title: Komisjoni soovitus, 17. august 2006 , Fusarium -toksiinide vältimise ja vähendamise kohta teraviljas ja teraviljatoodetes   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               29.8.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 234/35

      KOMISJONI SOOVITUS,
   17. august 2006,

      Fusarium-toksiinide vältimise ja vähendamise kohta teraviljas ja teraviljatoodetes
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2006/583/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 211 teist taanet,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kooskõlas nõukogu 25. veebruari 1993. aasta direktiiviga 93/5/EMÜ (liikmesriikidelt komisjonile antava abi ja liikmesriikide koostöö kohta toidualaste küsimuste teaduslikul uurimisel) (1) lõpetati 2003. aasta septembris teaduskoostöö ülesanne 3.2.10 “Fusarium-toksiinide esinemist käsitlevate andmete kogumine toiduainetes ja ELi liikmesriikide kodanike poolt toiduga tarbitavate koguste hindamine”. (2)

               Tulemused näitavad, et Euroopa Ühenduses on fusarium-toksiinid toiduahelas laialt levinud. Peamisteks fusarium-toksiinide allikateks toidu tarbimisel on teraviljatooted, eelkõige nisust ja maisist valmistatud tooted. Kui kogu elanikkonna ja täiskasvanute rühmas jääb fusarium-toksiinide tarbimine toiduga sageli alla poole vastavast lubatud päevasest tarbitavast kogusest, siis riskirühmades, näiteks imikud ja väikelapsed, on tarbitav hulk nimetatud lubatud päevase tarbitava koguse lähedane või mõnel juhul isegi ületab selle.

               (2)

               Deoksünivalenooli tarbimine toiduga väikelaste ja noorte puhul on lähedane lubatud päevasele tarbitavale kogusele. Zearalenooni puhul tuleb tähelepanu pöörata ülesandes määratlemata elanikkonna rühmadele, kes tarbivad korrapäraselt suurtes kogustes tooteid, mille zearalenooniga saastumise esinemissagedus on suur. Fumonisiini puhul näitasid 2003. aasta viljakoristuse seireandmed, et mais ja maisitooted võivad olla väga tugevalt fumonisiinidega saastunud.

               (3)

               Komisjoni 8. märtsi 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 466/2001, (millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes), (3) sätestatakse deoksünivalenooli ja zearalenooni piirnormid ning alates 2007. aastast on nõutud fumonisiinide ja T-2 ja HT-2 toksiinide piirnormide sätestamine teraviljas ja teraviljatoodetes.

               (4)

               Fusarium-toksiinidele sätestatud piirnormid teraviljas ja teraviljatoodetes võtavad arvesse tehtud toksikoloogilist hinnangut, kokkupuute ulatuse hindamise tulemust ja selliste piirnormide realiseeritavust. Tuleb siiski tunnistada, et on vaja teha kõik võimalik, et veelgi vähendada fusarium-toksiinide sisaldust teraviljas ja teraviljatoodetes.

               (5)

               Sööda osas soovitatakse komisjoni 17. augusti 2006. aasta soovituses 2006/576/EÜ (desoksünivalenooli, zearalenooni, ohratoksiin A, T-2 toksiini ja HT-2 toksiini ja fumonisiinide esinemise kohta loomasöödaks ette nähtud toodetes) (4) suurendada seiret fusarium-toksiinide esinemise osas loomasöödaks ja segasöödaks ette nähtud teraviljas ja teraviljatoodetes ning nähakse ette soovituslikud sisaldused loomasöödaks ja segasöödaks ette nähtud teravilja ja teraviljatoodete vastuvõetavuse hindamiseks.

               (6)

               Fusarium-toksiinide esinemine loomasöödas võib põhjustada toksilist mõju kõikidele loomaliikidele, kahjustades loomade tervist, kuigi erinevate loomaliikide tundlikus on erinev. Selleks et kaitsta loomade tervist ja vältida kahjulikke mõjusid loomakasvatuses, on samuti oluline võimalikult palju vältida ja vähendada fusarium-toksiinide esinemist loomasöödaks ette nähtud teraviljas ja teraviljatoodetes.

               (7)

               Seetõttu tuleks innustada teravilja tootjaid kasutama head põllumajandustava, et vältida ja vähendada teravilja saastumist fusarium-toksiinidega, ning seda tuleks saavutada kogu ühenduses ühtmoodi rakendatavate põhimõtete abil. Käesolevas soovituses sätestatud põhimõtete täielik rakendamine peaks veelgi vähendama saastatuse taset.

               (8)

               Nende põhimõtete puhul võetakse arvesse Codex Alimentariuse komisjonis 2003. aastal vastu võetud “Tegevusjuhiseid teraviljade mükotoksiinidega saastumise vältimise ja vähendamise kohta, koos lisadega ohratoksiin A, zearalenooni, fumonisiinide ja trihhotetseenide kohta (CAC/RCP 51-2003)”,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   Liikmesriigid peaksid arvesse võtma teraviljatootjatele suunatud meetmete vastuvõtmisel käesoleva soovituse lisas sätestatud ühtseid põhimõtteid, selleks et kontrollida ja ohjeldada teravilja saastumist fusarium-toksiinidega.

      Brüssel, 17. august 2006

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 52, 4.3.1993, lk 18. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  Aruandega saab tutvuda komisjoni tervishoiu ja tarbijakaitse peadirektoraadi veebilehel: http://ec.europa.eu/food/fs/scoop/task3210.pdf

      (3)  EÜT L 77, 16.3.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 199/2006 (ELT L 32, 4.2.2006, lk 34).

      (4)  ELT L 229, 23.8.2006, lk 7.

      LISA
      TERAVILJADE FUSARIUM-TOKSIINIDEGA SAASTUMISE VÄLTIMISE JA VÄHENDAMISE PÕHIMÕTTED
      SISSEJUHATUS

                  1.

                  Mitmed Fusarium-seened, mis on mullas tavalised, võivad toota erinevaid trihhotetseenide klassi kuuluvaid mükotoksiine, nagu deoksünivalenool (DON), nivalenool (NIV), T-2 ja HT-2 toksiinid, ning muid toksiine, nagu zearalenoon ja fumonisiinid B1 ja B2. Fusarium-seeni on tavaliselt leitud Ameerika, Euroopa ja Aasia parasvöötmes kasvatatud teraviljast. Mitmed toksiine tootvad Fusarium-seened on võimelised erineval määral tootma kahte või mitut toksiini.

                  2.

                  Kuna käesoleval ajal ei suudeta veel täielikult kõrvaldada mükotoksiinidega saastatud toiduaineid, on eesmärgiks vähendada nende toksiinide esinemist hea põllumajandusliku tava abil. Kõnealuste fusarium-toksiinide vältimise ja vähendamise põhimõtete eesmärgiks on anda kõigile liikmesriikidele ühtsed suunised, mida nad saaksid arvesse võtta nende mükotoksiinidega saastumise kontrollimisel ja ohjeldamisel. Selleks et need põhimõtted oleksid tõhusad, peavad liikmesriikide tootjad enne nende põhimõtete rakendamist arvestama kohalikku saagikust, kliimat ja põllumajanduslikku tegevust. On oluline, et tootjad mõistaksid, et hea põllumajanduslik tava on esmatähtis teraviljade fusarium-toksiinidega saastumise kontrollimiseks, millele järgneb hea tootmistava rakendamine töötlemisel, ladustamisel ja teravilja jaotamisel toiduks ja loomasöödaks. Üldistest põhimõtetest lähtuva riiklike tegevusjuhiste koostamine, mille puhul koostatakse erijuhised üksikute teraviljaliikide kohta, parandab põhimõtete rakendatavust, eelkõige sellise teravilja puhul nagu mais.

                  3.

                  Need põhimõtted kirjeldavad tegureid, mis soodustavad teraviljade nakatumist, hallitusseente paljunemist ja toksiinide moodustumist ning nende tegurite kontrollimeetodeid farmi tasandil. Tuleb rõhutada, et konkreetse teravilja külvistrateegia ning koristuseelne ja koristusjärgne strateegia sõltub valdavalt klimaatilistest tingimustest, võttes arvesse kohalikku saagikust ning riigi või piirkonna hetkel toimivaid tootmistavasid. Seetõttu peaksid kõik turustusahelas osalevad tootjad korrapäraselt tegema riskihinnanguid, et määrata rakendatavate meetmete ulatus fusarium-toksiinidega saastumise vältimiseks või vähendamiseks.
                  Sellised hinnangud on eriti asjakohased selliste kasvatatavate teravilja sortide puhul nagu nisu või mais. Nakatumise teed ja toksiinide moodustumise dünaamika on erinevate teraviljade puhul erinevad ning neid mõjutavad põllumajanduslikud tegurid. Kõrge riskiga on viljavaheldussüsteemid, milles üks külvikord on mais. Nisu ja muud teraviljad, mida kasvatatakse neis süsteemides või selliste kultuuride läheduses, tuleb samuti hoolikalt käidelda ja kontrollida.

                  4.

                  Teravilja saastumine fusarium-toksiinidega võib olla tingitud mitmetest teguritest. Hea tavaga ei saa mõjutada kõiki selliseid tegureid, nagu näiteks ilmastikutingimusi. Pealegi ei ole kõik tegurid ühesuguse tähtsusega ning ka tegurite omavaheline mõju võib põhjustada saastumist fusarium-toksiinidega. Seetõttu on oluline võtta vastu integreeritud lähenemine, mis käsitleks mõistlikul viisil kõiki võimalikke riskitegureid. Eelkõige tuleb vältida erinevate riskitegurite kuhjumist, võttes arvesse nende omavahelisi võimalikke mõjusid.
                  Samuti on väga oluline, et teatataks eelnevate aastate kogemustest Fusarium-seente ja toksiinide vältimise ja moodustumise osas, nii et neid kogemusi saaks kasutada rakendatavate meetmete määramisel järgnevateks aastateks Fusarium’ide vältimiseks.
                  Peavad olema kindlaksmääratud menetlused, et teravilja, mis võib ohustada inimeste ja/või loomade tervist, käsitletaks õigesti eraldamise, parandamise, tagasivõtmise ja kasutuse ümbersuunamisel.

                  5.

                  Allpool sätestatud põhimõtted käsitlevad fusarium-toksiinide kontrollimise peamisi tegureid põllul. Kõige olulisemad tegurid on külvikord, mulla hooldus, sordi või hübriidi valik ja fungitsiidide õige kasutamine.

            HEA PÕLLUMAJANDUSTAVA PUHUL ARVESSE VÕETAVAD RISKITEGURID
      KÜLVIKORD

                  6.

                  Külvikord on üldiselt tõhus viis saastumise vähendamiseks, sõltuvalt seene liigist ja kultuurist. Eriti tõhus on see meetod taliviljade saastumise vähendamiseks. Külvikordade puhul tuleb põllul nakkusallikate vähendamiseks kasvatada peale kõrreliste teisi kultuure, nagu kartul, suhkrupeet, ristikhein, lutsern või köögiviljad, mis ei ole teravilju nakatavate Fusarium’i liikide peremeestaimedeks. Väikseteralist teravilja, nagu näiteks nisu, võib järjestikku külvata vaid siis, kui on tehtud Fusarium’itega nakatumise osas riskihinnang.
                  Eelmise kultuuri ja mullaharimise vahel leitud olulisi omavahelisi seoseid, mis näitavad peremeestaime koristusjääkide olulisust punakaste tekitajate elutsüklis. Kui Fusarium spp. peremeestaimede, nagu maisi või teraviljade järel kasvatati nisu, siis olid deoksünivalenooli tasemed kõrgemad. Eriti suuri deoksünivalenooli kontsentratsioone leiti, kui eelnev kultuur oli mais, kuna mais on potentsiaalse deoksünivalenooli tootja Fusarium graminearum’i alternatiivne peremeestaim. Kuid deoksünivalenooli tase nisus oli märgatavalt madalam siis, kui põldu oli pärast Fusarium’i peremeestaime kasvatamist küntud, võrreldes sellega, kui nisu külvati minimaalselt haritud põllule pärast Fusarium’i peremeestaime kasvatamist.

            SORDI/HÜBRIIDI VALIK

                  7.

                  Tuleb valida sellised hübriidid või sordid, mis on kohaliku pinnase, klimaatiliste tingimuste jaoks kõige sobivamad ja tavaliselt kasutatakse põllumajanduslikus tegevuses. See vähendab taimede stressi ning vastuvõtlikkust seennakkuse suhtes. Külvata tuleks vaid neid sorte, mis on liikmesriigis või selle liikmesriigi konkreetses piirkonnas soovitatud. Niipalju kui võimalik, tuleks kasvatada seene- ja putukatekindlaks aretatud seemnesorte. Sordi valik Fusarium’i nakkusele vastupidavuse suhtes tuleb samuti teha nakkusohust lähtuvalt.

            TAIMEKASVATUSE PLANEERIMINE

                  8.

                  Võimaluse korral tuleks taimekasvatust planeerida nii, et välditaks selliseid klimaatilisi tingimusi, mis pikendavad teravilja küpsemisaega põllul enne saagikoristust. Põua põhjustatud stressi tuleb samuti pidada Fusarium’i nakkuse riskiteguriks.

                  9.

                  Tuleb vältida taimede liiga tihedat külvi, hoides kasvatatavate taimeliikide/sortide puhul soovitatud rea- ja taimevahet. Teavet taimevahede kohta võib saada seemnefirmadelt.

            MULLA JA TAIMIKU HOOLDUS

                  10.

                  Maa harimisel tuleb pöörata tähelepanu erosiooniohule ja heale maa hooldusele. Igasugune maaharimine, mille tagajärjel nakatunud taimejäänused kõrvaldatakse, hävitatakse või maetakse, nagu näiteks ümberkündmine, vähendab tõenäoliselt järgmiste kultuuride nakkusallikaid Fusarium’ite suhtes. Maad tuleks harida nii, et muld või külvipind jääks jämedakoeliseks, mis soodustab vee maasse imbumist ja vähendab mulla ja selles olevate toitainete erosiooni. Kui maaharimiseks tahetakse kasutada kündmist, siis on külvikorras selleks kõige sobivam aeg kahe Fusarium’ile vastuvõtliku kultuuri kasvatamise vahel. Vaata ka punkt 7.

                  11.

                  Kui võimalik, tuleks külvipind iga uue kultuuri jaoks ette valmistada ümberkündmise teel või eemaldades vanad seemnepead, varred ja muud koristusjäägid, mis on või võivad olla mükotoksiine tootvate hallitusseente kasvu substraatideks. Erosioonitundlikes piirkondades võib pinnase säilitamise nimel olla vajalik kasutada konserveerivat harimisviisi. Viimasel juhul tuleb erilist tähelepanu pöörata koristusjääkidele, millest võib järgmiste kultuuride jaoks saada Fusarium’ide nakkusallikas: eelneva kultuuri koristuse käigus või koristuse järel tuleb need koristusjäägid võimalikult peeneks peenestada ning mulda sisestada, et hõlbustada nende lagunemist (multšimine).

                  12.

                  Võimaluse korral tuleks vältida taimede stressi. Stressi võivad põhjustada mitmed tegurid, kaasa arvatud põud, külm, toitainete puudus ja kasutatud ainete kõrvaltoime. Taimestressi vältimise meetmete rakendamisel, nagu näiteks niisutamisel, tuleb vähendada hilisemat seennakkuse ohtu, näiteks vältida vihmutamist taimede õitsemise ajal. Niisutamine on mõnedes kasvuolukordades hindamatu meetod taimestressi vähendamiseks. Optimaalne väetamine on oluline, et vältida taimedel toitainete puudust, mis võib soodustada Fusarium-seentega nakatumist, ning samuti aitab see vähendada teravilja lamandumist. Väetamisel tuleb lähtuda piirkonnast ja konkreetsest kultuurist.

                  13.

                  Ei ole tõendeid selle kohta, et putukatõrje avaldaks teraviljade punakastele mingit mõju. Siiski võib putukatõrje maisi puhul vähendada Fusarium’ite põhjustatud tõlvikute mädanemist ning selle tulemusel ka fumonisiini sisaldust maisis. Seemnete puhtimine fungitsiididega on tõhus mitmete seemnetest ja mullast lähtuvate roostehaiguste ja seemnemädanike vastu. Võimaluse korral tuleb kasutada ennetusmeetmeid seennakkuste ja putukakahjustuste vähendamiseks taimikul ning vajaduse korral võib toksiliste tüvedega Fusarium-seente tõrjeks kasutada heaks kiidetud ja registreeritud insektitsiide ja fungitsiide vastavalt tootja juhendile. Asjakohane on kasutada integreeritud või ökoloogilisi kahjuritõrjeprogramme, kus ei kasutata pestitsiide. Tuleb rõhutada, et õigeaegne fungitsiididega pritsimine on väga oluline seente infestatsiooni kontrollimisel ja et pritsimise aeg peaks põhinema meteoroloogilisel teabel ja/või taimiku vaatlusel. Nakatumine toimub tavaliselt õitsemise ajal, mis tähendab, et võivad tekkida mükotoksiinid. Kui hiljem leitakse teraviljast seennakkust ja mükotoksiine, siis peab teravilja töötlus, segamine ja kasutamine olema sellele vastav.

                  14.

                     Fusarium’i liike on avastatud paljudelt kõrrelistelt ja laialehistelt umbrohtudelt ning on leitud, et tiheda umbrohu korral suureneb Fusarium’iga nakatumine. Umbrohutõrjet tuleb teha mehaaniliselt või mürgitades registreeritud herbitsiididega või kasutades teisi ohutuid ja sobivaid umbrohutõrje meetodeid.

                  15.

                  Andmed on näidanud, et lamandumine avaldab märkimisväärset mõju fusarium-toksiinide sisaldusele teraviljas. Seetõttu tuleks koristusel vältida lamandunud teravilja, eriti kui see on märg ja esimesed märgid idanemisest on nähtavad. Teravilja lamandumist saab vältida külvitiheduse reguleerimisega, mõistliku väetamisega ja vajaduse korral taimekasvuregulaatorite kasutamisega. Vältida tuleb ülemäärast viljakõrre pikkuse vähendamist taimekasvuregulaatorite kasutamisel.

            SAAGIKORISTUS

                  16.

                  Võimaluse korral tuleks kindlaks teha ohuolukorrad, kasutades ilmajaamade ja haiguste seire andmeid. Enne saagikoristust tuleb hinnata teravilja kvaliteeti, võttes arvesse kohapealse esindusliku proovivõtu ja kiiranalüüsi piiratust. Võimaluse korral tuleb eraldada sellised põlluosad, nagu näiteks lamandunud teraviljaga osad, mille kohta on teada või on kahtlus, et selles on kõrge Fusarium’iga saastumise tase. Võimaluse korral tuleks vili sorteerida nii turustuskvaliteedi alusel, nagu näiteks leivavili või loomasöödaks minev vili, kui ka põllult tulemise kvaliteedi järgi, nagu näiteks lamandunud, niiske, puhas või kuiv.

                  17.

                  Võimaluse korral tuleks alati teravilja koristada sobiva tera niiskusesisaldusega. Hiljem koristatud teravili võib juba olla nakatunud Fusarium’iga ning mükotoksiinide tase võib teraviljas märkimisväärselt tõusta. Tuleb tagada, et kõik viljakuivatamise vahendid oleksid õigel ajal töökorras selleks puhuks, kui vilja ei ole võimalik koristada ideaalse niiskusesisaldusega.

                  18.

                  Enne koristuse algust tuleb veenduda, et kõik koristamiseks ja ladustamiseks vajalikud seadmed oleksid töökorras. Masinate rikked sel kriitilisel perioodil võivad põhjustada teravilja kvaliteedi langust ja soodustada mükotoksiinide moodustumist. Tähtsamad varuosad peavad farmis olemas olema, et remondi tõttu kaotatud aeg oleks minimaalne. Tuleb veenduda, et niiskuse mõõtmise seadmed oleksid olemas ja kalibreeritud.

                  19.

                  Nii palju kui võimalik tuleb koristamise ajal vältida tera mehaanilist vigastamist ja kokkupuudet mullaga. Väikesed krimpsus terad võivad sisaldada rohkem mükotoksiine kui normaalsed terved terad. Krimpsus terade kõrvaldamine kombaini õige seadistusega või sorteerimisel pärast koristust, kus eemaldatakse kahjustatud terad ja muud võõraskehad, võib aidata vähendada mükotoksiinide sisaldust. Mõnede puhastussüsteemidega, nagu näiteks tuulamismasinaga, saab eraldada mõned nakatunud terad, kuid nakkussümptomiteta terasid ei saa tavapäraste puhastusmeetoditega eemaldada.

            KUIVATAMINE

                  20.

                  Kohe koristusel või vahetult pärast koristust tuleb määrata teravilja niiskusesisaldus. Niiskuse mõõtmiseks võetud proovid peavad olema võimalikult esinduslikud. Vajaduse korral tuleb teravili võimalikult kiiresti kuivatada ladustamiseks soovitatud niiskusesisalduseni. Kuivatamist vajava teravilja koristamisel, eelkõige maisi puhul, peab koristamise ja kuivatamise vaheline periood olema võimalikult lühike. Seetõttu tuleb sellistel juhtudel koristamist kavandada vastavalt kuivatite võimsusele.

                  21.

                  Teravilja tuleks kuivatada nii, et niiskusesisaldus oleks hallitusseente kasvu soodustavast niiskusesisaldusest väiksem. Vee aktiivsus alla 0,65 vastab tavaliselt niiskusesisaldusele alla 15 %. Täpsemad juhised niiskusesisalduse kohta tuleks sätestada riiklikes õigusaktides, võttes arvesse kohalikke ladustamistingimusi. See on vajalik mitmete värskel teraviljal esinevate seeneliikide kasvu vältimiseks.

                  22.

                  Kui niisket vilja ladustatakse enne kuivatamist, võivad mõne päeva jooksul hallitusseened kasvama hakata ning sellega võib kaasneda isekuumenemine. Teravilja tuleks kuivatada nii, et viljateri vigastatakse võimalikult vähe. Värskelt koristatud märja teravilja kuhjas seismise periood enne kuivatamist või puhastamist peab olema võimalikult lühike, et vähendada seente kasvu ohtu. Enne kuivatamist tuleb märga teravilja õhutada, et vältida selle ülekuumenemist. Erineva saastumisohuga teravilja partiisid ei tohiks omavahel segada.

                  23.

                  Niiskusesisalduse kõikumise vähendamiseks partiis võib teravilja pärast kuivatamist viia teise hoonesse või silohoidlasse.

            LADUSTAMINE

                  24.

                  Kottidesse pandud teravilja puhul tuleb tagada, et kotid oleksid puhtad, kuivad ning laotud tõstealustele, või tuleb kottide ja põranda vahele laotada vett mitte läbi laskev kiht.

                  25.

                  Kus võimalik, tuleb teravilja õhutada hoidlas ringleva õhuga, et kogu hoidlas säiliks õige ja ühtlane temperatuur. Ladustamisperioodil tuleb korrapäraste ajavahemike järel kontrollida teravilja niiskusesisaldust ja temperatuuri. Lõhna järgi võib aru saada, et vili kuumeneb, eriti kui hoidla on kinnine.

                  26.

                  Ladustamise ajal tuleb kindlate ajavahemike järel mõõta teravilja temperatuuri. Temperatuuri tõus võib osutada mikroobide kasvule ja/või putukate infestatsioonile. Ilmselt nakatunud osad tuleb teraviljast eraldada ja saata proovid analüüside tegemiseks. Pärast nakatunud osade eraldamist tuleb ülejäänud teravilja õhutada ja hoida madalamal temperatuuril. Nakatunud vilja ei tohi kasutada toidu ega sööda tootmisel.

                  27.

                  Hoidlates tuleb kasutada head majapidamistava, et vähendada putukate ja seente esinemist. See võib hõlmata ka sobivate registreeritud insektitsiidide ja fungitsiidide või sobivate alternatiivsete meetodite kasutamist. Valida tuleb ainult selliseid kemikaale, mis ei ole häirivad ega kahjusta teravilja olenevalt selle kasutuseesmärgist ning kemikaalide kasutamine peab olema rangelt piiratud.

                  28.

                  Sobivate heakskiidetud säilitusainete kasutamine, näiteks orgaaniliste hapete nagu propioonhape, võib söödateravilja puhul kasulik olla. Propioonhappel ja tema sooladel on fungistaatiline toime ning neid kasutatakse mõnikord niiske teravilja koristusjärgsel säilitamisel farmis, et vältida kuumenemist ja hallituse teket enne töötlemist. Neid vahendeid tuleb pritsida õigeaegselt ja õigete vahenditega, et tagada ühtlane jaotus kogu töödeldava teravilja partii ulatuses ning samas tuleb tagada ka pritsija ohutus. Kui teravilja on töödeldud pärast niiskena säilitamist, ei taga säilitusainetega pritsimine seda, et teravili ei ole saastunud.

            TRANSPORT HOIDLAST

                  29.

                  Transpordikonteinerid peavad olema kuivad ning neis ei tohi olla nähtavaid seeni, putukaid ega muid saastunud materjale. Kui vaja, peab konteinereid enne kasutamist ja korduvkasutamist puhastama ja desinfitseerima ning nad peavad olema sobilikud ettenähtud kauba jaoks. Selleks võib kasutada registreeritud fumigante ja insektitsiide. Tühjendamisel tuleb konteinerid kaubast täielikult tühjendada ja vajaduse korral puhastada.

                  30.

                  Teravilja transportimisel tuleb teravilja kaitsta lisaniiskuse eest, kasutades kaetud või õhukindlaid konteinereid või presentkatteid. Tuleb vältida temperatuuri kõikumisi ja selliseid toiminguid, mis võivad põhjustada niiskuse kondenseerumist teraviljal, mille tagajärjel võib niiskuse hulk suureneda ja põhjustada seente kasvu ja mükotoksiinide moodustumist.

                  31.

                  Transpordil tuleb vältida putukate, lindude ja näriliste infestatsiooni, kasutades putuka- ja närilistekindlaid konteinereid ja teisi sobivaid meetodeid ning tehes vajaduse korral keemilist tõrjet putukate ja näriliste tõrjevahenditega, kui need on kasutamiseks sobilikud ja heaks kiidetud teraviljade puhul.


				|

		52012PC0274

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tühistatakse otsus 2010/285/EL ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Saksamaal /* COM/2012/0274 final - 2012/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tühistatakse otsus 2010/285/EL
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Saksamaal
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 12,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Järgides komisjoni
ettepanekut vastavalt asutamislepingu artikli 126 lõikele 6, otsustas
nõukogu 2. detsembri 2009. aasta otsusega 2010/285/EL,[1] et Saksamaal on ülemäärane
eelarvepuudujääk. Nõukogu märkis, et 2009. aastaks kavandatud valitsemissektori
eelarve puudujääk ulatus 3,7 %-ni SKPst, mis ületas seega aluslepingus
sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst, kusjuures valitsemissektori
koguvõlaks prognoositi 2009. aastal 74,2 % SKPst, mis ületab aluslepingus
sätestatud kontrollväärtust 60 % SKPst[2].

(2)       Aluslepingu artikli 126
lõike 7 ning nõukogu 7. juuli 2013. aasta määruse (EÜ)
nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise
kiirendamise ja selgitamise kohta)[3]
artikli 3 lõike 4 kohaselt esitas nõukogu komisjoni soovituse põhjal
2. detsembril 2009 Saksamaale soovituse, et kõrvaldada ülemäärane
eelarvepuudujääk hiljemalt 2013. aastaks. Soovitus avalikustati.
(3)       Vastavalt aluslepingutele
lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli artiklile 4
esitab komisjon andmed kõnealuse menetluse rakendamiseks. Kõnealuse protokolli
kohaldamise osana peavad liikmesriigid vastavalt nõukogu 25. mai 2009. aasta
määruse (EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta)[4] artiklile 3 esitama kaks korda
aastas (enne 1. aprilli ja 1. oktoobrit) andmed valitsemissektori eelarve
puudujäägi ja võla kohta ning muud seotud muutujad.
(4)       Kaaludes, kas otsus
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tuleks tühistada, peaks nõukogu
otsuse tegemisel lähtuma esitatud andmetest. Lisaks tuleks otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tühistada üksnes siis, kui komisjoni
prognooside kohaselt ei ületa puudujääk prognoosiperioodil kontrollväärtust
3 % SKPst[5].
(5)       Nende andmete alusel, mis
komisjon (Eurostat) esitas vastavalt määruse (EÜ) nr 479/2009 artiklile 14
pärast Saksamaa poolt enne 1. aprilli 2012 esitatud teatist, ning komisjoni
talituste 2012. aasta kevadprognoosi alusel on võimalik teha järgmised
järeldused.
–
Kui 2009. aastal oli Saksamaa valitsemissektori
eelarve puudujääk 3,2 % SKPst ja 2010. aastal 4,3 % SKPst, siis 2011.
aastal vähendati seda 1 %-ni SKPst, tuues selle seega allapoole
kontrollväärtust 3 % SKPst kaks aastat enne nõukogu seatud tähtaega.
Paranemise tingisid soodsad tsüklilised tingimused, tugev tööturg,
stimuleerivate meetmete järkjärguline kaotamine, eelarve konsolideerimise
meetmed ning finantssektori stabiliseerimismeetmete poolt eelneva aasta
puudujäägile avalduva ühekordse mõju vähenemine.
–
Saksamaa 2012. aasta stabiilsusprogrammis
kavandatakse, et puudujääk püsib 2012. aastal muutumatuna 1 % SKPst ja
väheneb 2013. aastal ½ %-ni SKPst, mis vastab üldjoontes komisjoni
talituste prognoositud puudujäägile 0,9 % SKPst 2012. aastal ja 0,7 %
SKPst 2013. aastal. Seega peaks puudujääk jääma kavakohaselt tublisti allapoole
kontrollväärtust 3 % SKPst. Lisaks on komisjoni talituste prognoosi
kohaselt tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääk, võtmata arvesse ühekordseid
ja muid ajutisi meetmeid, 2012. aastal 0,4 % SKPst ja 2013. aastal
0,3 % SKPst. Võtmata arvesse kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid,
peaks valitsemissektori kulude kasvumäär prognooside kohaselt 2012. aastal
ületama nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 (eelarveseisundi
järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise
kohta) artikli 5 lõikes 1 määratletud kulueesmärgi, kuid 2013. aastal seda
täitma.
–
Võla suhe SKPsse suurenes 2010. aastal 8,6
protsendipunkti võrra 83,0 %-ni, tingituna eelkõige langenud väärtusega
varade üleandmisest nn rämpspankadele finantssektori stabiliseerimise
kontekstis. 2011. aastal langes koguvõlg 81,2 %-ni SKPst, kuid peaks 2012.
aastal stabiilsusprogrammi kohaselt euroala stabiliseerimismeetmetest tingitult
taas suurenema 82,0 %-ni SKPst, langedes seepeale 2013. aastal
80 %-ni SKPst ja jätkates seejärel langustrendi. See vastab üldjoontes
komisjoni talituste prognoositud võla ja SKP suhtele 82,2 % SKPst 2012.
aastal ja 80,7 % 2013. aastal; siinjuures ei ole arvesse võetud
rämpspankade likvideerimisest saadavat võimalikku tulu.
(6)       Kooskõlas aluslepingu
artikli 126 lõikega 12 tuleb nõukogu otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi kohta tühistada, kui ülemäärane eelarvepuudujääk asjaomases
liikmesriigis on nõukogu arvates kõrvaldatud.
(7)       Nõukogu tuletab meelde, et
ülemäärase puudujäägi korrigeerimise aastale järgnevast aastast alates on
Saksamaal kolmeaastane üleminekuperiood (2012–2014), mil vastavalt määruse (EÜ)
nr 1467/97 artikli 2 lõikele 1a tuleb võlakriteeriumi kohane nõue lugeda
täidetuks, kui riik teeb piisavaid edusamme võla vähendamise sihttaseme
saavutamise suunas. Saksamaa stabiilsusprogrammiga ettenähtud eelarvekohandus
on kooskõlas piisavate edusammude tegemisega võla vähendamise sihttaseme
saavutamise suunas üleminekuperioodi lõpul.
(8)       Nõukogu on arvamusel, et
ülemäärane eelarvepuudujääk Saksamaal on kõrvaldatud ning seega tuleks otsus
2010/285/EL tühistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Üldhinnangust järeldub, et ülemäärane
eelarvepuudujääk Saksamaal on kõrvaldatud.
Artikkel 2
Otsus 2010/285/EL tühistatakse.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Saksamaa
Liitvabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 125, 21.5.2010, lk 38.
[2]               2009. aasta valitsemissektori eelarve puudujääki ja
koguvõlga hiljem korrigeeriti ning need on nüüd vastavalt 3,2 % ja
74,4 % SKPst.
[3]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[4]               ELT L 145, 10.6.2009, lk 1.
[5]               Kooskõlas dokumendiga „Stabiilsuse ja kasvu pakti
rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu
ja vormi kohta”, milles nõukogu leppis kokku 24. jaanuaril 2012. Vt:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: Nõukogu soovitus, 21. veebruar 2017, mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega eelarveaastal 2015

text:
               23.2.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 58/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   21. veebruar 2017,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega eelarveaastal 2015
   (2017/C 58/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV-EMÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 Lomés (1) ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiusel allkirjastatud lepinguga (2),
   võttes arvesse nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate sisekokkulepet neljanda AKV-EÜ konventsiooni teise finantsprotokolli kohase ühenduse abi finantseerimise ja haldamise kohta (3) („sisekokkulepe“), millega asutati muu hulgas kaheksas Euroopa Arengufond („kaheksas EAF“), eriti selle artikli 33 lõiget 3,
   võttes arvesse 16. juuni 1998. aasta finantsmäärust, mida kohaldatakse finantskoostöö arendamiseks neljanda AKV-EÜ konventsiooni alusel, (4) eriti selle artikleid 66–74,
   olles läbi vaadanud kaheksanda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja bilansi 31. detsembri 2015. aasta seisuga ning Euroopa Kontrollikoja aastaaruande kaheksandast, üheksandast, kümnendast ja üheteistkümnendast Euroopa Arengufondist (EAF) eelarveaastal 2015 rahastatud tegevuste kohta koos komisjoni vastustega, (5) mis sisalduvad nimetatud aastaaruandes,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 33 lõikele 3 annab komisjonile heakskiidu kaheksanda EAFi finantshalduse kohta Euroopa Parlament nõukogu soovitusel.

               (2)

               Eelarveaastal 2015 on komisjon kaheksanda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses kaheksanda EAFi meetmete rakendamisega eelarveaastal 2015.

      Brüssel, 21. veebruar 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SCICLUNA

      (1)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 3.

      (2)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 3.

      (3)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 108.

      (4)  EÜT L 191, 7.7.1998, lk 53.

      (5)  ELT C 375, 13.10.2016, lk 287.


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0724

Soovitus: nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Tšehhi Vabariigi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009  /* SEK/2007/0724 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 30.5.2007SEK(2007) 724 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Tšehhi Vabariigi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. ÜLDINE TAUSTStabiilsuse ja kasvu pakt, mis jõustus 1. juulil 1998, põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnustati selle kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1], mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammid ning nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ning ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Tšehhi Vabariik esitas esimese lähenemisprogrammi 2004. aasta mais. Määruse kohaselt esitas nõukogu 5. juulil 2004. aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on omakorda õigus neid kontrollida.2. AJAKOHASTATUD PROGRAMMI HINDAMISE TAUSTKomisjon on kontrollinud Tšehhi Vabariigi 15. märtsil 2007 esitatud viimast ajakohastatud lähenemisprogrammi ning vastu võtnud soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt hinnangus käsitletud põhipunktid).Asjaolud, mille põhjal on hinnatud eelarvestrateegiat ajakohastatud lähenemisprogrammis, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvenäitajad;2.  Tšehhi Vabariigi seisund stabiilsuse ja kasvu pakti korrigeerivate sätete alusel (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus);3.  kõige värskem hinnang Tšehhi Vabariigi seisundile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta esitatud nõukogu arvamuse kokkuvõte); ning4.  komisjoni hinnang 2006. aasta novembri riiklikule reformikavale.2.1. Viimaste aastate majandus- ja eelarvenäitajadTšehhi Vabariigi majandus on pärast 1990. aastate lõpus valitsenud langust viimasel kuuel aastal kindlalt kasvanud. Kahel viimasel aastal on Tšehhi Vabariigi majanduskasv olnud rekordiliselt 6% SKTst. Tööturul on olukord alates 2004. aastast pidevalt paranenud, tööpuudus langes 2006. aastal 7%ni. Tšehhi Vabariigi SKT elaniku kohta moodustab praegu ELi keskmisest 76,2%. THHI oli 2006. aastal pisut üle 2%.Alates 2004. aastast on Tšehhi Vabariigi aastane eelarvepuudujääk olnud seatud eesmärgist väiksem. Selle põhjuseks on peamiselt oodatust kiirem majanduskasv ning kasutamata eelarveeraldiste kandmine reservi. Samas on keskpikas eelarveraamistikus ettenähtud kulutuste ülemmäärad ületatud.2.2. Tšehhi Vabariigi ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusNõukogu võttis 5. juulil 2004. aastal EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 6 kohaselt vastu otsuse, et Tšehhi Vabariigil on ülemäärane eelarvepuudujääk. Samal ajal andis nõukogu EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohaselt Tšehhi Vabariigile soovituse, et ülemäärane eelarvepuudujääk tuleb korrigeerida 2008. aastaks. Eelkõige soovitas nõukogu Tšehhi Vabariigil korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk võimalikult kiiresti, võttes keskpika aja jooksul meetmeid, et saavutada eesmärk viia oma eelarvepuudujääk 2008. aastaks jätkusuutlikult ja usaldusväärselt ning kooskõlas eelarvepuudujäägi vähendamise kavaga, mida on kirjeldatud nõukogu 5. juuli 2004. aasta arvamuses 2004. aasta mais esitatud lähenemisprogrammi kohta, alla 3% taseme SKTst. Tšehhi Vabariigil soovitati rakendada järjekindlalt 2004. aasta mai lähenemisprogrammis kavandatud meetmed, eelkõige valitsemissektori palgakulude ning üksikute ministeeriumide kulutuste vähendamine, ning võtta 5. novembriks 2004 tõhusaid meetmeid, et saavutada 2005. aastaks ette nähtud eelarvepuudujäägi eesmärk.22. detsembril 2004 järeldas komisjon, et Tšehhi Vabariigi valitsus oli järginud nõukogu soovitust ning võtnud 5. novembriks 2004 tõhusaid meetmeid, et saavutada 2005. aastaks ette nähtud eelarvepuudujäägi eesmärk, ning et ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust jätkata vaja ei ole.2.3. Varasemale programmile nõukogu arvamuses antud hinnangNõukogu võttis 24. jaanuaril 2006 vastu arvamuse Tšehhi Vabariigi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008. Nõukogu oli arvamusel, et „programm järgib ülemäärase eelarvepuudujäägi likvideerimise kava, mis on sätestatud artikli 104 lõike 7 kohaselt antud nõukogu soovitustega“. Nõukogu kutsus Tšehhi Vabariiki üles: „(i) tugevdama eelarve struktuurilise kohandamise meetmeid seoses võimalike paremate tulemustega eelarve osas 2005. aastal ning tugeva majanduskasvu ja -prognoosidega, pidades silmas väikest varu seoses 2008. aastaks (ülemäärase puudujäägi likvideerimise tähtaeg) kavandatud kontrollväärtusega ja et kiirendada keskpika perioodi eesmärgi saavutamist; (ii) tõstma eelarve kavandamise kvaliteeti, eelkõige analüüsima kulude märkimisväärsete ülekandmiste põhjuseid ja tagama keskpika perioodi kulude piirmäärasid; (iii) parandama riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, eelkõige kiirendama pensionireformi ja algatama reformi tervishoiusüsteemis.“2.4. Komisjoni hinnang 2006. aasta novembri riiklikule reformikavaleTšehhi Vabariigi riikliku reformikava rakendamise aruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 21. novembril 2006. Tšehhi Vabariigi riiklikus reformikavas on määratud kindlaks järgmised peamised ülesanded/prioriteedid: jätkata riigi rahanduse reformi; tugevdada ja suurendada riigi tööstuse konkurentsivõimet, arvestades vajadust jätkusuutlike ressursside järele; ning suurendada tööturu paindlikkust.Komisjoni hinnangus kõnealusele kavale (võetud vastu 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande[2] osana) märgiti, et Tšehhi Vabariigi edu riikliku reformikava rakendamisel on olnud piiratud. Mitmes valdkonnas ei ole edu märgatav; mõni reform on edasi lükatud, mõni üldse käivitamata. Samas peaks kiire majanduskasv reforme hõlbustama. Makromajanduse valdkonnas on teatavad ohud, eriti eelarve konsolideerimisele keskpikas perspektiivis ning riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele seoses elanikkonna vananemisega. Kuigi Tšehhi Vabariik edeneb mikromajanduse valdkonnas suhteliselt hästi, areneb uurimis- ja arendustegevus riigis aeglaselt. Tööhõive valdkonnas on tööturu paindlikkuse parandamiseks vaja teha rohkem jõupingutusi.Välja selgitatud tugevuste ja nõrkuste põhjal soovitati Tšehhi Vabariigil võtta meetmeid järgmistes valdkondades: (i) pensioni- ja tervishoiusüsteemide reformid; (ii) era- ja avaliku sektori uurimis- ja arendusasutuste koostöö; ning (iii) töökohtade kaitse ning haridus- ja koolitussüsteemid.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis osalevate (ERM II) liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usutavust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2007. aasta kevade majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemisviis pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks[3]; majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis Euroopa Ülemkogule 7. juunil 2005. aastal saadetud edastamisteatises majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; vastavust tegevusjuhendile[4], mis näeb stabiilsus- ja lähenemisprogrammide jaoks muu hulgas ette ühtse struktuuri ning ühtsed andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Tšehhi Vabariigi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[5], eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega,ON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:5.  [10. juulil 2007] vaatas nõukogu läbi Tšehhi Vabariigi ajakohastatud lähenemisprogrammi aastateks 2006–2009. Ajakohastatud programm esitati 15. märtsil 2007, mis on tegevusjuhendis sätestatud tähtajast (1. detsember) hiljem. See oli tingitud Tšehhi Vabariigis valitsenud poliitilisest olukorrast, kus parlament kinnitas pärast 2006. aasta juunis toimunud üldvalimisi alalise valitsuse ametisse 19. jaanuaril 2007.6.  Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumis prognoositakse, et SKT reaalkasv aeglustub 2006. aasta 6,1%-lt 4,9%-le 2007. aastal ning ülejäänud programmiperioodil üldiselt stabiliseerub. Olemasoleva teabe põhjal hinnates näib see stsenaarium põhinevat usutavatel kasvueeldustel. Ka programmis esitatud inflatsiooniprognoosid tunduvad realistlikud.7.  Valitsemissektori eelarve puudujääk moodustab komisjoni talituste 2007. aasta kevade prognoosi kohaselt 2006. aastal hinnanguliselt 2,9% SKTst, võrreldes eelmises ajakohastatud lähenemisprogrammis eesmärgiks seatud 3,8%-ga. Eesmärgist madalama eelarvepuudujäägi saavutamisele aitasid kaasa SKT ja tööhõive kiirem kasv ning kasutamata eelarveeraldiste märkimisväärse osa ülekandmine.8.  Programmis kavandatud keskpika perioodi eelarvestrateegia peamine eesmärk on saavutada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus, liikudes eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärgi poole, milleks on struktuurne (s.t tsükliliselt korrigeeritud ning ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) tasakaal 1% SKTst. Programmi kohaselt peaks üldpuudujääk 2007. aastal suurenema 4,0%-le SKTst, mis on peamiselt tingitud sotsiaalkulutuste suurendamisest omal äranägemisel, ning seejärel järk-järgult vähenema – 2008. aastal 3,5%-le ning 2009. aastal 3,2%-le SKTst. Esmane eelarvepuudujääk peaks kava kohaselt vähenema 2,4%-lt SKTst 2006. aastal 1,6%-le SKTst 2009. aastal. Programmis ette nähtud eelarve konsolideerimise eelduseks on pärast 2007. aastat tulude suurenemine 0,4 protsendipunkti võrra SKTst ülejäänud programmiperioodil, mis hõlmab eelkõige „muid tulusid“ (konkreetsed meetmed on kindlaks määramata, kuid eeldatavasti on mõeldud ELi toetusi), mis enam kui kompenseerib maksutulude ja sotsiaaltoetuste vähenemise. Sisuliselt aga sõltub konsolideerimine kulutustest, kusjuures avaliku sektori tarbimiskulutused vähenevad pidevalt seoses palgatõusu ohjeldamisega valitsemissektoris, mis enam kui tasakaalustab riiklike investeerimis- ja intressikulude suurenemise. Eelmise ajakohastatud lähenemisprogrammi soodsama makromajandusliku stsenaariumiga võrreldes on eelarvepuudujäägi kavandatud vähendamine allapoole 3% kontrollväärtust uues programmis lükatud edasi vähemalt kaks aastat. Tuleb märkida, et programmis on esitatud ka valitsuse alternatiiv, mis näeb ette madalamad eelarvepuudujäägi eesmärgid – 3,2% SKTst 2008. aastal ja 2,8% SKTst 2009. aastal. Nende saavutamise eelduseks on mitmesugused poliitilised meetmed ning riigi rahanduse paindlikkuse suurendamine kohustuslike kulude osakaalu vähendamise teel. Need tuginevad veel lõpetamata ja kinnitamata poliitilistele meetmetele ning programmis on järjepidev ning piisavalt täpselt jaotatud keskpika perioodi eelarveraamistik esitatud ainult eespool nimetatud kõrgemate eelarvepuudujäägi eesmärkide kohta.9.  Ühiselt kokkulepitud metoodika kohaselt arvutatav eelarve struktuurne puudujääk SKT suhtes suureneb programmi prognooside kohaselt 2006. aasta 3,5%-lt 2007. aastal 4,5%-le ning väheneb 2009. aastal järk-järgult taas 3,5%-le. Nagu eelmises ajakohastatud lähenemisprogrammis, on käesolevas programmis eelarveseisundi kohta seatud keskpika perioodi eesmärk struktuurne puudujääk 1% SKTst. Võrreldes eelmise ajakohastatud lähenemisprogrammiga on keskpika perioodi eesmärgi saavutamine lükatud edasi ühe aasta võrra 2013. aastaks. Kuna keskpika perioodi eesmärk on alammäärast (eelarvepuudujääk hinnanguliselt ligikaudu 1,5% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine võimaldama saavutada ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi tekkimise puhul. Programmis seatud keskpika perioodi eesmärk kajastab õigesti võla suhet ja potentsiaalset keskmist majanduskasvu pika aja jooksul.10.  Programmis esitatud eelarveprognoosidega seotud riskid tunduvad üldiselt tasakaalustatud. Makromajanduslikust stsenaariumist tulenevad riskid on üldiselt neutraalsed ja maksuprognoosid näivad tervikuna põhinevat mõistlikel eeldustel. Programmis ette nähtud eelarve konsolideerimine põhineb valdavalt avaliku sektori tarbimiskulutuste piiramisel, kuid programmis ei ole esitatud piisavalt põhjalikku teavet selle kohta, kuidas seda kavatsetakse saavutada. Teisalt on Tšehhi Vabariigi tulemused eelarve-eesmärkide saavutamisel viimastel aastatel olnud head, kuigi seda on hõlbustanud oodatust kiirem majanduskasv. Tuleb arvestada ka poliitilise riskiga, mis on seotud hapra tasakaaluga parlamendis.11.  Seda riskihinnangut arvestades ei ole lähenemisprogrammi eelarvealased põhimõtted siiski kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisega aastaks 2008, nagu nõukogu soovitas 5. juulil 2004. Arvestades, et majandus on praegu tõusuteel ning kasv on kiirem, kui oletati nõukogu 2004. aasta juulikuu soovituse andmise ajal, on veel piisavalt võimalusi, et konsolideerimist tõhustada ning saavutada programmis ette nähtust kiirem kulutuste kärpimine.12.  Valitsemissektori koguvõlg peaks hinnangute kohaselt 2006. aastal moodustama 30,4% SKTst, mis jääb asutamislepingus sätestatud 60% kontrollväärtusest oluliselt allapoole. Programmis on ette nähtud, et see võlasuhe peaks programmiperioodil suurenema peaaegu kahe protsendipunkti võrra.13.  Elanikkonna vananemisest tulenev pikaajaline eelarvemõju on Tšehhi Vabariigis ELi keskmisest palju suurem, olles seotud peamiselt pensionikulutuste osatähtsuse olulise suurenemisega SKTs ning samuti tervishoiukulutuste märkimisväärse suurenemisega. Riigi rahanduse jätkusuutlikkuse riskide vähendamiseks oleks eelkõige pensionide ja tervishoiu valdkonnas kasulik rakendada struktuurireforme eesmärgiga piirata elanikkonna vananemisega seotud kulutuste märkimisväärset suurenemist. Programmiperioodi lõpuks prognoositav eelarveseisund, mis on võrreldes varasemate hindamistega halvenenud, kujutab endast ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkusele isegi ilma elanikkonna vananemise pikaajalist eelarvemõju arvesse võtmata. Riigi rahanduse jätkusuutlikkuse riskide vähendamiseks oleks kasulik jätkata konsolideerimisega praegu kavandatust suuremas mahus. Kokkuvõttes näib, et Tšehhi Vabariigi rahanduse jätkusuutlikkus on suures ohus.14.  Lähenemisprogramm ei sisalda 2006. aasta novembri riikliku reformikava rakendusaruandes loetletud reformide üldmõju kvaliteedihindamist keskpika perioodi eelarvestrateegia raames. Lisaks hõlmab selles esitatud süsteemne teave riiklikus reformikavas kavandatud peamiste reformide otseste eelarvekulude (või kokkuhoiu) kohta üksnes uurimis- ja arendustegevuse kulude suurenemist 2007. aasta eelarves, kuid tundub, et selle eelarveprognoosides on võetud arvesse riiklikus reformikavas osutatud meetmete mõju riigi rahandusele. Lähenemisprogrammis kavandatud meetmed riigi rahanduse valdkonnas tunduvad olevat kooskõlas riiklikus reformikavas ettenähtud meetmetega. Eelkõige võib nimetada maksukoormuse nihkumist otsestelt maksudelt kaudsetele ning uurimis- ja arendustegevuse täiendavat toetamist.15.  Lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegia ei ole kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega, arvestades eelkõige kõrvalekaldumist nõukogu poolt 2004. aasta juulis määratud eelarvepuudujäägi likvideerimise kavast ning vähest edu pensioni- ja tervishoiureformi elluviimisel.16.  Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega on programmis esitatud kõik kohustuslikud andmed ja enamik vabatahtlikest andmetest[6].Üldine järeldus on, et vaatamata kiiremale majanduskasvule ja 2006. aasta eelarve oodatust väiksemale puudujäägile on programmis ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine edasi lükatud 2010. aastani, kuigi nõukogu poolt EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 alusel vastu võetud soovituses määratud tähtajaks oli 2008. aasta. Arvestades püsivat majanduskasvu viitab eelarvepuudujäägi korrigeerimise edasilükkamine, millega kaasneb suurem eelarvepuudujääk, mis on peamiselt tingitud sotsiaalkulutuste kavandatud suurendamisest 2007. aastal, protsüklilisele ja ekspansiivsele eelarvepoliitikale.Arvestades eespool esitatud hinnangut kutsub nõukogu Tšehhi Vabariiki üles:(i) piirama eelarveolukorra halvenemist 2007. aastal ning tagama ülemäärase eelarvepuudujäägi usaldusväärne ja jätkusuutlik likvideerimine hiljemalt 2008. aastaks;(ii) vaatama läbi oma kulutuste koosseis, et vähendada kohustuslike kulude osatähtsust;(iii) elanikkonna vananemisega seotud kulutuste prognoositud suurenemist silmas pidades parandama riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, viies ellu selleks vajalikud pensioni- ja tervishoiureformid.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reaalne SKT (muutuse %) | LP märts 2007 | 6,1 | 6,0 | 4,9 | 4,8 | 4,8 |KOM mai 2007 | 6,1 | 6,1 | 4,9 | 4,9 | puudub |LP nov 2005 | 4,8 | 4,4 | 4,2 | 4,3 | puudub |THHI inflatsioon (%) | LP märts 2007 | 1,6 | 2,4 | 2,6 | 2,5 | 2,5 |KOM mai 2007 | 1,6 | 2,1 | 2,4 | 2,9 | puudub |LP nov 2005 | 1,5 | 2,2 | 2,0 | 2,1 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | LP märts 20071 | -0,7 | 0,9 | 1,1 | 1,0 | 1,0 |KOM mai 20073 | -1,1 | 0,4 | 0,5 | 0,5 | puudub |LP nov 20051 | -0,8 | -0,1 | 0,3 | 0,8 | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | LP märts 20076 | -3,6 | -3,5 | -4,0 | -3,5 | -3,2 |KOM mai 2007 | -3,5 | -2,9 | -3,9 | -3,6 | puudub |LP nov 2005 | -4,8 | -3,8 | -3,3 | -2,7 | puudub |Esmane tasakaal (% SKTst) | LP märts 2007 | -2,5 | -2,4 | -2,6 | -2,0 | -1,6 |KOM mai 2007 | -2,4 | -1,8 | -2,8 | -2,6 | puudub |LP nov 2005 | -4,1 | -3,0 | -2,4 | -1,7 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | LP märts 20071 | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |KOM mai 2007 | -3,1 | -3,1 | -4,1 | -3,8 | puudub |LP nov 20051 | -4,5 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | puudub |Struktuurne tasakaal2 (% SKTst) | LP märts 2007 | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |KOM mai 20074 | -2,0 | -2,8 | -4,1 | -3,8 | puudub |LP nov 20055 | -3,4 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | LP märts 2007 | 30,4 | 30,6 | 30,5 | 31,3 | 32,2 |KOM mai 2007 | 30,4 | 30,4 | 30,6 | 30,9 | puudub |LP nov 2005 | 37,4 | 37,1 | 37,9 | 37,8 | puudub |Märkused: |1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe põhjal. |2 Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal (nagu eelmistes ridades), v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed. |3 Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule, mis on hinnanguliselt 4,2%, 4,6%, 4,8% ja 4,9% vastavalt aastatel 2005–2008. |4 Ühekordsed ja muud ajutised meetmed saadud komisjoni talituste 2007. aasta kevade prognoosist (1,1% SKTst 2005. aastal ja 0,2% SKTst 2006. aastal – mõlemal eelarvepuudujääki suurendav mõju). |5 Ühekordsed ja muud ajutised meetmed saadud 2005. aasta lähenemisprogrammist (1,1% SKTst 2005. aastal – eelarvepuudujääki suurendav mõju). |6 Tšehhi Vabariigi uue valitsuse alternatiivsed eelarvepuudujäägi eesmärgid, mis põhinevad seni veel kinnitamata meetmetel: 3,2% SKTst 2008. aastal, 2,8% SKTst 2009. aastal. |Allikad: |Lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste 2007. aasta kevade majandusprognoos (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule – Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus, 12.10.2006, KOM(2006) 574, ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus, European Economy nr 4/2006.[4] „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta“, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11.10.2005.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Käesolevas tekstis osutatud dokumendid asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Eelkõige on esitamata 2009. aasta andmed valitsussektori kulutuste kohta otstarvete lõikes.


title: Komisjoni soovitus, 6. detsember 2007 , riski vähendamise meetmete kohta järgmiste ainete puhul: piperasiin; tsükloheksaan; metüleendifenüüldiisotsüanaat; but-2üün-1,4-diool; metüüloksiraan; aniliin; 2-etüülheksüülakrülaat; 1,4-diklorobenseen; 3,5-dinitro-2,6-dimetüül-4-tert-butüülatsetofenoon; di-(2-etüülheksüül)ftalaat; fenool; 5-tert-butüül-2,4,6-trinitro-m-ksüleen (teatavaks tehtud numbri K(2007) 5901 all) (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               7.2.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 33/8

      KOMISJONI SOOVITUS,
   6. detsember 2007,
   riski vähendamise meetmete kohta järgmiste ainete puhul: piperasiin; tsükloheksaan; metüleendifenüüldiisotsüanaat; but-2üün-1,4-diool; metüüloksiraan; aniliin; 2-etüülheksüülakrülaat; 1,4-diklorobenseen; 3,5-dinitro-2,6-dimetüül-4-tert-butüülatsetofenoon; di-(2-etüülheksüül)ftalaat; fenool; 5-tert-butüül-2,4,6-trinitro-m-ksüleen
   (teatavaks tehtud numbri K(2007) 5901 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/98/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete riski hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 alusel on järgmised ained loetud eritähelepanu nõudvateks aineteks vastavalt komisjoni määrustele (EÜ) nr 1179/94, (2) (EÜ) nr 2268/95 (3) ja (EÜ) nr 143/97, (4) milles käsitletakse vastavalt eritähelepanu nõudvate ainete esimest, teist ja kolmandat nimekirja, mida tuleb hinnata määruse (EMÜ) nr 793/93 kohaselt:

                           —

                           piperasiin;

                           —

                           tsükloheksaan;

                           —

                           metüleendifenüüldiisotsüanaat;

                           —

                           but-2-üün-1,4-diool;

                           —

                           metüüloksiraan;

                           —

                           aniliin;

                           —

                           2-etüülheksüülakrülaat;

                           —

                           1,4-diklorobenseen;

                           —

                           3,5-dinitro-2,6-dimetüül-4-tert-butüülatsetofenoon;

                           —

                           di(2-etüül-heksüül)ftalaat (DEHP);

                           —

                           fenool;

                           —

                           5-tert-butüül-2,4,6-trinitro-m-ksüleen.

               (2)

               Kõnealuste määrustega referendiks määratud liikmesriigid on lõpetanud asjaomastest kemikaalidest inimesele ja keskkonnale tuleneva riski hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, (5) ja on vastavalt määrusele (EMÜ) nr 793/93 soovitanud riski vähendamise strateegia.

               (3)

               Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomiteega (SCTEE) ning tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteega (SCHER) on konsulteeritud ja on esitatud arvamus vastavalt referentide poolt läbi viidud riskihindamisele. Kõnealused arvamused on avaldatud SCTEE ja SCHER veebilehel.

               (4)

               Riskihindamise tulemused ja riski vähendamise strateegiate täiendavad tulemused on sätestatud komisjoni 7. veebruari 2008. aasta teatises järgmiste ainete riskihindamise tulemuste ja riski vähendamise strateegiate kohta: piperasiin; tsükloheksaan; metüleendifenüüldiisotsüanaat; but-2-üün-1,4-diool; metüüloksiraan; aniliin; 2-etüülheksüülakrülaat; 1,4-diklorobenseen; 3,5-dinitro-2,6-dimetüül-4-tert-butüülatsetofenoon; di-(2-etüülheksüül)ftalaat; fenool; 5-tert-butüül-2,4,6-trinitro-m-ksüleen. (6)

               (5)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid riski vähendamise meetmeid teatavate ainete puhul.

               (6)

               Üldise arvamuse kohaselt tagavad ühenduse tasandil praegu kehtivad töötajate kaitset käsitlevad õigusaktid piisava raamistiku kõnealuste ainete ohtliku mõju vähendamiseks töötajatele vajalikus ulatuses ja rakenduses.

               (7)

               Käesoleva soovituse kohased riski vähendamise meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   PIPERASIIN

         (CASi nr 110–85-0; EINECSi nr 203–808-3)

   Keskkonnariski vähendamise meetmed

               1.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (7) alusel piperasiini kohta väljaantavates lubades tingimused, heitkoguste piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnikameetmed, et 31. oktoobriks 2007 kasutatakse kõnealust ainet vastavalt parimale võimalikule tehnikale (edaspidi BAT), võttes arvesse asjaomaste rajatiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               2.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima BAT rakendamist piperasiini kasutamisel ja teatama komisjonile kõigist olulistest arengusuundadest BAT teabevahetuse raames.

               3.

               Kohalikke keskkonda suunatavaid heitkoguseid piiratakse vajaduse korral riiklike eeskirjadega, et tagada keskkonnariski puudumine.

         2.   JAGU
   METÜLEENDIFENÜÜLDIISOTSÜANAAT

         (CASi nr 26447-40–5; EINECSi nr 247–714-0)

   Riski vähendamise meetmed töötajatele

               4.

               Töötajad, kes kasutavad metüleendifenüüldiisotsüanaati otstarbel, mida riskihinnangus on nimetatud muret tekitavaks, peaksid arvestama kõiki sektori spetsiifilisi juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal, mille on koostanud komisjon vastavalt nõukogu direktiivi 98/24/EÜ (8) artikli 12 lõikele 2.

         3.   JAGU
   BUT-2-ÜÜN-1,4-DIOOL

         (CASi nr 110–65-6; EINECSi nr 203–788-6)

   Riski vähendamise meetmed töötajatele

               5.

               Töötajad, kes kasutavad but-2-üün-1,4-diooli otstarbel, mida riskihinnangus on nimetatud muret tekitavaks, ning eriti kõnealuse aine kasutamisel helvestena, peaksid arvestama kõiki sektori spetsiifilisi juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal, mille on koostanud komisjon vastavalt nõukogu direktiivi 98/24/EÜ artikli 12 lõikele 2.

         4.   JAGU
   ANILIIN

         (CASi nr 62–53-3; EINECSi nr 200–539-3)

   Riski vähendamise meetmed töötajatele, tarbijatele ja keskkonnale

               6.

               Töötajad, kes kasutavad aniliini sellega kokkupuudet eeldavas tegevuses (nt suletud süsteemide teenindamisel või hooldamisel), peaksid arvestama kõiki sektori spetsiifilisi juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal, mille on koostanud komisjon vastavalt nõukogu direktiivi 98/24/EÜ artikli 12 lõikele 2.

               7.

               Liikmesriigid peaksid oma territooriumil teostama aktiivset ja tõhusat turujärelevalvet, mis hõlmab aniliini sisaldavaid tarbekaupu, ning teavitama komisjoni ühenduse kiire teabevahetuse süsteemi (RAPEX) kaudu vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/95/EÜ. (9) Tõestatud vajaduse korral tuleks kõnealused tooted turult kõrvaldada, kuna need on direktiivi 2001/95/EÜ üldiste tooteohutusnõuete kohaselt ohtlikud.

               8.

               Vesikondade puhul, kus aniliini heitkogused võivad ohtu tekitada, peaksid asjaomased liikmesriigid kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid (edaspidi „EQS”) ja saavutama kõnesolevatele standarditele vastava olukorra 22. detsembriks 2015. Riiklikud saastuse vähendamise meetmed EQS saavutamiseks tuleks lisada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ (10) kohastesse vesikonna majandamiskavadesse.

               9.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama direktiivi 96/61/EÜ alusel aniliini kohta väljaantavates lubades tingimused, heitkoguste piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnikameetmed, et 31. oktoobriks 2007. aasta kasutataks kõnealust ainet vastavalt BAT-le, võttes arvesse asjaomaste rajatiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               10.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima BAT rakendamist aniliini kasutamisel ja teatama komisjonile kõigist olulistest arengusuundadest BAT teabevahetuse raames.

               11.

               Kohalikke vesi- ja õhukeskkonda suunatavaid aniliini heitkoguseid tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, et vältida/vähendada keskkonnariski.

         5.   JAGU
   DI-(2-ETÜÜLHEKSÜÜL)FTALAAT (DEHP)

         (CASi nr 117–81-7; EINECSi nr 204–211-0)

   Keskkonnariski vähendamise meetmed

               12.

               Vesikondade puhul, kus DEHP heitkogused võivad ohtu tekitada, peaksid asjaomased liikmesriigid kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid (edaspidi „EQS”) ja saavutama kõnesolevatele standarditele vastava olukorra 22. detsembriks 2015. Riiklikud saastuse vähendamise meetmed keskkonnakvaliteedi standardite saavutamiseks tuleks lisada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ kohastesse vesikonna majandamiskavadesse.

         6.   JAGU
   FENOOL

         (CASi nr 108–95-2; EINECSi nr 203–632-7)

   Riski vähendamise meetmed tarbijatele ja keskkonnale

               13.

               Liikmesriigid peaksid oma territooriumil teostama aktiivset ja tõhusat turujärelevalvet, mis hõlmab fenooli sisaldavaid tarbekaupu, ning teavitama komisjoni direktiivi 2001/95/EÜ kohase ühenduse kiire teabevahetuse süsteemi (RAPEX) kaudu. Põhjendatud vajaduse korral tuleks kõnealused tooted turult kõrvaldada, kuna need on direktiivi 2001/95/EÜ üldiste tooteohutusnõuete kohaselt ohtlikud.

               14.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama direktiivi 96/61/EÜ alusel fenooli kohta väljaantavates lubades tingimused, heitkoguste piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnikameetmed, et 31. oktoobriks 2007. aasta kasutataks kõnealust ainet vastavalt BAT-le, võttes arvesse asjaomaste rajatiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi. Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid pöörama erilist tähelepanu fenooli tootmis- ja/või töötlemiskohtadest tulenevale võimalikule riskile, võttes arvesse kõnealustes kohtades asuvaid tööstuslikke reoveepuhasteid ning keskkonna kaudu heitkogustega kokkupuutuvaid inimesi (kõnesolevatest kohtadest õhku paisatavate heitmetega saastatud taimevõrsed).

               15.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima BAT rakendamist fenooli kasutamisel ja teatama komisjonile kõigist olulistest arengusuundadest BAT teabevahetuse raames.

               16.

               Kohalikke heitkoguseid keskkonda ja tööstuslikku reoveepuhastisse tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega tagamaks, et ei teki riski tööstusliku reovee puhastite mikroorganismidele ning keskkonna kaudu heitkogustega kokkupuutuvatele inimestele.

         7.   JAGU
   ADRESSAADID

               17.

               Käesolev soovitus on suunatud kõigile sektoritele, kus tegeldakse kõnealuste ainete impordi, tootmise, transpordi, hoiustamise, valmistiseks kokkusegamise või muu töötlemise, kasutamise, kõrvaldamise või taaskasutusse võtmisega, ja liikmesriikidele.

      Brüssel, 6. detsember 2007

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 131, 26.5.1994, lk 3.

      (3)  EÜT L 231, 28.9.1995, lk 18.

      (4)  EÜT L 25, 28.1.1997, lk 13.

      (5)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (6)  ELT C 34, 7.2.2008, lk 1.

      (7)  EÜT L 257, 10.10.1996, lk 26. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 166/2006 (ELT L 33, 4.2.2006, lk 1).

      (8)  EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/30/EÜ (ELT L 165, 27.6.2007, lk 21).

      (9)  EÜT L 11, 15.1.2002, lk 4.

      (10)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on muudetud otsusega nr 2455/2001/EÜ (EÜT L 331, 15.12.2001, lk 1).