title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2010 , liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta

text:
               23.7.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 191/28

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   13. juuli 2010,
   liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta
   (2010/410/EL)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Aluslepingus on sätestatud, et liikmesriigid peavad käsitlema oma majanduspoliitikat kui ühise huvi küsimust ning kooskõlastama selle nõukogus. Kooskõlas aluslepingu sätetega on Euroopa Liit välja töötanud ja rakendanud poliitika koordineerimise vahendid eelarvepoliitika jaoks (stabiilsuse ja kasvu pakt) ning makromajandusliku struktuuripoliitika jaoks.

               (2)

               Aluslepingus on sätestatud, et nõukogu võtab liikmesriikide poliitika suunamiseks vastu tööhõivesuunised ja majanduspoliitika üldsuunised.

               (3)

               2000. aastal algatatud Lissaboni strateegia tugines tõdemusele, et Euroopa Liidul on ülemaailmset konkurentsi, tehnoloogia arengut, keskkonnaprobleeme ja vananevat elanikkonda silmas pidades vaja tõsta tööhõivet, tootlikkust ja konkurentsivõimet, suurendades samal ajal ka sotsiaalset ühtekuuluvust. Lissaboni strateegia uus etapp käivitati 2005. aastal pärast vahekokkuvõtet, mis tõi kaasa suurema keskendumise majanduskasvule ning rohkemate ja paremate töökohtade loomise.

               (4)

               Majanduskasvu ja tööhõivet käsitlev Lissaboni strateegia aitas kujuneda konsensusel liidu majandus- ja tööhõivepoliitika üldise suuna kohta. Strateegia raames võttis nõukogu 2005. aastal (1) vastu ja vaatas 2008. aastal (2) läbi nii majanduspoliitika üldsuunised kui ka tööhõivesuunised. 24 suunises sätestati riiklike reformikavade alused, kirjeldades üldjoontes olulisemaid makro- ja mikromajanduslikke ning tööturu reformide prioriteete liidus tervikuna. Kogemused näitavad siiski, et neis suunistes ei seatud piisavalt selgeid prioriteete ja et nende vahelised seosed oleksid võinud olla tugevamad. See piiras suuniste mõju liikmesriikide poliitika kujundamisele.

               (5)

               2008. aastal alanud finants- ja majanduskriisi tagajärjel kadus märkimisväärne arv töökohti, vähenes potentsiaalne toodang ja halvenes rängalt riigi rahandus. Euroopa majanduse elavdamise kava (3) on sellele vaatamata aidanud liikmesriikidel kriisiga võidelda, osalt koordineeritud stimuleerivate fiskaalmeetmete abil, ning euro on pakkunud makromajanduslikule stabiilsusele vajalikku tuge. Kriis on seega näidanud, et majanduspoliitika koordineerimine liidu tasandil võib anda märkimisväärseid tulemusi, kui seda tugevdada ja see tegelikkuses toimivaks muuta. Kriis tõi selgelt esile ka liikmesriikide majanduse ja tööturgude tiheda omavahelise sõltuvuse.

               (6)

               Komisjon tegi ettepaneku koostada uueks aastakümneks uus strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia, (4) mis võimaldaks liidul kriisist tugevamana välja tulla ning suunata oma majandus aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu teele. Asjaomaste suuniste all loetletud viis peamist eesmärki on ühised eesmärgid, mis suunavad liikmesriikide ja liidu tegevust, võttes arvesse liikmesriikide suhtelist lähtepositsiooni ja eripära. Liikmesriigid peaksid tegema vajalikke jõupingutusi riiklike eesmärkide saavutamiseks ja kõrvaldama majanduskasvu takistavad kitsaskohad.

               (7)

               Osana laiahaardelistest majanduskriisist väljumise strateegiatest peaksid liikmesriigid rakendama ambitsioonikaid reformikavasid, et tagada makromajanduslik stabiilsus ja riigi rahanduse jätkusuutlikkus, parandada konkurentsivõimet ning vähendada makromajanduslikku tasakaalustamatust ja parandada tööturu toimimist. Kriisile reageerimiseks rakendatud ajutised meetmed tuleks siis, kui majanduse elavnemine on kindel, koordineeritud viisil vastavalt olukorrale kaotada. Fiskaalstiimulite kaotamist tuleks koordineerida stabiilsuse ja kasvu pakti raames.

               (8)

               Euroopa 2020. aasta strateegiast juhindudes peaksid liikmesriigid ja liit rakendama reforme, mille eesmärk on arukas majanduskasv, st selline majanduskasv, mis tugineb teadmistele ja innovatsioonile. Reformid peaksid olema suunatud hariduse kvaliteedi parandamisele ja selle kõigile kättesaadavaks tegemisele, teadusuuringute ja ettevõtete tegevuse tulemuslikkuse tugevdamisele ning regulatiivse raamistiku täiustamisele, et edendada innovatsiooni ja teadmussiiret kogu liidus. Samuti peaksid need õhutama ettevõtlikkusele ja aitama muuta loovad ideed innovaatilisteks toodeteks, teenusteks ja protsessideks, mis toovad endaga kaasa majanduskasvu, kvaliteetsed töökohad, territoriaalse, majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse, ning aitama tõhusamalt kaasa Euroopa ja üleilmsete ühiskondlikke probleemide lahendamisele. Sellega seoses on hädavajalik kasutada maksimaalselt ära info- ja kommunikatsioonitehnoloogia poolt pakutavaid võimalusi.

               (9)

               Liidu ja liikmesriikide poliitika eesmärgiks peaks olema jätkusuutliku majanduskasvu saavutamine, muu hulgas reformikavade abil. Jätkusuutlik majanduskasv tähendab majanduskasvu ja ressursside kasutamise vahelise seose kaotamist, energia- ja ressursitõhusa, jätkusuutliku ning konkurentsivõimelise majanduse ülesehitamist, kulude ja tulude õiglast jaotumist ning Euroopa juhtiva rolli ärakasutamist uute protsesside ja tehnoloogia, sealhulgas keskkonnahoidliku tehnoloogia väljatöötamisel. Liikmesriigid ja liit peaksid rakendama vajalikke reforme kasvuhoonegaaside heidete vähendamiseks ja ressursside tõhusaks kasutamiseks, mis aitab samuti hoida ära keskkonnaseisundi halvenemist ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemist. Samuti peaksid nad parandama ettevõtluskeskkonda, stimuleerima keskkonnasõbralike töökohtade loomist ja aitama ettevõtetel moderniseerida oma tööstusbaasi.

               (10)

               Lisaks sellele peaks liidu ja liikmesriikide reformikavade poliitika eesmärgiks olema kaasav majanduskasv. Kaasav majanduskasv tähendab sidusa ühiskonna ülesehitamist, mis võimaldab inimestel muutusteks ette valmistuda ja nendega toime tulla, et nad saaksid ühiskonnas ja majanduses aktiivselt osaleda. Liikmesriikide reformid peaksid kõrvaldama eelkõige naiste, vanemate töötajate, noorte, puudega inimeste ja seaduslike sisserändajate eest takistused tööturul osalemisel, tagades seega juurdepääsu tööturule ja võimalused sellel osaleda kogu inimese eluea jooksul ning vähendades sel viisil vaesust ja sotsiaalset tõrjutust.
               Kõigis neis poliitikates peaksid nad võtma arvesse võrdõiguslikkuse aspekte. Samuti peaksid nad tagama, et majanduskasvust saadavad hüved jõuaksid kõigi kodanike ja piirkondadeni. Liikmesriikide reformikavade keskmes peaks seega olema tööturu tõhusa toimimise tagamine, investeerides edukasse üleminekusse ühelt töölt teisele, asjakohaste oskuste arendamisse ja töökohtade kvaliteedi tõstmisesse ning tööturu killustumise, struktuurse tööpuuduse ja tööturult kõrvalejäämise vastu võitlemisse, tagades samal ajal vaesuse vähendamiseks piisava ja jätkusuutliku sotsiaalse kaitse ning aktiivse kaasatuse, pidades samal ajal kinni kokku lepitud eelarve konsolideerimisest.

               (11)

               Olulise elemendina peaksid liikmesriigid ja liit jätkama ja laiendama jõupingutusi oma regulatiivse raamistiku edasiseks täiustamiseks, eelkõige Euroopa ettevõtete jaoks. Tugevdades oma aruka reguleerimise vahendeid, peaksid liikmesriigid ja liit tagama, et õigusaktid on hästi läbi mõeldud ja proportsionaalsed, et need vaadatakse korrapäraselt läbi ja nendest ei tulene tarbetut halduskoormust. Jätkuvalt jääb prioriteediks halduskoormuse vähendamise eesmärkide saavutamine.

               (12)

               Liidu ja liikmesriikide struktuurireformid võivad majanduskasvule ja töökohtade loomisele tõhusalt kaasa aidata, kui need suurendavad liidu konkurentsivõimet maailmamajanduses, avavad uusi võimalusi Euroopa eksportijatele ja pakuvad konkurentsivõimelist juurdepääsu olulistele importressurssidele. Reformide juures tuleks seetõttu arvesse võtta nende mõju konkurentsivõimele väljaspool liitu, et edendada Euroopa majanduskasvu ja osalemist avatud ja õiglastel turgudel kogu maailmas.

               (13)

               Euroopa 2020. aasta strateegia peab tuginema Euroopa ja riikide tasandi poliitika integreeritud kogumile, mida liikmesriigid ja liit peaksid rakendama täies ulatuses ja sarnases tempos, et avalduks koordineeritud struktuurireformide positiivne vastastikune mõju ja et Euroopa poliitika annaks järjekindlama panuse strateegia eesmärkidesse, võttes arvesse riikide lähtepositsioone.

               (14)

               Käesolevad suunised on küll adresseeritud liikmesriikidele ja liidule, kuid Euroopa 2020. aasta strateegiat peaks rakendama partnerluses kõigi riiklike, piirkondlike ja kohalike ametivõimudega, tehes tihedat koostööd parlamentide ning samuti tööturu osapoolte ja kodanikuühiskonna esindajatega, kes annavad oma panuse riiklike reformikavade väljatöötamisse, rakendamisse ja strateegiat käsitlevasse üldisesse teavitustöösse.

               (15)

               Euroopa 2020. aasta strateegia tugineb arvuliselt vähematele suunistele, mis asendavad varasemad 24 suunist ning käsitlevad tööhõive ja üldisi majanduspoliitika küsimusi ühtsel viisil. Käesolevale soovitusele lisatud liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika suunised on oma põhiolemuselt seotud liikmesriikide tööhõivepoliitika suunistega. Koos moodustavad need Euroopa 2020. aasta strateegia koondsuunised.

               (16)

               Kõnealused uued koondsuunised on kooskõlas Euroopa Ülemkogu järeldustega. Koondsuunistes antakse liikmesriikidele täpsed juhised riiklike reformikavade määratlemiseks ja reformide rakendamiseks, võttes arvesse vastastikust sõltuvust ja kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga. Suunised on aluseks võimalikele riigipõhistele soovitustele, mida nõukogu võib liikmesriikidele esitada; majanduspoliitika üldsuuniste puhul on need aluseks ka hoiatustele, mida komisjon võib majanduspoliitika kohta esitada juhul, kui riigipõhiste soovituste suhtes ei ole võetud piisavaid järelmeetmeid.

               (17)

               Kõnealused suunised peaksid jääma kuni 2014. aastani stabiilseks, et tagada keskendumine meetmete rakendamisele,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid ja vajadusel Euroopa Liit peaksid võtma oma majanduspoliitikas arvesse lisas esitatud suuniseid.

               2.

               Liikmesriigid peaksid töötama riiklikud reformikavad välja kooskõlas eesmärkidega, mis on sätestatud Euroopa 2020. aasta strateegia koondsuunistes.

      Brüssel, 13. juuli 2010

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         D. REYNDERS

      (1)  KOM(2005) 141.

      (2)  KOM(2007) 803.

      (3)  KOM(2009) 615, 19.11.2009.

      (4)  KOM(2010) 2020, 3.3.2010.

      LISA

         Liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuunised

      1. suunis:   riigi rahanduse kvaliteedi ja jätkusuutlikkuse tagamine
      Liikmesriigid peaksid jõuliselt rakendama stabiilsuse ja kasvu paktiga ettenähtud eelarve konsolideerimise strateegiaid ning eelkõige soovitusi, mis on liikmesriikidele adresseeritud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames ja/või maksebilansi toetuse korral vastastikuse mõistmise memorandumites. Eelkõige peaksid liikmesriigid saavutama kooskõlas nõukogu soovitustega eelarve konsolideerimise ning täitma oma keskpika perioodi eesmärke vastavalt stabiilsuse ja kasvu paktile. Ilma et see piiraks stabiilsuse ja kasvu pakti õiguslikku raamistikku, tähendab see enamiku liikmesriikide jaoks, et nad peaksid saavutama aastase struktuurse konsolideerimise, mis ületab oluliselt sihttaset 0,5 % sisemajanduse koguproduktist (SKP), kuni võlasuhe on hakanud kindlalt vähenema. Eelarve konsolideerimine peaks algama hiljemalt 2011. aastal ning varem mõnedes liikmesriikides, kus see majanduslikke asjaolusid arvestades on asjakohane, tingimusel et komisjoni prognoosid osutavad jätkuvalt majanduse elavnemisele ja abist sõltumatuks muutumisele.
      Eelarve konsolideerimise strateegiate väljatöötamisel ja rakendamisel peaksid liikmesriigid keskenduma kulude piiramisele ning seadma prioriteediks majanduskasvu soodustavad kuluvaldkonnad, nagu hariduse, oskused ja tööalase konkurentsivõime, teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni, ja investeerima võrkudesse, millel on positiivne mõju tootlikkusele, vajadusel näiteks kiiresse internetiühendusse, energia- ja transpordivõrgu ühendustesse ning infrastruktuuri. Kui maksusid võib olla vaja tõsta, siis peaks seda tegema ühendatult meetmetega, mille eesmärk on muuta maksusüsteemid tööhõivet, keskkonda ja majanduskasvu soosivaks, nihutades näiteks maksukoorma keskkonda kahjustavale tegevusele. Maksu- ja toetuste süsteemid peaksid andma paremaid stiimuleid selleks, et töötamine tasuks ennast ära.
      Lisaks sellele peaksid liikmesriigid tugevdama riiklikku eelarveraamistikku, tõhustama avaliku sektori kulutuste kvaliteeti ja parandama riigi rahanduse jätkusuutlikkust, eelkõige kindlameelselt võlga vähendades, reformides elanikkonna vanusega seotud riiklikke kulutusi, nagu pensionid ja tervishoiualased kulutused, ning rakendades poliitikat, mis aitab kaasa tööhõive ja tegeliku pensioniea tõstmisele tagamaks, et elanikkonna vanusega seotud riiklikud kulutused ja sotsiaalhoolekandesüsteemid oleksid rahaliselt jätkusuutlikud.
      Eelarve tõhusus ja riigi rahanduse kvaliteet on olulised ka liidu tasandil.
      2. suunis:   makromajandusliku tasakaalu taastamine
      Liikmesriigid peaksid vältima eelkõige jooksevkonto, varaturgude ning leibkondade eelarvete ja ettevõtlussektori bilanssidega seonduvast arengust tulenevat jätkusuutmatut makromajanduslikku tasakaalustamatust. Liikmesriigid, kelle jooksevkonto positsioon on püsiva konkurentsivõimetuse tõttu või muudel põhjustel tugevalt tasakaalustamatu, peaksid kõrvaldama selle olukorra põhjused, võttes meetmeid näiteks fiskaalpoliitika, palkade arengu, toote- ja finantsteenuste turgudega seonduvate struktuurireformide (sealhulgas tootlikkust suurendava kapitali voog), tööturu (kooskõlas tööhõivesuunistega) või mis tahes muus poliitikavaldkonnas. Sellega seoses peaksid liikmesriigid looma palgaläbirääkimiste süsteemide ja tööjõukulude arengu jaoks õiged raamtingimused, mis on kooskõlas hinnastabiilsuse ja keskpika ajavahemiku tootlikkuse suundumustega ning vajadusega vähendada makromajanduslikku tasakaalustamatust. Avaliku sektori asjakohast palkade kujundamist tuleks vajadusel käsitada kui olulist signaali, et tagada erasektoris palgatõusu piiramine, mis on kooskõlas vajadusega parandada konkurentsivõimet. Palkade kujundamise raamistik, sealhulgas miinimumpalgad, peaks võimaldama palkade kujundamise protsesse, mille juures võetakse arvesse oskuste erinevust ja kohaliku tööturu tingimusi ning mis vastavad riigi eri piirkondade, sektorite ja ettevõtete vaheliste majandustulemuste olulistele erinevustele. Sotsiaalpartneritel on selles valdkonnas oluline roll. Suure jooksevkonto ülejäägiga liikmesriigid peaksid võtma meetmeid, mille eesmärk on rakendada ellu struktuurireforme, mis aitavad tugevdada potentsiaalset majanduskasvu ja seega sisenõudlust. Makromajandusliku tasakaalustamatuse käsitlemine, sealhulgas liikmesriikides, aitaks samuti saavutada majanduslikku ühtekuuluvust.
      3. suunis:   tasakaalustamatuse vähendamine euroalal
      Liikmesriigid, mille rahaühik on euro, peaksid käsitama jooksevkonto positsioonide suuri ja püsivaid kõrvalekaldeid ja muud makromajanduslikku tasakaalustamatust kui ühise huvi küsimust ja vajaduse korral võtma kiireloomulisi meetmeid selliste tasakaalustamatuste vähendamiseks. Meetmeid on vaja võtta kõikides euroala liikmesriikides, kuid poliitiliste probleemide laad, olulisus ja pakilisus erinevad oluliselt, sõltuvalt vaadeldavast riigist. Pidades silmas nõutava kohandamise haavatavusi ja ulatust, on poliitilisi meetmeid iseäranis kiiresti vaja võtta liikmesriikides, kus jooksevkonto puudujääk on püsivalt suur ja konkurentsivõime on märkimisväärselt langenud. Nad peaksid saavutama jooksevkonto puudujäägi märkimisväärse püsiva vähenemise. Need euroala liikmesriigid peaksid samuti püüdma vähendada tööjõu ühikukulusid, võttes arvesse tootlikkusalaseid arenguid piirkondlikul, sektori- ja ettevõtte tasandil, ning tugevdama konkurentsivõimet kaubaturgudel. Suure jooksevkonto ülejäägiga liikmesriigid peaksid võtma meetmeid, mille eesmärk on rakendada ellu struktuurireforme, mis aitavad tugevdada potentsiaalset majanduskasvu ja seega sisenõudlust. Samuti peaksid euroala liikmesriigid võtma meetmeid, et võidelda mis tahes muu makromajandusliku tasakaalustamatuse vastu, nagu erasektori võlgade ülemäärane kuhjumine ja inflatsioonierinevused. Tuleks kõrvaldada institutsioonilised takistused hindade ja palkade paindlikule kohanemisele turutingimustega. Makromajanduslikku tasakaalustamatust tuleks tähelepaneklikult jälgida eurorühmas, kes peaks vajadusel tegema parandusmeetmete ettepanekuid.
      4. suunis:   teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni toetamise optimeerimine, teadmiste kolmnurga tugevdamine ning digitaalmajanduse potentsiaali vallandamine
      Liikmesriigid peaksid läbi vaatama oma riiklikud (ja piirkondlikud) teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni süsteemid, tagades tõhusad ja piisavad avaliku sektori investeeringute raamtingimused stabiilsuse ja kasvu paktiga ettenähtud eelarve konsolideerimise strateegiate raames (1. suunis), orienteerides need majanduskasvu suurendamisele ning samas käsitledes vajaduse korral kulutõhusalt olulisimaid ühiskondlikke probleeme (sealhulgas energeetika, ressursitõhusus, kliimamuutus, bioloogiline mitmekesisus, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus, elanikkonna vananemine, tervishoid ja julgeolek). Eelkõige peaksid avaliku sektori investeeringud aitama edendada teadus- ja arendustegevuse erasektori poolset rahastamist. Reformid peaksid edendama tippteadmisi ja arukat spetsialiseerumist, tugevdama ülikoolide, teadusasutuste ning avaliku-, era- ja kolmanda sektori osalejate nii riigisisest kui ka rahvusvahelist koostööd ning tagama teadmiste levikut võimaldavate infrastruktuuride ja võrgustike väljaarendamise. Teadusasutuste juhtimist peaks parandama, et muuta riiklikud teadussüsteemid kulutõhusamaks ja tootlikumaks. Sel eesmärgil tuleks moderniseerida ülikoolides tehtavaid teadusuuringuid, arendada välja maailmatasemel infrastruktuurid ja teha need kättesaadavaks, edendada teadlastele ja üliõpilastele huvipakkuvaid karjäärivõimalusi ning teadlaste ja üliõpilaste liikuvust. Rahastamist ja hankemenetlusi peaks kohandama ja lihtsustama, aidates vajaduse korral hõlbustada piiriülest koostööd, teadmussiiret ja tulemuspõhist konkurentsi, tuginedes koosmõjule ja saavutades suuremat väärtust.
      Liikmesriikide teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni poliitika peaks otseselt käsitlema riiklikke võimalusi ja probleeme ning võtma arvesse liidu konteksti, et suurendada võimalusi avaliku ja erasektori vahendite ühendamiseks valdkondades, kus liit annab neile lisaväärtust, kasutades ära koosmõju liidu vahenditega, mis võimaldab saavutada piisava mastaabi ja vältida killustumist. Liikmesriigid ja liit peaksid kaasama innovatsiooni kõigisse asjakohastesse poliitikavaldkondadesse ja edendama innovatsiooni (sealhulgas mittetehnoloogilist innovatsiooni) laiemas tähenduses. Teadusuuringutesse ja innovatsiooni tehtavate erainvesteeringute edendamiseks peaksid liikmesriigid ja liit parandama raamtingimusi, mis seonduvad eelkõige ettevõtluskeskkonna ning turgude konkurentsivõime ja avatusega ning kultuuri- ja loomemajanduse suure majandusliku potentsiaaliga, kombineerides vajaduse korral kulutõhusaid maksusoodustusi, sõltuvalt iga liikmesriigi maksualasest mänguruumist, ja muid rahastamisvahendeid meetmetega, mis hõlbustavad juurdepääsu erakapitali (sealhulgas riskikapitali) vormis rahastamisele, lihtsustavad juurdepääsu VKEde jaoks, suurendavad nõudlust, eelkõige ökoinnovatsiooni valdkonnas (sealhulgas keskkonnasõbralike riigihangete ja koostalitusvõimeliste standardite kaudu), edendavad innovatsioonisõbralikke turgusid ja eeskirju ning tagavad intellektuaalomandi tõhusa, taskukohase ja tegeliku kaitse ja haldamise. Kolmnurga kõik kolm külge (haridus – teadus – innovatsioon) peaksid üksteist vastastikku toetama ja täiendama. Kooskõlas 8. ja 9. suunisega peaksid liikmesriigid varustama inimesed laialdaste oskustega, mis on vajalikud igasuguses vormis innovatsiooni (sealhulgas ökoinnovatsiooni) jaoks, ning püüdma tagada piisava ülikooli lõpetanute arvu loodusteaduste, matemaatika ja tehnoloogia erialadel.
      Liikmesriigid ja liit peaksid kehtestama asjakohased raamtingimused laialdaselt kättesaadavat veebipõhist sisu ja veebipõhiseid teenuseid pakkuva digitaalse ühtse turu kiireks arenguks. Liikmesriigid peaksid edendama kiire internetiühenduse kui teadmistele juurdepääsu ja nende loomises osalemise jaoks hädavajaliku vahendi arengut ja kasutuselevõttu. Riiklikest vahenditest rahastamine peaks olema kulutõhus ning olema suunatud turuprobleemide lahendamisele. Poliitikavaldkondades tuleks järgida tehnoloogia neutraalsuse põhimõtet. Liikmesriigid peaksid eelkõige avaliku sektori ehitustööde suurema koordineerimise abil püüdma vähendada võrgustike väljaehitamise kulusid. Liikmesriigid ja liit peaksid edendama kaasaegsete ja kättesaadavate veebipõhiste teenuste väljatöötamist ja kasutamist, muu hulgas e-valitsuse, elektroonilise allkirjastamise, elektroonilise identifitseerimise ja elektrooniliste maksete edasiarendamise kaudu; toetama aktiivset digitaalühiskonnas osalemist, eelkõige edendades juurdepääsu kultuurilisele sisule ja teenustele, muu hulgas meedia ja digitaalse kirjaoskuse kaudu; ning edendama turvalisuse ja usalduse õhkkonda.

         Euroopa Liidu peamine eesmärk, mille alusel liikmesriigid kehtestavad oma riiklikud eesmärgid, on parandada tingimusi teadus- ja arendustegevuse jaoks, eelkõige eesmärgiga tuua kombineeritud avaliku ja erasektori investeeringute tase 2020. aastaks 3 protsendini SKPst. Komisjon töötab välja teadus- ja arendustegevuse ja innovatsiooni intensiivsust kajastava näitaja.

      5. suunis:   ressursitõhususe parandamine ja kasvuhoonegaaside vähendamine
      Liikmesriigid ja liit peaksid kehtestama meetmed, et edendada majanduskasvu ja ressursside kasutamise vahelise seose kaotamist, pöörates keskkonnaprobleemid majanduskasvu võimalusteks ning kasutades oma loodusvarasid tõhusamalt, mis aitab samuti kaasa keskkonnaseisundi halvenemise takistamisele ja bioloogilise mitmekesisuse tagamisele. Nad peaksid rakendama vajalikke struktuurireforme, et olla edukad uute ettevõtlusalaste ja tööhõive võimaluste loomisel suureneva ülemaailmse süsinikdioksiidi heidete piiramise ja piiratud ressursside kontekstis. Liit ja liikmesriigid peaksid veel pingutama, et kiirendada integreeritud ja täielikult toimiva energia siseturu loomist, et võimaldada kitsaskohtadeta elektrienergia- ja gaasivooge. Heidete vähendamiseks ja energiatõhususe parandamiseks peaksid liikmesriigid kasutama laialdaselt turupõhiseid vahendeid, toetades väliskulude arvessevõtmise põhimõtet, sealhulgas maksustamist, ja muid tõhusaid toetusvahendeid, et vähendada heiteid ja kohaneda paremini kliimamuutustega, toetama kulutõhusal viisil jätkusuutlikku majanduskasvu ja tööhõivet ja ressursitõhusust, looma stiimuleid taastuvenergia ja süsinikuvaeste kliimamuutustele vastupanuvõimeliste tehnoloogiate kasutamiseks ning suunduma ümber keskkonnasõbralikumatele ja omavahel ühendatud transpordiliikidele ning edendama energiasäästu ja ökoinnovatsiooni. Liikmesriigid peaksid järk-järgult lõpetama keskkonnakahjulike toetuste andmise ning tagama neist tulenevate kulude ja tulude õiglase jaotamise.
      Liikmesriigid ja liit peaksid kasutama regulatiivseid, mitteregulatiivseid ja maksuvahendeid, näiteks liidu tasandi nõudeid toodete ja ehitiste energiatõhususele, märgistamist ja keskkonnahoidlikke riigihankeid, et luua stiimuleid väljakujunenud tootmis- ja tarbimistavade kulutõhusaks üleminekuks, edendada ringlussevõttu, minna üle energia- ja ressursitõhusale ning ohutule ja püsivale vähem CO2-heiteid tekitavale majandusele, ning tagada areng jätkusuutlikuma transpordi ning ohutu ja puhta energiatootmise suunas, maksimeerides samal ajal neis valdkondades üleeuroopalist koosmõju ning võttes arvesse jätkusuutliku põllumajanduse panust. Liikmesriigid peaksid otsustavalt töötama arukate, ajakohastatud ja täielikult omavahel ühendatud transpordi- ja energia infrastruktuuride väljaarendamise suunas ning kasutama info- ja kommunikatsioonitehnoloogiaid kooskõlas 4. suunisega, et kindlustada tootlikkuse kasv, tagada infrastruktuuriprojektide koordineeritud rakendamine ning toetada avatud, konkurentsivõimeliste ja integreeritud võrguturgude arengut.

         Euroopa Liidu peamine eesmärk, mille alusel liikmesriigid kehtestavad oma riiklikud eesmärgid, on vähendada 2020. aastaks kasvuhoonegaaside heitkogust 1990. aasta tasemega võrreldes 20 % võrra; suurendada taastuvate energiaallikate osakaalu liidu energia lõpptarbimises 20 protsendini; ning astuda samme energiatõhususe suurendamiseks 20 % võrra; liit on kohustunud tegema otsuse vähendada tingimusliku pakkumisena 2012. aastale järgnevat perioodi käsitlevasse ülemaailmsesse ja terviklikku kokkuleppesse 2020. aastaks heitkoguseid 30 % võrreldes 1990. aasta tasemega, tingimusel et ka teised arenenud riigid kohustuvad vähendama heitkoguseid võrreldaval määral ning et arengumaad annavad piisava panuse vastavalt nende kohustustele ja võimalustele.

      6. suunis:   ettevõtlus- ja tarbimiskeskkonna parandamine ning tööstusbaasi moderniseerimine ja arendamine, et tagada siseturu täielik toimimine.
      Liikmesriigid peaksid tagama, et turud toimiksid kodanike, tarbijate ja ettevõtjate huvides. Tagades tarbijate kaitse, peaksid liikmesriigid ja liit kehtestama prognoositavad raamtingimused ning tagama hästi toimivad, avatud ja konkurentsivõimelised toote- ja teenuste turud. Eelkõige peaks nende meetmete eesmärk olema ühtse turu ja reguleerimissüsteemi süvendamine, eelkõige finantssektoris, ning ülemaailmsel tasandil finantsturgude võrdsete võimaluste edendamine, ühtse turu ja konkurentsieeskirjade tõhus rakendamine ja jõustamine ning vajaliku füüsilise infrastruktuuri väljaarendamine, pidades silmas ka piirkondlike erinevuste vähendamist.
      Tuleks edasi arendada siseturu välismõõdet, eesmärgiga tõhustada kaubandust ja investeerimist. Seoses ühtse turuga tuleb pöörata nõuetekohast tähelepanu, et pakutakse piisavalt üldist huvi pakkuvaid teenuseid. Liikmesriigid peaksid jätkama ettevõtluskeskkonna parandamist, kaasajastades riigi juhtimist, parandades ettevõtete üldjuhtimist, kõrvaldades allesjäänud tõkked ühtsele turule, vähendades tarbetut halduskoormust ning vältides tarbetute uute koormuste tekitamist, kohaldades aruka reguleerimise vahendeid, muu hulgas koostalitlusvõimeliste e-valitsuse teenuste edasiarendamise kaudu, kõrvaldades maksutõkked, toetades väikseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid (VKEd), parandades nende juurdepääsu ühtsele turule kooskõlas Euroopa väikeettevõtlusalgatusega „Small Business Act” ja põhimõttega „kõigepealt mõtle väikestele”, tagades stabiilsed ja integreeritud finantsteenuste turud, hõlbustades rahastamisele juurdepääsu, edendades intellektuaalomandi õigustele juurdepääsu ja nende kaitsmise tingimusi, toetades VKEde rahvusvahelistumist ja edendades ettevõtlikkust, sealhulgas naisettevõtlust. Riigihanked peaksid edendama innovatsiooni, eelkõige VKEde puhul, ning toetama üleminekut ressursi- ja energiatõhusale majandusele (kooskõlas 5. suunisega), järgides sealjuures avatud turu, läbipaistvuse ja tõhusa konkurentsi põhimõtteid.
      Liikmesriigid peaksid toetama tänapäevast, innovatiivset, mitmekesist, konkurentsivõimelist, süsinikuvaest ning ressursi- ja energiatõhusat tööstusbaasi, tehes seda osaliselt mis tahes vajaliku restruktureerimise hõlbustamise kaudu kulutõhusal viisil ning täielikus kooskõlas liidu konkurentsieeskirjade ja muude asjaomaste eeskirjadega. Sellega seoses peaksid liikmesriigid muutma liidu vahendite osas prioriteete. Liikmesriigid peaksid tegema tööstusettevõtete ja sidusrühmadega tihedat koostööd, et anda panus liidu juhtivasse rolli ja konkurentsivõimesse ülemaailmses jätkusuutlikus ja kaasavas arengus, eelkõige soodustades äriühingute sotsiaalset vastutust, tehes kindlaks kitsaskohti ning võimaldades muutusi.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 2. september 2013 , Euroopa Liidu Nõukogule Banco de España välisaudiitorite kohta (EKP/2013/32)

text:
               13.9.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 264/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   2. september 2013,
   Euroopa Liidu Nõukogule Banco de España välisaudiitorite kohta
   (EKP/2013/32)
   2013/C 264/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja liikmesriikide, mille rahaühik on euro, keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Seniste Banco de España välisaudiitorite volitused lõppesid pärast 2012. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2013. majandusaastast.

               (3)

               Majandusaastateks 2013 kuni 2017 on Banco de España valinud oma välisaudiitoriks KPMG Auditores, S.L,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Banco de España välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2013 kuni 2017 määrata KPMG Auditores, S.L.

      Frankfurt Maini ääres, 2. september 2013

            EKP president

         Mario DRAGHI


title: 2014/180/EL: Komisjoni soovitus, 27. märts 2014 , teise kooskõlastatud kontrollikava kohta, mille eesmärk on teha kindlaks pettuste levik teatavate toitude turustamisel  EMPs kohaldatav tekst

text:
               29.3.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 95/64

         KOMISJONI SOOVITUS,
   27. märts 2014,
   teise kooskõlastatud kontrollikava kohta, mille eesmärk on teha kindlaks pettuste levik teatavate toitude turustamisel
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2014/180/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks, (1) eriti selle artiklit 53,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 53 on sätestatud, et komisjon võib vajaduse korral soovitada koordineeritud kontrollikavasid, mida korraldatakse ühekordselt eelkõige sööda, toidu või loomadega seotud ohtude leviku kindlakstegemiseks.

               (2)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2000/13/EÜ (2) on sätestatud kõikidele toiduainetele kohaldatavad liidu toidu märgistamise eeskirjad.

               (3)

               Kooskõlas direktiiviga 2000/13/EÜ ei tohi märgistus ja selle meetodid tarbijat eksitada, eelkõige seoses toidu selliste iseloomulike tunnustega nagu toidu tegelik olemus ja nimetus. ELi või siseriiklike erieeskirjade puudumise korral peaks nimetus, mille all toodet müüakse, olema toote harjumuspärane nimetus selles liikmesriigis, kus toodet müüakse, või toidu kirjeldus, mis annab ostjale piisavalt selget teavet toote tegeliku olemuse kohta.

               (4)

               Toidu puhul, mis on suunatud lõpptarbijale või toitlustusettevõtetele, peavad olema müügipakendi etiketile märgitud kõik koostisosad. Lõpptarbijale või toitlustusettevõtetele ettenähtud toitude puhul, mis sisaldavad koostisosana liha, tuleb otse pakendile või sellele kinnitatud märgisele märkida loomaliigi nimi, millise lihaga on tegemist. Kui koostisosa on nimetatud toidu nimetuses, märgitakse koostisainete loetelus selle kogus protsentides, et vältida tarbija eksitamist toidu nimetuse või koostisega.

               (5)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 853/2004 (3) nähakse ette konkreetsete loomset päritolu toiduainete suhtes kohaldatavad täiendavad märgistusnõuded. Eelkõige nähakse ette, et lõpptarbijale tarnimiseks ettenähtud pakendid, mis sisaldavad hakkliha, muu hulgas kabjaliste hakkliha, peavad kandma märgist, mis näitab, et selliseid tooteid tuleks enne tarbimist termiliselt töödelda sellisel määral, nagu see on nõutav selle liikmesriigi siseriiklike õigusaktidega, mille territooriumil toode turule viiakse.

               (6)

               Pärast 2012. aasta detsembris liikmesriikides alanud ametlikke kontrollimisi teatati komisjonile, et teatavad müügipakendis toidud sisaldasid hobuseliha, mida ei olnud märgitud otse pakendil või sellele kinnitatud märgisel esitatud koostisosade loetelus. Selle asemel osutati teatavate selliste toitude nimetuses ja/või lisatud koostisosade loetelus eksitavalt üksnes veiseliha olemasolule.

               (7)

               Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 (4) artiklile 17 peavad toidu- ja söödakäitlejad enda juhitava ettevõtte kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel tagama toidu ja sööda vastavuse nende tegevust reguleerivatele toidualaste õigusnormide nõuetele ning kontrollima kõnealuste nõuete täitmist.

               (8)

               Komisjoni soovituses 2013/99/EL (5) soovitati liikmesriikidel rakendada ühe kuu jooksul koordineeritud kontrollikava, et teha kindlaks pettuste levik teatavate toitude turustamisel. Soovitatud koordineeritud kontrollikava hõlmas kahte meedet. Esimene meede hõlmas toidu asjakohast kontrolli jaemüügi tasandil ja muudes asutustes, et teha kindlaks, kas pakendatud ja pakendamata tooted sisaldavad hobuseliha, mida ei ole nõuetekohaselt pakendile märgitud, või pakendamata toiduainete puhul, kas teavet hobuseliha sisalduse kohta on tarbijate või toitlustusettevõtete eest varjatud. Teine meede hõlmas asjakohase kontrolli tegemist inimtoiduks ettenähtud hobuseliha käitlevates ettevõtetes, sealhulgas kolmandatest riikidest pärit toidu kontrollimist, et avastada fenüülbutasooni jääke.

               (9)

               Koordineeritud kontrollikava tulemused kinnitasid, et enamikus liikmesriikides rikuti korduvalt lihatoodete märgistamise suhtes kohaldatavate õigusaktide nõudeid. Seepärast on vajalikud koordineeritud kontrollikava järelmeetmed, mis seisnevad teises kontrollide voorus jaemüügi ja muude asutuste tasandil, et teha kindlaks, kas esimese koordineeritud kontrollikava käigus avastatud tegevus jätkub endiselt.

               (10)

               Samas ei ilmnenud toidust fenüülbutasooni jääkide avastamiseks tehtud ametlike kontrollimiste käigus nõuete tõsist ja korduvat rikkumist; seega ei peeta praegu vajalikuks teise koordineeritud kontrollide vooru korraldamist kõnealuses valdkonnas.

               (11)

               Esimese koordineeritud kontrollikava käigus esitas loomasöödas sisalduvate loomsete valkude määramise Euroopa Liidu referentlabor nõuandeid selle kohta, milliste meetoditega saab määrata proovides loomseid valke, mis pärinevad märgistusel nimetamata liikidelt. Kõnealuse analüüsi jaoks ei ole endiselt valideeritud meetodit, kuid pärast ekspertidega konsulteerimist on eespool nimetatud labor ühtlustatud katse-eeskirja kasutamist käsitlevaid nõuandeid ajakohastanud ning teinud need oma veebisaidil kättesaadavaks.

               (12)

               Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile teabe kasutatud meetodite, kontrolli tulemuste ja positiivsete leidude korral võetud meetmete kohta kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul ja ühtlustatud vormis.

               (13)

               Toiduahela ja loomatervishoiu alalise komiteega on konsulteeritud,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid peaksid rakendama koordineeritud kontrollikava nelja järjestikuse nädala jooksul ajavahemikus 21. aprillist kuni 16. juunini 2014 vastavalt käesoleva soovituse I lisale.

               2.

               Liikmesriigid peaksid esitama teabe punkti 1 kohaste ametlike kontrollimiste ja mis tahes asjakohaste sunnimeetmete rakendamise tulemuste kohta 22. juuliks 2014 käesoleva soovituse II lisas esitatud vormis.

      Brüssel, 27. märts 2014

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Tonio BORG

      (1)  ELT L 165, 30.4.2004, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ, 20. märts 2000, toiduainete märgistust, esitlust ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29).

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 853/2004, 29. aprill 2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erireeglid (ELT L 139, 30.4.2004, lk 55).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 178/2002, 28. jaanuar 2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1).

      (5)  Komisjoni soovitus 2013/99/EL, 19. veebruar 2013, koordineeritud kontrollikava kohta, mille eesmärk on teha kindlaks pettuste levik teatavate toiduainete turustamisel (ELT L 48, 21.2.2013, lk 28).

      I LISA

         Teine koordineeritud kontrollikava, mille eesmärk on teha kindlaks pettuste levik teatavate toitude turustamisel

      KOORDINEERITUD KONTROLLIKAVA MEETMED JA ULATUS
      A.   Kontrollitavad tooted

                  1.

                  Toiduained, mille puhul on turustamisel ja/või märgistusel peamiseks lihakoostisosaks märgitud veiseliha (nt hakkliha, lihavalmistised ja lihatooted), mis kuuluvad järgmistesse kategooriatesse:

                              a)

                              lõpptarbija või toitlustusettevõtte jaoks ettenähtud müügipakendis toiduained, mille peamiseks koostisosaks on märgistuse kohaselt veiseliha;

                              b)

                              lõpptarbijale või toitlustusettevõttele müügiks pakutavad müügipakendita tooted, tarbija soovil müügikohas pakitavad tooted või lõpptarbijale vahetult müügiks pakendatavad toiduained, mille turustamisel ja/või muul kirjeldamisel on lihafraktsiooni peamise koostisosana märgitud veiseliha.

                  2.

                  Koordineeritud kontrollikava raames kohaldatakse mõistet „müügipakendis toit” direktiivi 2000/13/EÜ artikli 1 lõike 3 punkti b tähenduses.

                  3.

                  Koordineeritud kontrollikava raames kohaldatakse mõisteid „hakkliha” ja „lihavalmistised” ja „lihatooted” määruse (EÜ) nr 853/2004 I lisa punktide 1.13, 1.15 ja 7.1 tähenduses.

            B.   Eesmärk
      Pädev asutus peaks teostama ametlikke kontrolle, et teha kindlaks, kas punktis A osutatud tooted sisaldavad hobuseliha, mida ei ole pakendil nõuetekohaselt näidatud, või kas pakendamata toidu puhul on kogu teave selle sisalduse kohta tehtud tarbijale või toitlustusettevõtetele kättesaadavaks kooskõlas ELi ja vajaduse korral siseriiklike sätetega.
      C.   Proovivõtukohad ja -kord

                  1.

                  Proov peab olema liikmesriigi asjaomaste toodete jaoks representatiivne ning hõlmama mitmekesiseid tooteid.

                  2.

                  Toodetest tuleks proove võtta jaemüügi tasandil (nt selvehallid, väikesed jaekauplused ja kohalikud lihakauplused) ning neid võib võtta ka muudes asutustes (nt külmhooned).

            D.   Proovide arv ja menetlused
      Järgmises tabelis on esitatud ülevaade selliste proovide soovitusliku arvu kohta, mis tuleb võtta soovituse punktis 1 sätestatud ajavahemiku jooksul. Proovide jaotumine liikmesriigiti põhineb rahvastikunäitajatel, kusjuures iga liikmesriigi kohta tuleb asjaomastest toodetest 30 päeva jooksul võtta vähemalt 10 proovi.

                  Veiseliha sisaldavate toiduainetena turustatavad toiduained

                  Riik, kus toodet müüakse

                  Soovituslik proovide arv

                  Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Ühendkuningriik, Hispaania, Poola

                  150

                  Rumeenia, Madalmaad, Belgia, Kreeka, Portugal, Tšehhi Vabariik, Ungari, Rootsi, Austria, Bulgaaria

                  100

                  Leedu, Slovakkia, Taani, Iirimaa, Soome, Läti, Horvaatia

                  50

                  Sloveenia, Eesti, Küpros, Luksemburg, Malta

                  10

            E.   Meetod
      Kasutada tuleks järgmist eeskirja.

                  1.

                  Kõik proovid peaksid läbima esialgse sõelkatse, mille eesmärk on kontrollida, kas liha sisaldab vähemalt 0,5 massiprotsendi ulatuses hobuseliha. Sõelumismeetodi valib liikmesriik.

                  2.

                  Ainult selliseid proove, mille lihakomponendis leiti punkti 1 kohase sõelkatsega hobuseliha, kontrollitakse mitokondriaalse DNA kinnitava testiga, milles kasutatakse pöördtranskriptaasi polümeraasi ahelreaktsiooni ja mille eesmärk on kindlaks teha, kas hobuseliha sisaldus on vähemalt 1 massiprotsent või suurem. Kinnitamiseks kasutatav meetod peab olema kaliibritud loomasöödas sisalduvate loomsete valkude määramise Euroopa Liidu referentlabori esitatud värske liha standarditud kontrollproovi põhjal.

                  3.

                  Kõik lõike 2 kohased liikmesriigis tehtavad kinnitavad testid tuleks teha pädeva asutuse poolt selleks otstarbeks määratud laboris. Määratud labor võib asuda teises liikmesriigis, kui on sõlmitud kokkulepe kõnealuse liikmesriigi pädeva asutusega. Määratud laboril peaks olema vähemalt ISO 17025 sertifikaat, mis tõendab samaväärsete testide tegemise suutlikkust. Määratud labor võib olla osalenud ka esialgse sõelkatse voorus.
                  Kinnitavate testide tegemises osaleva määratud labori nimi ja aadress tuleks edastada loomasöödas sisalduvate loomsete valkude määramise Euroopa Liidu referentlaborile, kes avaldab kõnealuse teabe oma veebisaidil.
                  Üksikasjalikumad juhised kinnitamismeetodi kohta on kättesaadavad loomasöödas sisalduvate loomsete valkude määramise Euroopa Liidu referentlabori veebisaidil: http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      II LISA

         Punktis 2 osutatud tulemusi käsitleva aruande vorm

                  Toote kategooria

                  Proovide arv

                  Esimeses sõelkatse voorus kasutatud katsemeetod (testi tüüp ja kaubamärk)

                  Positiivsete leidude (=/> 0,5 %) arv esimese sõelkatse vooru järel

                  Kinnitavas voorus kasutatud katsemeetod

                  Positiivsete leidude (=/> 1 %) arv määratud laboris toimunud teise katsevooru järel

                  Märkused

                  Proovide koguarv

                  Positiivsete proovide koguarv pärast esimest katsevooru

                  Positiivsete proovide koguarv pärast määratud laboris toimunud teist kinnitavate katsete vooru

         Punktis 2 osutatud sunnimeetmeid käsitleva aruande vorm

                  Nende positiivsete leidude arv, millega seoses on praeguseks juba kohaldatud sunnimeetmed

                  Kui võimalik, kirjeldage üksikasjalikult kõige sagedamini kasutatud sunnimeetmeid (kuni kolm punkti)

                  Nende positiivsete leidude arv, millega seoses praeguseks sunnimeetmed kohaldatud ei ole

                  Kui võimalik, kirjeldage üksikasjalikult kõige sagedasemaid sunnimeetmetest loobumise põhjuseid (kuni kolm punkti)


title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Itaalia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/57

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Itaalia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   2014/C 247/11
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (4) Itaalia 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Itaalia stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Itaalia 2014. aasta eelarvekava kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi (6), mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Itaaliat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Itaalia suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Itaalias esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid. Eriti vajavad otsustavaid poliitikameetmeid ja tähelepanu püsivalt kõrge valitsemissektori võlatase ja nõrgast tootlikkuse kasvust tulenev madal väline konkurentsivõime, mida veelgi võimendab pikaajaline vilets majanduskasv.

               (8)

               Itaalia esitas 22. aprillil 2014 nii oma 2014. aasta riikliku reformikava kui ka 2014. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia eesmärk on 2016. aastaks keskpika perioodi eesmärgi saavutamine, milleks on struktuurselt tasakaalus eelarvepositsioon, pidades samal ajal kinni võlataseme nõudest 2013.–2015. aasta üleminekuperioodi jooksul. Stabiilsusprogrammis on kinnitatud, et keskpika perioodi eesmärk on struktuurselt tasakaalus eelarvepositsioon, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Stabiilsusprogrammis kavandatud (ümberarvutatud) struktuuriline kohandamine on 0,2 protsendipunkti SKPst 2014. aastal ja 0,4 protsendipunkti 2015. aastal. Stabiilsusprogrammi kohaselt on sellised piiratud kohandused keskpika perioodi eesmärgi suunas põhjendatud raskete majandustingimustega ja sellega, et vaja on teha jõupingutusi põhjaliku struktuurireformide programmi elluviimiseks. Nimelt on kavas mitu struktuurireformi, mille mõju potentsiaalsele majanduskasvule oleks positiivne ja mis lõpuks viiksid valitsemissektori võla suhte SKPsse järgnevatel aastatel alla. Stabiilsusprogrammis kavandatud struktuuriline kohandamine lubaks Itaalial kinni pidada võla vähendamise sihttasemest 2013–2015 üleminekuperioodi jooksul, millele aitaks osaliselt kaasa ka ulatuslik privatiseerimiskava, mida rakendatakse aastatel 2014–2017 (mille suurus on 0,7 protsendipunkti SKPst igal aastal). Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium, mida ei ole kinnitanud ükski sõltumatu organ, on veidi optimistlik, eriti stabiilsusprogrammi hilisemate aastate puhul.
               2014. aastaks on ette nähtud kõrvalekaldumine keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskavast ja kui see peaks järgmisel aastal korduma, võib seda pidada märkimisväärseks, muu hulgas ka kulueesmärki arvesse võttes. Lisaks ei ole eelarve-eesmärkide saavutamist täielikult toetatud piisavalt üksikasjalike meetmetega, eriti alates 2015. aastast. Komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosis on viidatud sellele, et 2014. aastal ei peeta kinni võla vähendamise sihttasemest, kuna prognoositud struktuuriline kohandus (ainult 0,1 protsendipunkti SKPst) ei vasta struktuurilise kohandamise nõudele, mis on 0,7 protsendipunkti SKPst. Lähtudes stabiilsusprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et selleks, et tagada stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete järgimine, on vaja täiendavaid jõupingutusi, kaasa arvatud 2014. aastal.

               (10)

               Hiljutised meetmed tootmistegurite maksukoormuse leevendamiseks on olnud küllaltki piiratud. Seega on võimalik nihutada maksukoormust veel rohkem tarbimisele, omandile ja keskkonnale, pidades samal ajal rangelt kinni eelarve-eesmärkidest. Tarbimise osas eeldab maksusüsteemi struktuuri parandamine ka kindlasti vähendatud käibemaksumäärade ja otseste maksukulude läbivaatamist, mille puhul tuleb tähelepanu pöörata vajadusele vähendada võimalikku jaotuslikku mõju. Omandi osas võimaldaks katastriväärtuste läbivaatamine vastavalt praegustele turuväärtustele kehtestada õiglasemad korduvad kinnisvaramaksud. Hiljuti vastu võetud maksureformi seadus annab selliste vajalike reformide elluviimiseks võimaluse. Arvestades probleemi suurust, peavad maksusüsteemi struktuuri muutmisele suunatud meetmeid täiendama lisameetmed maksuhalduse ja maksukuulekuse parandamiseks ning otsustavad meetmed maksudest kõrvalehoidumise, varimajanduse ja mitteametliku töötamisega võitlemiseks, kuna need avaldavad jätkuvalt olulist negatiivset mõju riigi rahandusele ja seaduskuulekate maksumaksjate rahakotile. Selles osas on maksureformi seadusega ette nähtud mitmed meetmed maksuhalduse tugevdamiseks – maksutulu puudujäägi põhjalik hindamine ja maksutulu puudujäägi seire süsteem, lihtsustamismeetmed, meetmed suhete parandamiseks maksumaksjatega, meetmed maksuvõlgade sissenõudmise parandamiseks kohalikul tasandil ning tugevdatud maksukontroll. Otsus võtta alates 2015. aastast kasutusele eeltäidetud maksudeklaratsioonid on samuti õige samm maksukuulekuse suurendamise suunas.

               (11)

               Vastuvõetud meetmete põhjalik ja kiire rakendamine on Itaalia jaoks endiselt üks olulisemaid väljakutseid, nii kehtivate õigusaktide rakendamisel tekkinud lünkade kõrvaldamisel kui ka edasiste viivituste ärahoidmisel. Üks peamisi hoobasid Itaalias õigusaktide rakendamise parandamiseks ja üldiselt poliitikameetmete sujuvama toimimise tagamiseks on parem koordineerimine ja tõhusam pädevuse jaotamine eri valitsustasandite vahel. See oleks omakorda kasulik ELi vahendite haldamisel – selles valdkonnas on siiani võetud üksnes osalisi ja mittetäielikke meetmeid, eriti lõunapoolsetes piirkondades. ELi vahendite haldamist iseloomustavad jätkuvalt ka haldussuutmatus ja läbipaistmatus ning hindamise ja kvaliteedikontrolli puudumine. Ka avaliku teenistuse kvaliteet saaks kasu suuremast tulemuslikkusest ja teenustele orienteeritusest ning vastavatest muudatustest personalihalduses. Korruptsiooni vari lasub jätkuvalt Itaalia tootmissüsteemil ning vähendab usaldust poliitilise ja institutsioonilise maastiku vastu. Süütegude aegumise regulatsioon tuleb läbi vaadata. Tõhus korruptsioonivastane võitlus eeldab ka piisavate volituste andmist riiklikule korruptsioonivastase võitluse ametile, mis tegeleb haldusasutuste hindamise ja läbipaistvusega. Õigusemõistmine tsiviilasjades on teatud aspektides endiselt ebatõhus ja vastuvõetud meetmete mõju tuleb tähelepanelikult jälgida.

               (12)

               Võttes arvesse eelmisel aastal Itaalia Panga juhtimisel toimunud varade kvaliteedi suunatud läbivaatamist, on jätkuvalt oluline parandada langenud väärtusega varade haldamist ja soodustada nende võõrandamist, et taastada pankade võimekus laiendada laenuandmist reaalmajandusele. Rahastamisvõimaluste parandamiseks võetud meetmed on keskendunud peamiselt ettevõtete laenusaamise lihtsustamisele, kuid muud rahastamisvahendid peale pangalaenude ei ole endiselt kuigi arenenud, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul. Tervitatavad on pankade üldjuhtimise valdkonnas tehtud algatused, eriti Itaalia Panga hiljuti avaldatud uued põhimõtted. Tuleb siiski arvestada, et selliste algatuste mõju sõltub nende nõuetekohasest rakendamisest pankade poolt ja sellest, kuidas nendest põhimõtetest kinnipidamist kontrollitakse. Eriti hoolikalt tuleb jälgida mõningaid suurimaid ühistupankasid (it k banche popolari).

               (13)

               Olukord Itaalia tööturul halvenes 2013. aastal veelgi – tööpuudus tõusis 12,2 %-ni, kusjuures noorte tööpuudus 40 %-ni. Vastuvõetud tööturu- ja palgakujundusreformide täielik rakendamine ja nende mõju hoolikas jälgimine on esmatähtsad tagamaks, et nendest loodetavad hüved – suurem tööturult väljumise paindlikkus, paremini reguleeritud tööturule sisenemise paindlikkus, laiaulatuslikum töötushüvitiste süsteem ja palkade viimine senisest paremini vastavusse tootlikkusega – tõeks saavad. Plaanidesse tõhustada töölesuunamise teenuseid riiklike tööturuasutuste tugevdamise teel on tekkinud viivitusi ja need tuleb kiiremini ellu rakendada. Lisaks meetmetele, mis soodustavad töökohtade loomist lühemas perspektiivis, tuleb võtta meetmeid killustatuse vähendamiseks. Üldiselt iseloomustavad Itaalia tööturgu endiselt killustatus ja vähene osalus, seda eriti naiste ja noorte hulgas. Seepärast tuleb siiani võetud väheseid meetmeid laiendada ja teha seda muu hulgas kooskõlas noortegarantii eesmärkidega. Leibkondade kasutada olev tulu Itaalias on langemas, samuti suurenevad vaesus ja sotsiaalne tõrjutus, mis mõjutavad eeskätt lastega peresid. Sotsiaalkulutused on Itaalias jätkuvalt suunatud eelkõige eakatele, kusjuures nende tööturule kaasamisele eriti tähelepanu ei pöörata, mis vähendab võimalusi sotsiaalset tõrjutust ja vaesust vähendada. Hiljuti katseprojektina loodud sotsiaalabi skeemi eesmärk on pakkuda sotsiaalset turvavõrku. Selle kavandatud laiendamine kogu riigile nõuab sotsiaalkulutuste ja -teenuste tõhususe parandamist kõikjal riigis.

               (14)

               Jõupingutusi haridustulemuste ja inimkapitali investeerimise parandamiseks tuleb teha kõigil haridustasanditel, st põhi- ja keskhariduses ning kolmanda taseme hariduses. Õpetajaametile on praegu iseloomulik ühe karjääritee olemasolu ja see pakub piiratud väljavaateid ametialaseks arenguks. Õpetajate karjääri mitmekesistamine, nende karjääri parem sidumine tulemustega ja koolide hindamise üldiseks muutmine võivad viia paremate tulemusteni koolides. Selleks et tagada sujuv üleminek hariduse omandamiselt tööturule, on esmatähtis tugevdada ja laiendada praktilist õpet, suurendades töökohapõhise õppe ja kutsehariduse ja -koolituse osakaalu kesk- ja kolmanda taseme hariduses. Pärast vastavasisulise seadusandliku dekreedi vastuvõtmist 2013. aastal on hädavajalik luua riiklik kvalifikatsioonide register, et tagada oskuste tunnustamine kõikjal riigis. Tuginedes esialgsetele selles suunas tehtud sammudele, tuleks järgmiseks alustada riigi raha jagamisega ülikoolidele ja uurimisinstituutidele teadustöö ja õppetulemuste põhjal; see aitaks ühest küljest ülikoolide kvaliteeti tõsta ja teisest küljest suurendaks teadusuuringute ja innovatsiooni võimekust valdkondades, mis on teistest maha jäänud.

               (15)

               Mõned meetmed on võetud selleks, et luua ettevõtja- ja kodanikusõbralikum keskkond, kuid nende mõju vähendavad viivitused nende lõplikul heakskiitmisel ja puudujäägid rakendamisel. Konkurentsi osas on veel hulk kitsaskohti (reserveeritud tegevusalad, kontsessioonid/loasüsteemid, jne) vabade elukutsete esindajate ametitoimingute, kindlustuse, kütuse turustamise, jaemüügi- ja postiteenuste valdkonnas. Tegeleda tuleb ka teatavate puudustega riigihangete süsteemis. Samuti on prioriteetne konkurentsi suurendamine kohaliku tasandi avalike teenuste osutamisel. Eeskätt tuleb rakendada kehtiv õigusakt, mis näeb ette, et kehtivad lepingud, mis ei ole ELi õigusega kooskõlas nn majasisese üksuse kriteeriumide osas, tuleb 31. detsembriks 2014 parandada.

               (16)

               Taristuprobleemid takistavad energiaturu nõuetekohast toimimist. Transpordi valdkonnas nõuavad erilist tähelepanu ja meetmeid mitmeliigilise taristu puudumine ning Itaalia sadamate vähene sünergia ja puudulikud ühendused tagamaaga. Lairibaühenduse kättesaadavus on Itaalia linnavälistes piirkondades piiratud.

               (17)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Itaalia majanduspoliitikat. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Itaalia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–8.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (7) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (19)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 kuni 8.

               (20)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (8). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Itaalia tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Itaalial võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosile tuginedes tugevdada 2014. aasta eelarvemeetmeid, võttes arvesse lõhet, mis on tekkimas võrreldes stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega, eelkõige võla vähendamise nõudega, ning tagada liikumine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas. Tugevdada 2015. aastal oluliselt eelarvestrateegiat, et tagada võla vähendamise nõude järgimine ja seeläbi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamine. Seejärel tagada, et valitsemissektori üldvõlg näitaks piisavat kahanemistendentsi, viia ellu pingeline privatiseerimiskava, rakendada majanduskasvu soodustav eelarvekohandus, mis tugineb kõigi valitsustasandite avalike kulutuste tõhususe ja kvaliteedi kestlikust parandamisest tulenevatele märkimisväärsetele säästudele, säilitades majanduskasvu soodustavad kulutused teadus- ja arendustegevusele, innovatsioonile, haridusele ja põhitaristu projektidele. Tagada eelarvenõukogu sõltumatus ja täielik töövalmidus nii kiiresti kui võimalik, kuid hiljemalt 2014. aasta septembriks 2015. aasta eelarvekava hindamise ajaks.

               2.

               Nihutada maksukoormust veelgi enam tootmisteguritelt tarbimisele, omandile ja keskkonnale, pidades samal ajal kinni eelarve-eesmärkidest. Selleks tuleb hinnata hiljutise tööjõu maksukiilu vähendamise tõhusust ja tagada selle rahastamine 2015. aastaks, vaadata läbi otseste maksukulude ulatus ja laiendada maksubaasi, eeskätt tarbimismaksude puhul. Tagada tõhusamad keskkonnamaksud, sealhulgas aktsiiside valdkonnas, ning kaotada keskkonnale kahjulikud toetused. Rakendada maksureformi seadus 2015. aasta märtsiks ja võtta sealjuures vastu dekreedid katastrisüsteemi reformimiseks, et tagada kinnisvara maksustamise reformi tulemuslikkus. Suurendada veelgi maksukuulekust, muutes maksusüsteemi toimimise paremini ettearvatavaks, lihtsustades menetlusi, parandades maksuvõlgade sissenõudmist ja moderniseerides maksuhaldust. Jätkata võitlust maksudest kõrvalehoidumise vastu ning võtta täiendavaid meetmeid võitlemiseks varimajanduse ja deklareerimata tööga.

               3.

               Osana üldisematest püüdlustest tõhustada avalikku haldust, täpsustada kõigi valitsustasandite pädevusi. Tagada ELi vahendite parem haldamine, võttes otsustavaid meetmeid haldussuutlikkuse ja läbipaistvuse suurendamiseks, hindamise ja kvaliteedikontrolli parandamiseks nii riiklikul kui ka piirkondlikul tasandil, eelkõige lõunapoolsetes piirkondades. Parandada veelgi korruptsioonivastaste meetmete tulemuslikkust, sh vaadates läbi süütegude aegumise regulatsiooni 2014. aasta lõpuks ja tugevdades riikliku korruptsioonivastase võitluse ameti volitusi. Õigeaegselt jälgida tsiviilasjades kohtumõistmise tõhustamiseks vastuvõetud reformide mõju, selleks et tagada nende tõhusus ja võtta vajaduse korral täiendavaid meetmeid.

               4.

               Toetada pangandussektori vastupanuvõimet ning tagada pankade võime hallata ja võõrandada langenud väärtusega varasid, et taastada laenuandmine reaalmajandusele. Suurendada ettevõtete, eeskätt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete pangaväliseid rahastamisvõimalusi. Jätkata kogu pangandussektoris tõhusate üldjuhtimise tavade edendamist ja jälgimist, pöörates erilist tähelepanu suurtele ühistupankadele (it k banche popolari) ja sihtasutuste rollile, eesmärgiga muuta finantsvahendus tõhusamaks.

               5.

               Hinnata 2014. aasta lõpuks tööturu- ja palgakujundusreformide mõju töökohtade loomisele, vallandamise korrale, tööturu dualismile ja kulupõhisele konkurentsivõimele ning selgitada välja, kas on vaja võtta täiendavaid meetmeid. Töötada töötutele ulatuslikuma sotsiaalkaitse tagamise suunas, vähendades samal ajal töötasu täiendamise skeemide kasutamist, et soodustada tööjõu ümberpaigutumist. Tugevdada sidet aktiivsete ja passiivsete tööturumeetmete vahel, alustades üksikasjaliku tegevuskava koostamisest 2014. aasta detsembriks, ning parandada koordineerimist ja töötulemusi riiklikes tööturuasutustes kogu riigis. Võtta tulemuslikke meetmeid naiste tööhõive edendamiseks, kehtestades 2015. aasta märtsiks meetmed, mis vähendavad fiskaalseid tegureid, mis motiveerivad leibkonna teist palgasaajat mitte töötama, ja pakkudes piisavalt lapsehoiuteenuseid. Pakkuda kõikjal riigis piisavalt teenuseid noortele, kes ei ole end töötuna arvele võtnud, ja tagada erasektori suurem huvi kvaliteetsete õpipoisi- ja praktikakohtade pakkumise vastu 2014. aasta lõpuks kooskõlas noortegarantii eesmärkidega. Vähendada vaesusohtu ja sotsiaalset tõrjutust, laiendada katseprojektina loodud uut sotsiaalabi skeemi kooskõlas eelarve-eesmärkidega, tagades toetuste asjakohase suunamise, tingimuste range täitmise ja ühtsed toetused kogu riigi territooriumil ning tugevdades sidet tööturule kaasamise meetmetega. Parandada peretoetuste süsteemi tõhusust ja tõsta teenuste kvaliteeti, eelistades madala sissetulekuga leibkondi, kus kasvavad lapsed.

               6.

               Rakendada riiklik koolide hindamise süsteem, et parandada õpitulemusi koolides ja vähendada koolist väljalangevuse määra. Suurendada töökohapõhise õppe osakaalu kutsekeskhariduses ja kutsekoolituses ning tugevdada kutsesuunitlusega kolmanda taseme haridust. Luua riiklik kvalifikatsioonide register, et tagada oskuste laialdane tunnustamine. Tagada, et riigi rahastamisega toetatakse kvaliteetset kõrgharidust ja teadustööd.

               7.

               Võtta vastu menetluses olev õigusakt või muud võrdväärsed meetmed regulatiivkeskkonna lihtsustamiseks ettevõtjate ja kodanike jaoks ning tegeleda lünkadega kehtivate õigusaktide rakendamises. Soodustada turu avanemist ja kõrvaldada järelejäänud konkurentsitõkked ja -piirangud vabade elukutsete esindajate ametitoimingute ja kohalike avalike teenuste, kindlustuse, kütuse turustamise, jaemüügi- ja postiteenuste valdkonnas. Suurendada avalike hangete tõhusust, eelkõige menetlusi ühtlustades, sh e-hangete parema kasutamise, kesksete hankijate ratsionaliseerimise ja õigusnormide nõuetekohase kohaldamise teel riigihankelepingute sõlmimisele eelnevates ja järgnevates etappides. Kohalike avalike teenuste valdkonnas rangelt rakendada õigusakt, mis näeb ette, et nn majasisese üksuse kriteeriumidega vastuolus olevad lepingud tuleb 31. detsembriks 2014 parandada.

               8.

               Tagada transpordiameti kiire ja täielik töövalmidus 2014. aasta septembriks. Kiita heaks strateegilise taristu loetelu energiasektoris ning parandada sadamate haldamist ja ühendusi tagamaaga.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 42.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  COM(2013) 800 (final).

      (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (8)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 141


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0958

Komisjoni soovitus Nõukogule millega lubatakse komisjonil alustada läbirääkimisi ühenduse osalemise kohta International Tax Dialogue’i tegevuses  /* SEK/2007/0958 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 11.7.2007SEK(2007) 958 lõplikKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULEmillega lubatakse komisjonil alustada läbirääkimisi ühenduse osalemise kohta International Tax Dialogue’i tegevusesSELETUSKIRIETTEPANEKU TAUST |110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid ITD on ühing, mille liikmeteks on OECD, IMF ja Maailmapank. Ühingul ei ole põhikirja ning ta ei ole juriidiline isik, ühingu moodustamise aluseks on kolme liikmesorganisatsiooni esindajate sõlmitud kirjalik kokkulepe. ITD eesmärgid on järgmised: – edendada tegelikku dialoogi liikmesorganisatsioonide ja valitsuste vahel maksusüsteemi valdkonnas, et anda kõikidele riikidele teavet, mida tuleb arvesse võtta maksupoliitikat ja maksuhaldust hõlmavates aruteludes; – selgitada välja ja levitada häid maksutavasid; – koordineerida käimasolevaid tegevusi maksunduse valdkonnas, et vältida tegevuste dubleerimist; – edastada vajalikku teavet tehnilise tugitegevuse jaoks maksunduse valdkonnas. ITD teostatud uuringud on avaldatud tema veebilehel (http://www.itdweb.org/Pages/Home.aspx). Lisaks sellele korraldab ITD regulaarselt rahvusvahelisi konverentse. ITD rahastamine toimub valdavalt tema liikmesorganisatsioonide vahendite abil. Eraldatavate summade suuruse määrab ühehäälse otsuse alusel igal aastal kindlaks liikmesorganisatsioonide esindajatest koosnev juhtrühm (steering group). Viimastel majandusaastatel oli iga liikmesorganisatsiooni poolt eraldatavaks summaks ligikaudu 100 000 eurot. ITD ja tema liikmesorganisatsioonid palusid komisjonil saada neljandaks liikmesorganisatsiooniks. |120 | Üldine taust Komisjoni tegevuse eesmärk on soodustada maksupoliitika ülemaailmset koordineerimist ja maksuhalduse alast koostööd. Võttes arvesse majanduse jätkuvat üleilmastumist ja kaubanduse muutumist rahvusvaheliseks, tuleb järjest olulisemaks pidada rahvusvaheliste organisatsioonidega peetavat dialoogi, et koordineerida vastavaid tegevusi ja tagada selliste põhimõtete nagu head haldustavad ja maksundusalane läbipaistvus juurutamine. Komisjon soovib sellises dialoogis osaleda liikmesriikide suhtes täiesti läbipaistval viisil. ITD on kõige olulisem ülemaailmne kõrgetasemeline foorum maksupoliitika ja maksude haldamise küsimuste arutamiseks. Töine dialoog kogu maailma maksuametite vahel ning teatavates konkreetsetes valdkondades tehtav süvendatud koostöö peaksid võimaldama lihtsustada ja kaasajastada eeskirju ja haldusmenetlusi, millega ettevõtjad maksunduse valdkonnas kokku puutuvad. Komisjoni poolt esindatava Euroopa Liidu aktiivne osalemine ITD raames toimuvates aruteludes võimaldab ülemaailmsel tasandil arutleda koostöövõimaluste üle seoses ülemaailmsete piiriüleste maksupettustega. Komisjoni poolt esindatava Euroopa Liidu aktiivne osalemine ITD raames toimuvates aruteludes võimaldab analüüsida kolmandate riikide püüdlusi ja kogemusi ettepanekute väljatöötamisel Euroopa käibemaksusüsteemi kaasajastamiseks. |139 | Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Ettepaneku valdkonnas ei ole kehtivaid õigusnorme. |140 | Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Oma teatises nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa arengukonsensuse juhtimine. Teel ühtsele lähenemisviisile Euroopa Liidus” rõhutab komisjon vajadust toetada head maksuhaldust arenguriikides. ITD eesmärgid vastavad sellele soovitusele. ITD viib läbi uuringuid ja korraldab konverentse väga erinevatel maksualastel teemadel, millest enamik on väga lähedased valdkondadele, kus Euroopa Liit aktiivselt tegutseb. ITD osalemine võimaldab saavutada sünergiat. Maksupoliitika ja maksuhaldustavade koordineerimine rahvusvahelisel tasandil on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks. International Tax Dialogue’i korraldatud uuringuid saavad kasutada arenguriigid, et levitada häid maksuhaldustavasid, mis vastavad ühenduse arengupoliitikale ja eriti komisjoni soovitustele, mis on esitatud tema teatises nõukogule, Euroopa Parlamendile, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa arengukonsensuse juhtimine. Teel ühtsele lähenemisviisile Euroopa Liidus”[1]. |KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |Konsulteerimine huvitatud isikutega |219 | Muud huvitatud isikud peale liikmesriikide ja ITDsse kuuluvate rahvusvaheliste organisatsioonide puuduvad. |Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |229 | Välisekspertiisi korraldamine ei olnud vajalik. |230 | Mõju hindamine Esialgu kavatseti toetada ITD tegevust. Sellest variandist siiski loobuti, sest see ei oleks võimaldanud osaleda aktiivselt ITD eesmärkide ja tegevuskava kindlaksmääramisel. Lõplikult valitud variandi puhul sõlmitakse kokkulepe Euroopa Liidu ja ITD partnerorganisatsioonide vahel. See variant võimaldab komisjonil osaleda ITD juhtrühma (steering group) tegevuses ning määrata selle koosseisus kindlaks ITD tegevuskava ja tegevuse prioriteedid. |ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |305 | Kavandatud meetmete kokkuvõte Tegemist on komisjoni soovitusega nõukogule, milles soovitatakse anda komisjonile volitused alustada läbirääkimisi partnerluskokkuleppe sõlmimiseks ITDga. |310 | Õiguslik alus Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 181a. |320 | Subsidiaarsuse põhimõte Subsidiaarsuse põhimõtet kohaldatakse niivõrd, kuivõrd ettepanek ei hõlma valdkonda, milles ühendusel on ainupädevus. |Liikmesriigid ei suuda iseseisvalt piisaval määral saavutada ettepaneku eesmärke järgmistel põhjustel. |321 | Ainult rahvusvahelised organisatsioonid võivad olla ITD partneriteks. Liikmesriigid võivad küll saada liikmeks, kuid ei saa kuuluda juhtrühma (steering group). |323 | Riigil ei ole võimalik saada ITD partneriks. |Ühenduse meetme abil saab ettepaneku eesmärke paremini saavutada järgmistel põhjustel. |324 | Euroopa Liidu osalemine ITD tegevuses võimaldab koordineeritud lähenemist ning annab võimaluse mõjutada ITD tegevuskava. |327 | Liikmesriigid saavad võimaluse saada ITD liikmeks ning saada kasu ITD korraldatud uuringutest; samas ei ole neil võimalust sekkuda tegevuskava koostamisse. |Seega vastab ettepanek subsidiaarsuse põhimõttele. |Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. |331 | Kokkuleppe sõlmimine ITD partneritega Euroopa Liidu nimel võimaldab saavutada liikmesriikide suhtes täieliku läbipaistvuse. |332 | Komisjoni osalemine ITD tegevuses Euroopa Liidu nimel võimaldab minimeerida selle osalemise mõju eelarvele. |Õigusakti valik |341 | Kavandatud õigusakt: soovitus. |342 | Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el. Oleks olnud mõeldav sõlmida kokkulepe komisjoni ja ITD teiste partnerorganisatsioonide vahel ilma liikmesriike kaasamata, kuid see võimalus ei oleks võimaldanud Euroopa Liitu vajalikul määral kaasata ITD tegevusse. |MÕJU EELARVELE |401 | Praegusel etapil puudub ettepanekul mõju eelarvele, kuid kui hilisemal etapil nõukogu annab komisjonile volitused hakata ITD partneriks, toob see kaasa finantskulu, mis on järgmise viie aasta jooksul suurusjärgus 130 000 eurot aastas. |TÄIENDAV TEAVE |Läbivaatamis- / muutmis- / aegumisklausel |531 | Ettepanek sisaldab läbivaatamisklauslit. |1.  KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULEmillega lubatakse komisjonil alustada läbirääkimisi ühenduse osalemise kohta International Tax Dialogue’i tegevusesEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:Nõukogu lubab komisjonil pidada läbirääkimisi ühenduse osalemise kohta International Tax Dialogue’i tegevuses.Võttes arvesse, et asutamislepingu kohaselt peab komisjon neid läbirääkimisi ühenduse nimel, moodustab nõukogu ad hoc töörühma, mis abistab komisjoni selle ülesande täitmisel.LISAMaailmapanga asepresidendi Danny Leipzigeri kiri 19. aprillist 2007 volinik Kovácsile, millega kutsutakse Euroopa Liitu ühinema International Tax Dialogue’ga.[pic][pic][1] KOM (2006) 421 lõplik