidamissüsteemid ja -menetlused on killustunud. See põhjustab viivitusi ning takistab andmete kogumist ja töötlemist. Lisaks raskendab see tervishoiukulude ja tasuvuse saavutamiseks tehtavate jõupingutuste jälgimist ning vahendite asjakohast jaotamist. Probleemiks on ka suured ravimitega seotud kulutused, sealjuures kulutatakse suhteliselt palju ambulatoorsetele ravimitele.

               (12)

               Iirimaal on probleeme ka töötusega, eriti pikaajalise ja noorte töötusega ning suur osa tööealisest elanikkonnast on madala kvalifikatsiooniga. See põhjustab ebavõrdsust ning ebakõla oskuste ja tööturu nõudluse vahel. Pikaajaline töötus on pärast tööturu hiljutist tugevdamist järk-järgult vähenenud, kuid jätkuvalt on suur selle osa üldises töötuses (2013. aasta lõpus moodustas see 61 % kogutöötusest). Noorte töötuse määr jõudis haripunkti (üle 30 %) 2012. aasta keskel. Mittetöötavate ja mitteõppivate noorte osakaal suurenes 2007. ja 2012. aasta vahel 8 protsendipunkti võrra ning jõudis 18,7 %ni, seejärel langes see küll 16,1 %ni, kuid on endiselt üks suurimaid liidus. Kooskõlas noortegarantii eesmärkidega on vaja jõuda kõigi abi vajavate noorteni 4 kuu jooksul. Koos majanduse tasakaalustamisega on selgunud, et oskused ei vasta tööturu nõuetele – seega on haridus- ja koolitussüsteemi ülesandeks korraldada ümber- ja täiendõpet. Elukestvas õppes osalemise määr (7,3 %) jääb allapoole ELi keskmist (10,7 % 2013. aastal).

               (13)

               Iirimaal on madala tööhõivega leibkondade osakaal üks suurimaid liidus ning selle tulemuseks on tõsised sotsiaalsed probleemid. See oli ELi keskmisest suurem juba enne kriisi ning kasvas ajavahemikul 2007–2011 14,3 %lt 24,2 %le. Tööhõive on eriti madal üksikvanemaga leibkondades. See on suurendanud laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse riski Iirimaal ning süvendab veelgi naiste ja meeste ebavõrdsust tööjõus osalemises – 2013. aastal vastavalt 67,2 % ja 83,4 %. Nüüd on hakatud tähelepanu pöörama lastehoiu kättesaadavusele ja taskukohasusele, kuna selle puudumine takistab vanematel töö leidmist ja vaesusriski vältimist. Tööturgu mõjutavad ka töötuslõksud. Tööotsijate hüvitiste ja toetuste süsteemi kohaselt antavate töötushüvitiste tasapinnaline struktuur, tööotsija toetuse piiramatu kestus ning lisamaksetest (eelkõige üüritoetus ja ravikindlustuskaart) ilmajäämine tööleasumise korral tähendavad seda, et asendusmäärad on madala sissetuleku potentsiaaliga töötute ja muude peresituatsioonist sõltuvate töötajate kategooriate puhul suhteliselt kõrged.

               (14)

               VKEdele laenamine on jätkuvalt madalal tasemel, mis kajastab väikest laenunõudlust ja laenude piiratud pakkumist. VKEsid mõjutab jätkuvalt ülemäärane finantsvõimendus ja vähene sisenõudlus, pangad peavad samal ajal leidma jätkusuutlikud lahendused VKEde viivislaenude probleemile. Viimasest Red C uuringust nähtub, et ajavahemikul 2013. aasta oktoobrist 2014. aasta märtsini taotles pangalaenu 35 % VKEdest, kellest 19 % puhul laenuandmisest keelduti. 2009. aasta lõpus loodi krediidiriski kontrollimise amet, mille ülesandeks on vaidluste lahendamine laenuandjate ja selliste potentsiaalsete VKEdest laenajate vahel, kellele on keeldutud laenu andmast. Krediidiriski kontrollimise ameti mõju on olnud küll positiivne, kuid senini siiski suhteliselt piiratud osaliselt seetõttu, et kaebuste arv on olnud väike. VKEd toetuvad investeeringutes esmajoones pankade rahastusele ning pangavälised allikad on välja arendamata. Praegu on siiski vaatluse all mõned alternatiivid, sh laenufondid. Majanduse ja sisemaise nõudluse taastudes laenude pakkumine tõenäoliselt väheneb, kui krediidikanalid piisavalt ei taastu. Krediidikanalite adekvaatne toimimine on majanduskasvu väga oluliseks eelduseks. Selleks et parandada VKEde juurdepääsu rahastamisele, on kasutusele võetud sihtotstarbelised süsteemid ja fondid, nagu laenutagatise süsteem (Credit Guarantee Scheme), mikroettevõtete laenufondi süsteem (Microenterprise Loan Fund Scheme) ja kolm VKEde fondi, kuid seni on neid vähe kasutatud.

               (15)

               Hoolimata hiljuti lõpule viidud finantsabiprogrammi kohastest pangandussektori reformidest on ikka veel lahendamata probleeme. Neid vaadeldi komisjoni 2014. aasta põhjalikus analüüsis Iirimaa kohta. Viivislaenud moodustasid 2013. aasta juunis ligi 27 % kolme peamise kodumaise panga kõigist laenudest. Erasektori võlad on hiljutisest finantsvõimenduse vähendamisest hoolimata jätkuvalt ühed suurimad liidus ning see on ohuks finantsstabiilsusele ja koormaks majandusele. Majapidamiste ja VKEde finantsvõimenduse vähendamist ei ole lõpule viidud. Pankade ja VKEde bilansi korrastamine on eluliselt vajalik krediidikanalite taastamiseks. Pangad annavad üha vähem laenu ja pangandussektoril on raskusi kasumisse jõudmisel, osaliselt on selle põhjuseks suur hulk pankade bilansis olevaid edasikantud probleemseid väikese tootlikkusega varasid (tracker mortgages).

               (16)

               Lepingute jõustamise kulud on suured. Enamiku neist kuludest moodustavad juristide tasud (18,8 protsendipunkti) ja suured õigusteenuste kulud mõjutavad kõigi ettevõtete, sh VKEde kulustruktuuri. Erinevalt muudest kutseteenustest ei ole õigusteenustega seotud kulud kriisi algusest alates vähenenud, osaliselt on selle põhjuseks ebapiisav konkurents. Ametiasutused on võtnud oma kohuseks viia makromajandusliku kohandamisprogrammi osana läbi ka õigusteenuste sektori reform. 2011. aastal avaldati õigusteenuste reguleerimise seadus, mis on senini jõustamata. Õigusasutuste ja kohtute haldusvahendid kohtuasjade aktiivse kohtueelse haldamise rakendamiseks on väga piiratud ning see võib põhjustada viivitusi õigusemõistmises ja suurendada kulusid. Peale selle ei suuda Iirimaa rahuldavalt koguda andmeid kohtusüsteemi tõhususe kohta.

               (17)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Iirimaa majanduspoliitikat. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Iirimaa eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–7.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vadanud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovitustes 1 ja 2.

               (19)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1, 3, 5 ja 6.

               (20)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (6). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Iirimaa tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Iirimaal võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Rakendada täielikult 2014. aasta eelarve ja tagada 2015. aastaks ülemäärase eelarvepuudujäägi püsiv korrigeerimine, tugevdades eelarvestrateegiat täiendavate struktuurimeetmetega ning saavutades ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohastes nõukogu soovitustes nõutud struktuurilise kohandamise. Teha ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise järel struktuuriline kohandus keskpika perioodi eesmärgi suunas mahus, mis vastab vähemalt 0,5 %-le SKPst, ning heades majandustingimustes või vajaduse korral suuremaski mahus, et tagada võlareegli täitmine ja viia valitsemissektori võla suhe SKPsse püsivalt langustendentsi. Suurendada eelarve kohandamise strateegia usaldusväärsust, rakendada tulemuslikult mitmeaastane eelarvekava ja määratleda keskpika perioodi eelarve-eesmärkide aluseks olevad üldised eelarvemeetmed. Tagada, et valitsemissektori kulutuste ülemmäär on siduv väärtus, piirates seadusjärgseid võimalusi teha oma äranägemisel muudatusi. Eelarve konsolideerimise toetamiseks tuleks kaaluda tulude suurendamist maksubaasi laiendamise teel. Suurendada maksusüsteemi majanduskasvu soodustavat ja keskkonnahoidlikku mõju.

               2.

               Edendada strateegiaraamistiku Future Health alusel algatatud tervishoiusektori reformi, et suurendada kulutõhusust. Võtta täiendavaid meetmeid ravimikulude vähendamiseks, sh korrigeerida sagedamini patendiravimite hindu, lasta turule rohkem geneerilisi ravimeid ja parandada ravimite määramise tavasid. Reformida riikliku tervishoiuameti finantsjuhtimissüsteeme, et ühtlustada kõigi teenusepakkujate süsteeme ja toetada nõuete haldamise parandamist. Võtta kasutusele individuaalsed terviseseisundi näitajad, alustades hiljemalt 2015. aasta jaanuari esimese kvartali lõpuks.

               3.

               Jätkata aktiivsete tööturumeetmete täiustamist, pöörates erilist tähelepanu pikaajalistele töötutele, madala kvalifikatsiooniga töötajatele ja kooskõlas noortegarantii eesmärkidega ka noortele. Jätkata pooleliolevat jätkuharidus- ja -koolitussüsteemi reformi ning edendada tööhõivetoetuste kavasid ja praktikaprogramme. Pakkuda rohkem praktikavõimalusi töökohal, täiustada jätkuharidus- ja -koolituskursusi ja õpipoisiõpet ning tagada nende asjakohasus, võttes arvesse tööturu vajadusi. Tõsta Intreo tööbüroode pakutavate tugiteenuste taset ja parandada nende kvaliteeti. Luua Intreo büroode ning haridus- ja koolitusametite vahele sujuv üleminekusüsteem.

               4.

               Tegeleda leibkondade madala tööhõive ja laste vaesusriski probleemiga, vähendades tööleasumise korral hüvitisi ja lisamakseid järk-järgult. Lihtsustada naiste tööjõus osalemist, parandades eelkõige madala sissetulekuga perekondade jaoks juurdepääsu taskukohasele täisajaga lapsehoiuteenusele.

               5.

               Edendada poliitikat VKEde sektori jaoks, sh pankade ja pangavälise rahastamise kättesaadavust ning võlgade restruktureerimisega seotud küsimusi käsitlevaid algatusi, vältides seejuures ohtude põhjustamist riigi rahandusele ja finantsstabiilsusele. Parandada VKEde juurdepääsu pangalaenudele ja pangavälisele rahastamisele. Võtta pangandussektoris kasutusele VKEde laenude järelevalvesüsteem. Teha samal ajal tööd selle nimel, et tagada olemasolevate pangaväliste krediidivõimaluste, sh riikliku pensionireservi fondi, Microfinance Ireland’i ja ajutise laenutagamissüsteemi poolt kaasrahastatud kolme VKE-fondi parem ärakasutamine. Julgustada VKEsid neid ja muid pangaväliseid süsteeme kasutama. Suurendada krediidiriski kontrollimise ameti nähtavust ja suutlikkust lahendada vaidlusi pankade ja selliste potentsiaalsete VKEdest laenajate vahel, kellele on keeldutud laenu andmast.

               6.

               Jälgida pankade tegevuse tulemuslikkust hüpoteeklaenuvõlgade restruktureerimise eesmärgi suhtes. Seada peamistele hüpoteekpankadele 2014. aasta kolmandaks ja neljandaks kvartaliks ambitsioonikad eesmärgid kavandada ja viia ellu lahendused rohkem kui 90 päeva hilinenud hüpoteeklaenude restruktureerimiseks, et 2014. aasta lõpuks märgatavalt vähendada hüpoteeklaenuvõlgu. Jätkata elluviidud restruktureerimiskavade jätkusuutlikkuse hindamist auditi ja sihipärase kohapealse kontrollimisega. Töötada välja suunised püsivate lahenduste tagamiseks. Avaldada korrapäraselt andmeid pankade VKE-laenude võlgnevuste kohta, et parandada läbipaistvust. Töötada välja strateegia makseraskustes kommertskinnisvara riskide haldamiseks. Luua keskne krediidiregister.

               7.

               Vähendada kohtumenetluste ja õigusteenuste kulusid ning toetada konkurentsi, võttes 2014. aasta lõpuks vastu õigusteenuste reguleerimise seaduse, sh selle sätte rohkem kui ühe tegevusalaga ettevõtete asutamise lubamise kohta, ning püüdes tühistada juristide pandiõigust (solicitor’s lien). Jälgida eespool nimetatu mõju, muu hulgas õigusteenuste kuludele. Astuda otsustavaid samme õigusteenuseid reguleeriva asutuse viivitamatu toimimise tagamiseks ning jälgida, et see täidab oma seadusjärgseid kohustusi, sh seoses eeskirjade avaldamise, rohkem kui ühe tegevusalaga ettevõtteid käsitlevate juhiste ning kaebuste lahendamisega. Parandada andmekogumissüsteeme, et tõhustada kohtumenetluste tulemuslikkuse järelevalvet ja hindamist, et teha kindlaks lahendamist vajavad probleemid.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 472/2013, millega tugevdatakse majanduse ja eelarve järelevalvet euroala liikmesriikide üle, millel on või võivad tekkida tõsised raskused finantsstabiilsuse tagamisel (ELT L 140, 27.5.2013, lk 1);

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (6)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 141


				|

		52012PC0676

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tühistatakse otsus 2009/587/EÜ ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Maltal /* COM/2012/0676 final */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tühistatakse otsus 2009/587/EÜ
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Maltal
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 12,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Järgides
komisjoni ettepanekut vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu (edaspidi
„asutamisleping”) artikli 104 lõikele 6, otsustas nõukogu
7. juuli 2009. aasta otsusega 2009/587/EÜ,[1] et Maltal on ülemäärane
eelarvepuudujääk. Nõukogu märkis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk ulatus
2008. aastal 4,7 %-ni SKPst, mis ületas seega märkimisväärselt
kontrollväärtust 3 % SKPst, kusjuures alates 2003. aastast ületas
valitsemissektori koguvõlg aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 60 %
SKPst ja oli 2008. aastal 64,1 % SKPst[2].
(2)       Samuti
esitas nõukogu 7. juulil 2009 komisjoni soovituse põhjal ja
aluslepingu artikli 104 lõike 7 ning määruse
(EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise
kiirendamise ja selgitamise kohta)[3]
artikli 3 lõike 4 kohaselt Maltale soovituse kõrvaldada ülemäärane
eelarvepuudujääk hiljemalt 2010. aastaks. Soovitus avalikustati.
(3)       Nõukogu
tegi 16. veebruaril 2010 komisjoni soovituse põhjal järelduse, et
asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohase soovituse järgimiseks oli
võetud tõhusaid meetmeid, kuid pärast nimetatud soovituse vastuvõtmist leidsid
Maltal aset ootamatud majandust kahjustavad sündmused, mis mõjutasid riigi
rahandust väga halvasti. Seetõttu võttis nõukogu Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikli 126 lõike 7 kohaselt vastu muudetud soovituse
Maltale, millega pikendati ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtaega
ühe aasta võrra ehk 2011. aastani. Soovitus avalikustati.
(4)       Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 12 kohaselt tühistatakse
nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta, kui ülemäärane
eelarvepuudujääk asjaomases liikmesriigis on nõukogu arvates korrigeeritud.
(5)       Vastavalt
Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli (ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse kohta) artiklile 4 esitab komisjon andmed
kõnealuse menetluse rakendamiseks. Nimetatud protokolli kohaldamisel peavad
liikmesriigid nõukogu 25. mai 2009. aasta määruse
(EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta)[4] artikli 3 kohaselt esitama
kaks korda aastas (enne 1. aprilli ja 1. oktoobrit) andmed valitsemissektori
eelarve puudujäägi ja võla kohta ning muud seotud muutujad.
(6)       Kaaludes,
kas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus tuleks tühistada, peaksid komisjon ja
nõukogu otsuse tegemisel lähtuma esitatud andmetest. Lisaks tuleks ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetlus tühistada üksnes siis, kui komisjoni prognooside
kohaselt ei ületa puudujääk prognoosiperioodil kontrollväärtust 3 % SKPst.
(7)       Nende
andmete alusel, mis komisjon (Eurostat) esitas kooskõlas määruse
(EÜ) nr 479/2009 artikliga 14 pärast Malta poolt enne
1. aprilli 2012 esitatud teatist, ning komisjoni talituste
2012. aasta sügisprognoosi alusel on võimalik teha järgmised järeldused.
–
Valitsemissektori eelarve puudujääk oli suurim
2008. aastal ja vähenes pärast seda järk-järgult kuni 2,7 %-ni SKPst
2011. aastal, mis oli allpool kontrollväärtust 3 % SKPst. Võrreldes
2010. aastaga, mil valitsemissektori eelarve üldine puudujääk oli
3,6 % SKPst, paranes olukord märkimisväärselt eelkõige tänu sellele, et
tulu suurenes 0,7 % võrra SKPst. Komisjoni talituste 2012. aasta
sügisprognoosis hinnati puudujääki vähendavate ühekordsete meetmete puhasmõju
2011. aastal 0,7 %-le SKPst. Struktuurne eelarvepositsioon, s.t
tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon ilma ühekordseid ja muid ajutisi
meetmeid arvesse võtmata, paranes 2011. aastal mahus 1 protsendipunkt
SKPst, mis ületas nõukogu soovitust parandada eelarvepositsiooni mahus vähemalt
¾ protsenti SKPst.
–
Komisjoni talituste 2012. aasta sügisprognoosi
kohaselt väheneb eelarvepuudujääk 2012. aastal 2,6 %-ni SKPst, seda
peamiselt tänu (enamjaolt ühekordsetele) tulusid suurendavatele meetmetele; puudujääki
vähendavate ühekordsete meetmete puhasmõju hinnatakse 1 %-le SKPst. Eeldusel
et poliitikat ei muudeta, st võtmata arvesse pärast prognoosi koostamise
kuupäeva vastu võetud 2013. aasta eelarves sisalduvaid
konsolideerimismeetmeid, prognoositakse, et valitsemissektori eelarve puudujääk
suureneb 2013. aastal 2,9 %-ni SKPst ja väheneb seejärel
2014. aastal taas 2,6 %-ni SKPst ning ei ületa seega
prognoosiperioodil kontrollväärtust 3 % SKPst. 2012. aasta aprilli
stabiilsusprogrammi eesmärkide kohaselt peaks eelarvepuudujääk olema väiksem:
2,2 % SKPst 2012. aastal, 1,7 % SKPst 2013. aastal ja
1,1 % SKPst 2014. aastal. Komisjoni talituste 2012. aasta
sügisprognoosi ja stabiilsusprogrammi 2012. aasta eesmärgi erinevust võib
peamiselt seletada sellega, et viimases eeldatakse dünaamilisemat tulude kasvu.

–
Nõukogu ettenähtud tähtaja ehk 2011. aasta
järgseteks aastateks prognoositakse komisjoni talituste 2012. aasta sügise
eelarveprognoosides, et 2012. aastal ei parane tsükliliselt kohandatud
eelarvepositsioon (v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed), kuid
2013. aastal paraneb eelarvepositsioon mahus ¼ protsendipunkti SKPst.
See on allpool keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas tehtava kohanduse
sihttaset 0,5 % SKPst, mida nõutakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate
sätetega, eelkõige määrusega (EÜ) nr 1466/97[5]. Prognooside kohaselt toimub
see aeglane kohanemine üldiselt tasakaalustatud tsüklilistes tingimustes, st
SKP lõhet hinnatakse nullilähedaseks. Samas eeldatakse, et majanduskasvu
komponendid annavad suhteliselt vähe maksutulu. Eelkõige 2012. aastal
kasvab majandus puhasekspordi toel, samas kui sisenõudlus on prognooside
kohaselt varasemaga võrreldes üsna väike. Aastal 2014 peaks olukord
paranema ½ protsendipunkti võrra SKPst. Lisaks peaks valitsemissektori kulude
tegelik kasvumäär (võtmata arvesse kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid)
jääma 2012. aastal prognooside kohaselt allapoole SKP keskpika perioodi
potentsiaalse kasvumäära võrdlusalust määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
tähenduses. Kuid eeldusel et poliitikat ei muudeta, peaks kulude reaalne
puhaskasv 2013. ja 2014. aastal seda võrdlusalust märkimisväärselt
ületama.
–
Valitsemissektori koguvõla suhe SKPsse on alates
2008. aastast suurenenud ja oli 2011. aastal 70,9 % SKPst.
Komisjoni talituste 2012. aasta sügisprognoosi kohaselt suureneb võla suhe
veelgi ja on 2012. aastal 72,4 % SKPst, 2013. aastal 73,1 %
SKPst ja 2014. aastal 72,8 % SKPst. 2012. aasta
stabiilsusprogrammis prognoositakse seevastu võla suhte vähenemist alates
2011. aastast kuni 67,4 %-ni SKPst 2014. aastal. Nende kahe
prognoosi erinevus tuleneb sellest, et sügisprognoosis eeldati väiksemat esmast
ülejääki ning suuremat võlakoormuse ja eelarvepositsiooni muutuse näitajat.
(8)       Nõukogu
tuletab meelde, et määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2
lõike 1a kohaselt peaks Malta alates 2012. aastast ehk ülemäärase
puudujäägi korrigeerimise aastale järgnevast aastast tegema kolme aasta jooksul
piisavaid edusamme võlakriteeriumi nõude täitmiseks.
(9)       Nõukogu
on arvamusel, et ülemäärane eelarvepuudujääk Maltal on 2011. aasta
tähtajaks korrigeeritud ning seega tuleks otsus 2009/587/EÜ tühistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Üldhinnangust järeldub, et ülemäärane
eelarvepuudujääk Maltal on korrigeeritud.
Artikkel 2
Otsus 2009/587/EÜ tühistatakse.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Malta
Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 202, 4.8.2009, lk 42.
[2]               Valitsemissektori eelarve 2008. aasta puudujääki ja
koguvõlga hiljem korrigeeriti ning need on nüüd vastavalt 4,6 % ja
62,0 % SKPst.
[3]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[4]               ELT L 145, 10.6.2009, lk 1.
[5]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.