title: Euroopa Keskpanga soovitus, 28. jaanuar 2015 , dividendi jaotamise põhimõtete kohta (EKP/2015/2)

text:
               13.2.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 51/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   28. jaanuar 2015,
   dividendi jaotamise põhimõtete kohta
   (EKP/2015/2)
   (2015/C 51/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 127 lõiget 6 ja artiklit 132,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 34,
   võttes arvesse nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrust (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (1), eelkõige selle artikli 4 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Keskpanga 16. aprilli 2014. aasta määrust (EL) nr 468/2014, millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (ühtse järelevalvemehhanismi raammäärus) (EKP/2014/17) (2),
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               määrusega (EL) nr 1024/2013 luuakse ühtne järelevalvemehhanism, mis hõlmab Euroopa Keskpanka (EKP) ja osalevate liikmesriikide riiklikke pädevaid asutusi.

               (2)

               Krediidiasutused peavad jätkama ettevalmistusi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (3) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL õigeaegseks ja täielikuks kohaldamiseks (4) keerukas makromajandus- ja finantskeskkonnas, mis avaldab survet krediidiasutuste kasumlikkusele ja sellest tulenevalt nende võimele luua kapitalibaasi. Kuna krediidiasutused peavad finantseerima majandust, on konservatiivne dividendi jaotamise poliitika piisava riskijuhtimise ja usaldusväärse pangandussüsteemi osa.

               (3)

               Seetõttu peavad krediidiasutused kehtestama dividendipoliitika lähtudes konservatiivsetest ja usaldusväärsetest eeldustest, et pärast mis tahes jaotust saaks täita kehtivaid kapitalinõudeid.

                           i)

                           Krediidiasutused peavad täitma kehtivaid miinimumkapitali 1. samba nõudeid mis tahes ajal. See hõlmab esimene taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu 4,5 %, esimese taseme kapitali suhtarvu 6 % ja kogukapitali suhtarvu 8 % kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikliga 92 koos direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõigetes 2 ja 3 osutatud vastutsükliliste kapitali- ja süsteemsete puhvritega, samuti kõigi puhvritega, mille on kehtestanud (5) riiklikud pädevad asutused ja riiklikud määratud asutused.

                           ii)

                           Lisaks peavad krediidiasutused järgima mis tahes ajal kapitalinõudeid, mida kohaldatakse seoses järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise otsusega kooskõlas määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 16 lõike 2 punktiga a, mis ületab 1. samba nõudeid (2. samba nõuded).

                           iii)

                           Krediidiasutused peavad samuti kohaldatava üleminekuaja lõppkuupäevaks täies ulatuses (fully loaded) täitma nõutavat esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu, esimese taseme kapitali suhtarvu ja kogukapitali suhtarvu. See tähendab eespool osutatud suhtarvude täies ulatuses kohaldamist pärast üleminekusätete kohaldamist, samuti direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõigetes 2 ja 3 osutatud vastutsükliliste kapitali- ja süsteemsete puhvrite ning kõikide muude riiklike pädevate asutuste ja riiklike määratud asutuste poolt kehtestatud puhvrite (6) kohaldamist. Üleminekusätted on sätestatud direktiivi 2013/36/EL XI jaotises ja määruse (EL) nr 575/2013 X osas.

                     Neid nõudeid tuleb täita nii konsolideeritud tasemel kui ka indviduaalselt, v.a juhul, kui usaldatavusnõuete kohaldamisest on tehtud individuaalne erand määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 7 ja 10 kohaselt,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

      I.

   Dividendi maksmiseks (7) 2015. aastal majandusaasta 2014 eest soovitab EKP järgmist:

         1. kategooria
      : krediidiasutused, kes täidavad põhjenduse 3 punktides i ja ii osutatud kapitalinõudeid ja kes on saavutanud põhjenduse 3 punktis iii osutatud suhtarvu täies ulatuses täitmise taseme 31. detsembriks 2014, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et võimaldada neil täita kõiki tingimusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul;

         2. kategooria
      : krediidiasutused, kes täidavad põhjenduse 3 punktides i ja ii osutatud kapitalinõudeid, kuid kes ei ole saavutanud põhjenduse 3 punktis iii osutatud suhtarvu täies ulatuses täitmise taset 31. detsembriks 2014, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et võimaldada neil täita kõiki tingimusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul. Lisaks peaksid nad üldjuhul maksma dividendi ainult selles ulatuses, mis garanteeriks vähemalt lineaarse tee (8) põhjenduse 3 punktis iii osutatud täies ulatuses suhtarvu täitmisele;

         3. kategooria
      : krediidiasutused (9), kellel esines 2014. aasta põhjaliku hindamise kohaselt kapitali puudujääk, mida ei saadud kapitalimeetmete abil kõrvaldada 31. detsembriks 2014, või krediidiasutused, kes ei täitnud põhjenduse 3 punktis i või ii osutatud nõudeid, ei peaks üldjuhul dividendi jaotama (10).

      II.

   Käesolev soovitus on adresseeritud järelevalve alla kuuluvatele olulistele üksustele ja järelevalve alla kuuluvatele olulistele gruppidele vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 lõigetes 16 ja 22.
   Käesolev soovitus on adresseeritud ka riiklikele määratud asutustele ja riiklikele pädevatele asutustele seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksustega ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppidega. Käesoleva määruse kohaldajaks nendele üksustele ja gruppidele on kohastel juhtudel riiklikud määratud asutused ja riiklikud pädevad asutused.

      Frankfurt Maini ääres, 28. jaanuar 2015

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 287, 29.10.2013, lk 63.

      (2)  ELT L 141, 14.5.2014, lk 1.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36/EL, 26. juuni 2013, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

      (5)  Siia kuuluvad näiteks ka puhvrid, mis on osutatud määruse (EL) nr 575/2013 artiklites 458, 459 ja 500 ning riiklike pädevate asutuste ja riiklike määratud asutuste poolt kehtestatud kõik hilisema rakendamisajaga puhvrid, kui neid kohaldatakse dividendi jaotamise ajal.

      (6)  Vt joonealune märkus 5.

      (7)  Krediidiasutustel võib olla mitmesugune õiguslik vorm, näiteks börsiettevõte ja mitte-aktsiaselts, nt investeerimisfond, kooperatiiv või hoiuasutus. Käesolevas soovituses kasutatakse mõistet dividend mis tahes sularaha väljamakse tähenduses, mille peab heaks kiitma üldkoosolek.

      (8)  Reaalselt tähendab see, et krediidiasutus peaks nelja aasta jooksul katma vähemalt 25 % aastas puuduolevast täies ulatuses täidetud esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvust, esimese taseme kapitali suhtarvust ja kogukapitali suhtarvust põhjenduse 3 punkti iii kohaselt.

      (9)  K.a järelevalve alla kuuluvad vähem olulised üksused, kelle suhtes kohaldati põhjalikku hindamist.

      (10)  Krediidiasutused, kes leiavad, et neil on juriidiline kohustus välja maksta dividende seda summat ületavas mahus, peavad viivitamata võtma ühendust oma ühise järelevalverühmaga. Järelevalve alla kuuluvad vähem olulised üksused, kes leiavad, et neil on juriidiline kohustus välja maksta dividende seda summat ületavas mahus, peavad viivitamata võtma ühendust oma riikliku pädeva asutusega.


title: Komisjoni soovitus, 7. juuli 2009 , nõukogu direktiivi 2006/117/Euratom sätetega seotud dokumentide ja teabe edastamise turvalise ja tõhusa süsteemi kohta

text:
               8.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 177/5

      KOMISJONI SOOVITUS,
   7. juuli 2009,
   nõukogu direktiivi 2006/117/Euratom sätetega seotud dokumentide ja teabe edastamise turvalise ja tõhusa süsteemi kohta
   (2009/527/Euratom)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 33 teist lõiku ja artikli 124 teist taanet,
   võttes arvesse nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/117/Euratom radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse vedude järelevalve ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 19 lõiget 1,
   olles konsulteerinud nõuandekomiteega,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Liikmesriikide pädevad asutused peaksid tegema koostööd, et tagada direktiivi 2006/117/Euratom artikli 9 lõikes 2 sätestatud automaatse nõusoleku andmise menetluse tõrgeteta toimimine.

               (2)

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused võtavad vajalikke meetmeid, et tagada kogu kõnealuse direktiiviga hõlmatud veoseid käsitleva teabe hoolikas haldamine ja kaitsmine mis tahes väärkasutuse eest.

               (3)

               Kogu sellise teabe suhtes, mida liikmesriikide pädeva asutused direktiivi 2006/117/Euratom kohaldades töötlevad, tuleks kohaldada üldisi julgeolekumeetmeid,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Kogu teave, mida pädevad asutused direktiivi 2006/117/Euratom kohaldamisel töötlevad, peaks saama kaitsetaseme, mis on võrdne muude asjaomaste pädevate asutuste sätestatud kaitsetasemega.

               2.

               Pädevad asutused peaksid valima kõige asjakohasema kaitsetaseme, et tagada direktiivi 2006/117/Euratom artikli 9 lõikes 2 sätestatud automaatse nõusoleku andmise menetluse tõrgeteta toimimine.

               3.

               Asjakohane kaitsetase tuleks tagada mitmesuguste meetmetega, mis on kooskõlas liikmesriikide õigusnormidega, sealhulgas vaikimis- ja konfidentsiaalsuskohustuse järgimine, teabele juurdepääsu võimaldamine üksnes volitatud töötajatele, andmekaitsenõuded isikuandmete puhul ning teabeturbe üldised tehnilised ja menetlusmeetmed.

               4.

               Eri liikmesriikide pädevate asutuste vaheliste elektrooniliste kontaktide jaoks peaks ette nägema sellise kaitsetaseme, mis vastab liikmesriikide poolt vastavatel territooriumitel ette nähtud analoogilisele dokumentide ja teabe edastamise kaitsetasemele.

               5.

               Kõnealuste elektrooniliste kontaktide jaoks peaksid liikmesriikide pädevad asutused kokku leppima ühise standardi.

               6.

               Kogu teave, mida pädevad asutused direktiivi 2006/117/Euratom kohaldamisel töötlevad, tuleks sel juhul, kui salastatus on liikmesriigi õigusnormide kohaselt nõutav, klassifitseerida madalaimale salastatuse tasemele.

               7.

               Teabe suhtes, mille puhul on vaja lisaturvameetmeid, tuleks üksnes äärmise vajaduse korral ja vajalikuks ajaks kohaldada madalaimast salastatuse tasemest kõrgemat taset, mida tähistatakse eritähisega.

               8.

               Algatajatena peaksid pädevad asutused, kes esitavad teavet teistele pädevatele asutustele, vastutama asjakohase salastatuse taseme valimise eest, võttes arvesse:

                           a)

                           oma teabesalastatust käsitlevaid siseriiklikke eeskirju,

                           b)

                           automaatse nõusoleku andmise menetluse kohaldamiseks vajalikke tegevusvabaduse ja tõhususe nõudeid,

                           c)

                           salastatuse nõuete erandlikku laadi.

               9.

               Liikmesriikide õigusnormide kohaselt peaksid pädevad asutused kasutama salastatuse kategooriate tähiseid, nagu on loetletud salastatuse tasemete võrdlevas tabelis, mis on esitatud nõukogu 19. märtsi 2001. aasta otsuse 2001/264/EÜ (millega võetakse vastu nõukogu julgeolekueeskirjad) (2) liites 2 ning komisjoni 3. veebruari 2005. aasta otsuse 2005/94/EÜ (millega muudetakse otsust 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom) (3) lisas. Otsuse 2001/264/EÜ liites 3 ning komisjoni 29. novembri 2001. aasta otsuse 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom (millega muudetakse komisjoni kodukorda) (4) liites 2 esitatud salastatuse kategooriate määramise praktilist juhendit võiks kasutada kõige sobivama salastatuse taseme valimise juhendina.

               10.

               Algatajana peaks teavet edastav pädev asutus täpsustama ajavahemiku, mille suhtes valitud salastatuse taset kohaldatakse, ning ka kõnealuse taseme mis tahes muudatused pärast asjaomast ajavahemikku.

               11.

               Pädev asutus kui algataja võiks igal ajal kirjalikult nõuda eelmise salastatuse taseme muutmist, sealhulgas võimalikku kaotamist (salastatuse kategooria kaotamine), vähendamist (salastatuse kategooria alandamine) või sellise taseme lisamist.

               12.

               Pädevad asutused, kellele teave edastati, peaksid vastavalt kõnealustele nõuetele olema kohustatud salastatuse taset kaotama, muutma või lisama.

               13.

               Algatajana peaks teavet edastav pädev asutus niipea, kui asjaolud seda võimaldavad, kirjalikult taotlema kõnealuse salastatuse taseme alandamist või täielikku kaotamist (salastatuse kategooria kaotamine).

               14.

               Teadmisvajaduse põhimõtte kohaselt peaks määratud pädevates asutustes teabele juurdepääs ja teabe omamine olema piiratud isikutega, kes oma tööülesannete või kohustuste tõttu peavad sellise teabega tutvuma või seda käsitlema. Kui seda liikmesriigi õigusnormide kohaselt nõutakse, peaksid kõnealused isikud vastava salastatuse taseme jaoks läbima asjakohase julgeolekukontrolli.

               15.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 7. juuli 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Andris PIEBALGS

      (1)  ELT L 337, 5.12.2006, lk 21.

      (2)  EÜT L 101, 11.4.2001, lk 1.

      (3)  ELT L 31, 4.2.2005, lk 66.

      (4)  EÜT L 317, 3.12.2001, lk 1.


				|

		52012DC0397

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks Hispaanias /* COM/2012/0397 final */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
valitsemissektori ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks Hispaanias
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 7,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Vastavalt ELi toimimise
lepingu artiklile 126 hoiduvad liikmesriigid ülemäärasest riigieelarve
puudujäägist.
(2)       Stabiilsuse ja kasvu pakt
põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade
stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu
tagamiseks.
(3)       Nõukogu otsustas 27. aprillil
2009 kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 6, et
Hispaanial on ülemäärane eelarvepuudujääk, ning andis asutamislepingu artikli
104 lõike 7 ja nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1467/97
(ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise
kohta) artikli 3 kohaselt välja soovituse kõrvaldada ülemäärane puudujääk
hiljemalt 2012. aastaks.
(4)       Nõukogu otsustas 2.
detsembril 2009 kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikega 5,
et on võetud tõhusad meetmed ja et pärast nimetatud soovituse vastuvõtmist on
esinenud ootamatu tõsine majanduslik sündmus, millel on riigi rahandusele
oluline negatiivne mõju. Sellest tulenevalt otsustas nõukogu vastavalt ELi
toimimise lepingu artikli 126 lõikele 7 võtta vastu muudetud soovituse
kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2013. aastaks. Selleks et viia
valitsemissektori eelarve puudujääk 2013. aastaks allapoole kontrollväärtust 3
% SKPst, soovitati eelarvepositsiooni aastatel 2010–2013 tugevdada aastas
keskmiselt üle 1,5 % SKPst. Eelarvepositsiooni iga-aastase keskmise parandamise
arvutamisel võeti aluseks komisjoni talituste 2009. aasta sügisprognoosis
esitatud 2011. aasta eelarvepuudujääk. Seejärel arvutati välja, kui palju on
kogu eelarvepositsiooni vaja parandada, et saavutada tähtajaks kavandatud
nominaalne eelarvepuudujääk 3 % SKPst, eeldades SKP lõhe järk-järgulist
kõrvaldamist 2015. aastaks.
(5)       15. juunil 2010 järeldas
komisjon, et Hispaania on vastavalt nõukogu 2. detsembri 2009. aasta
soovitusele võtnud tõhusaid meetmeid oma valitsemissektori puudujäägi viimiseks
allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst, ja oli seisukohal, et seetõttu ei ole
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames vaja rohkem meetmeid võtta.
(6)       Vastavalt määruse (EÜ) nr
1467/97 artikli 3 lõikele 5 võib nõukogu komisjoni soovituse alusel juhul, kui
on võetud tõhusad meetmed ja kui ootamatu tõsine majanduslik sündmus, millel on
riigi rahandusele oluline negatiivne mõju, esineb pärast selle soovituse
vastuvõtmist, teha otsuse võtta ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7
alusel vastu muudetud soovitus. Eelarvele olulist negatiivset mõju avaldavate
ootamatute tõsiste majanduslike sündmuste esinemist hinnatakse nõukogu
soovituse aluseks olevast majandusprognoosist lähtudes.
(7)       Vastavalt ELi toimimise
lepingu artikli 126 lõikele 7 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artiklile
3 on nõukogu kohustatud andma asjaomasele liikmesriigile soovitusi ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks teatava tähtaja jooksul. Soovituses tuleb
asjaomasele liikmesriigile kehtestada maksimaalselt kuue kuu pikkune tähtaeg
tõhusate meetmete võtmiseks ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisel. Lisaks
sellele peaks nõukogu ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise soovituses
nõudma, et saavutataks aastased eelarve-eesmärgid, mis soovituse aluseks oleva
prognoosi kohaselt tagaksid struktuurse eelarvepositsiooni (st tsükliliselt
kohandatud eelarvepositsioon, välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised
meetmed) paranemise vähemalt 0,5 % SKPst aastas.
(8)       Pärast tuntavat
majanduslangust 2009. aastal, kui reaalne SKP vähenes 3,7 %, jätkus
majanduslangus ka 2010. aastal, ehkki see oli vaid –0,1 %. Positiivse
majanduskasvuni (0,7 %) jõuti 2011. aastal tulenevalt Hispaania ekspordi
kasvust, mida toetas Hispaania majanduse konkurentsivõime paranemine, ja
impordi vähenemisest, mis oli seotud madala sisenõudlusega. Kuid vastavalt
komisjoni talituste Hispaania 2012.–2013. aasta majandusväljavaateid
käsitlevatele viimastele ajakohastatud prognoosidele, millega ajakohastati
2012. aasta kevadprognoosi, mis hõlmas 2012. aasta mai lõpus piirkondlikul
tasandil võetud eelarvemeetmeid ja viimaseid majandus- ja eelarvealaseid
suundumusi, on tõenäoline, et Hispaania satub taas majanduslangusse ning
majanduskasv jääb nii 2012. kui ka 2013. aastal negatiivseks. Nii era- kui ka
avaliku sektori finantsvõimenduse vähendamine ja suur tööpuudus pärsivad
tugevalt sisenõudlust. Lisaks sellele ei võimalda rahvusvahelise
majanduskeskkonna nõrgenemine välisnõudlusel korvata nõrka sisenõudlust, mis
viib Hispaania majanduse languseni.
(9)       Valitsemissektori eelarve
puudujääk vähenes 11,2 %-lt SKPst 2009. aastal 9,3%ni SKPst 2010. aastal.
Eelarvepositsiooni paranemisele aitas kaasa nii kogukulutuste kärpimine kui ka
kogutulu suurenemine peamiselt tänu kaalutlusõiguse alusel võetud meetmetele.
2011. aastal oli eelarvepuudujääk oodatust tunduvalt suurem – 8,5 %
SKPst eesmärgiks seatud 6 % asemel SKPst. Hispaania teatas Eurostatile 17.
mail 2012, et valitsemissektori 2011. aasta eelarve puudujääki võidakse korrigeerida
suuremaks umbes 0,4 % võrra SKPst, tulenevalt autonoomsete piirkondade
esitatud uuest teabest teatavate kulukirjete kohta, mida ei olnud ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse kohasesse 2012. aasta märtsi teatisesse lisatud.
Ligikaudu kaks kolmandikku kõrvalekalletest 2011. aasta eelarvest toimusid
piirkondlikul tasandil; keskvalitsuse ja sotsiaalkindlustuse puhul oli
kõrvalekaldeid palju vähem. Eelarvest kõrvalekaldeid selgitati peamiselt
oodatust väiksemate tuludega, mille põhjuseks oli 2011. aasta
stabiilsusprogrammis ettenähtust ebasoodsam majanduskeskkond ja majanduskasvu
komponentidest laekunud väiksem maksutulu, ning samas piirati ülekulusid.
(10)     Vastavalt komisjoni talituste
2012. aasta ajakohastatud kevadprognoosile on valitsemissektori 2012. aasta prognoositav
eelarvepuudujääk 6,3 % SKPst, mis on võrreldav 2012. aasta
stabiilsusprogrammi ja 2012. aasta eelarveseaduse eelnõu kohase prognoositava
puudujäägiga 5,3 % SKPst. Eelarveseaduse eelnõu põhineb tulusid
suurendavatel meetmetel, mis hõlmavad peamiselt otseste maksude, näiteks
üksikisiku ja ettevõtte tulumaksu tõstmist ning maksuamnestiat. Mõni nimetatud
meetmetest, näiteks tulumaksu tõstmine, on välja kuulutatud ajutisena (piirdub
2012. ja 2013. aastaga) või on ühekordse mõjuga, näiteks ettevõtte
tulumaksu tasumise süsteemi muutmine 2012. aastal ja maksuamnestia.
Eelarveseaduse eelnõu ja programmiga nähakse ette kogukulutuste vähendamine nii
kapitali- kui ka jooksvate kulude põhjalike kärbete abil, sealhulgas kokkuhoiu
abil tervishoiu- ja hariduse valdkonnas piirkondlikul tasandil. Prognoositud
kõrvalekalle eesmärgist 2012. aastal on seotud peamiselt maksutulu oodatava
vähenemisega eelkõige sotsiaalkindlustuse valdkonnas ning kõrgemate
sotsiaalkuludega, mis on tingitud makromajandusliku väljavaate halvenemisest,
vähem maksutulu andvatest majanduskasvu komponentidest ja tööturu olukorra
tuntavast halvenemisest. Kõnealune eelarveprognoos on siiski seotud suurte
riskidega. Majanduskriisi edasine süvenemine ja piirkondlikul tasandil
avalduvad rakendamisega seotud riskid, mis tulenevad asjaolust, et paljusid
eelarvemeetmeid kohaldatakse üksnes teataval osal aastast, võivad tähendada
veelgi suuremat kõrvalekallet. Ka asjaolu, et Hispaania majandust tuleb
jätkuvalt tasakaalustada suletud sektorist avatud sektori suunas, toob kaasa
riski, et majanduskasv muutub vähem maksutulu andvaks. 2012. aasta esimeste
kuude värsked eelarvetulemuste näitajad osutavad tulude jätkuvale vähenemisele
ja vajadusele rakendada viivitamata täiendavaid struktuurimeetmeid.
(11)     Vastavalt komisjoni talituste
2012. aasta ajakohastatud kevadprognoosile on valitsemissektori prognoositav
eelarvepuudujääk võrreldes algse eesmärgiga 3 % SKPst 2013. aastal
6,1 % SKPst, eeldusel, et poliitikat ei muudeta ja et reaalne SKP väheneb
eelmise aastaga võrreldes oodatavalt 0,3 %. 2012. aasta stabiilsusprogrammis
prognoositakse tootmis- ja impordimaksudest saadava tulu tuntavat suurenemist,
mida ei toeta veel konkreetsed meetmed, kuid mis korvab eelduste kohaselt
osaliselt ka madalamad tööjõumaksud. Programm hõlmab ka seni veel täielikult
täpsustamata kulukärpeid eelkõige hariduse ja tervishoiu valdkonnas piirkondlikul
tasandil. 2014. ja 2015. aastaks kavandatud jätkuvat konsolideerimist ei ole
veel piisavalt toetatud meetmetega, et saavutada kavandatud eelarvepuudujäägi
eesmärk, ja stabiilsusprogrammi on lisatud vähe konkreetseid meetmeid.
(12)     Komisjoni talituste 2012.
aasta ajakohastatud kevadprognoosist nähtub, et strukturaalne eelarvepuudujääk
oli 2009. aastal 8,7 %, 2010. aastal 7,3 % ja 2011. aastal
7,0 % SKPst. 2012. aastal on see oodatavalt 4,3 % SKPst. See eeldab
eelarvepositsiooni paranemist aastatel 2010–2012 keskmiselt 1,5 % SKPst,
mis vastab nõukogu 2010.–2013. aastaks esitatud miinimumnõudele parandada
eelarvepositsiooni aastas keskmiselt üle 1,5 % SKPst. Kui võtta arvesse
makromajandusliku stsenaariumi muutust, mis on toimunud nõukogu 2. detsembri 2009.
aasta soovituste aluseks olevate prognooside ja praeguse prognoosi vahelisel
ajal, on eelarvepositsiooni aastatel 2010–2012 aastas SKP suhtes hinnanguliselt
parandatud keskmiselt 0,5 protsendipunkti võrra rohkem. Seega on Hispaania
seoses struktuurse eelarvepuudujäägi kohta kuni 2012. aastani tehtud kavadega
võtnud seni tõhusaid meetmeid.
(13)     Vastavalt komisjoni talituste
2009. aasta sügisprognoosile, mis oli aluseks ELi toimimise lepingu artikli 126
lõike 7 kohasele nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitusele, oli oodata
Hispaania majanduse 0,8 %-list langust 2010. aastal ja 1 %-list kasvu
2011. aastal. 2012. ja 2013. aasta jäid nimetatud prognoosi ajahorisondist
väljapoole, kuid lähtudes hüpoteesist, et negatiivne SKP suur lõhe
kõrvaldatakse järk-järgult 2015. aastaks, oodati 2012. ja 2013. aastaks suuremat
majanduskasvu kui 2011. aastaks. 2010. ja 2011. aasta reaalse SKP tulemus oli
pisut positiivsem kui 2009. aasta sügisprognoosis eeldati. Majanduskasvu
komponendid andsid oodatust siiski vähem maksutulu, sest sisenõudluse kogupanus
2010. ja 2011. aastal oli –2,7 protsendipunkti SKPst, võrreldes –1,1
protsendipunkti suuruse prognoosiga; see tulenes suletud sektori oodatust
kiiremast langusest. Komisjoni talituste 2012. aasta ajakohastatud kevadprognoos
2012. ja 2013. aastaks näitab, et Hispaania majanduses on oodata tõsiseid
probleeme, mida ei nähtud ette 2009. aasta sügisprognoosis. Kui 2009. aasta
sügisprognoosis eeldati 2012. ja 2013. aastaks tugevalt üle 1 %-list kasvumäära
aastas, siis viimased prognoosid näitavad vastavalt –1,9 ja –0,3 %-list
kasvumäära eeldusel, et poliitikat ei muudeta. Lisaks sellele majanduskasv
tõenäoliselt jätkub netovälisnõudluse toel koos jätkuvalt negatiivse mõjuga
maksutuludele.
(14)     Valitsemissektori koguvõlg
kasvas 2011. aastal 68,5 %ni SKPst ning vastavalt komisjoni talituste
2012. aasta ajakohastatud kevadprognoosile tõuseb see poliitika muutmata
jätmise korral 2012. aastal eeldatavalt 80,9 %ni SKPst ja 2013. aastal
86,8 %ni, ületades seega igal aastal aluslepingu kohase kontrollväärtuse.
Kõnealuse võlasuhte kasvu peamiseks põhjuseks on kõrgemad intressimaksed ja
väiksemal määral ka esmase puudujäägi dünaamika. Võlakoormuse ja
eelarvepositsiooni muutuse näitaja on 2012. aastal suur, andes kasvusse 5,4
protsendipunkti suuruse panuse SKPst, ning see on seotud kavaga tasuda avaliku
sektori asutuste teenuseosutajate arved ja muu laenujääk. Makromajandusliku
stsenaariumi ja eelarve-eesmärkide ning täiendavate finantssektori
päästemeetmetega seotud riskid võivad põhjustada valitsemissektori võla
jätkuvat suurenemist.
(15)     Eelarvepositsioon on võrreldes
nõukogu varasema soovituse koostamise ajaga oluliselt halvenenud, mille
põhjuseks on oodatust halvem ja ka vähem maksutulu andev majandusväljavaade.
Lisaks sellele mõjutab suur majanduslangus väga negatiivselt ka tööhõivet ja
töötust. Sellel on negatiivne mõju nii tulude kui ka kulude poolele
sotsiaalkindlustusmaksete puudujäägi ja kõrgemate sotsiaaltoetuste näol. Kõiki
nimetatud tegureid arvesse võttes ja eelkõige seetõttu, et eelarveväljavaade on
pärast nõukogu algse, ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohase
soovituse tegemist märkimisväärselt halvenenud, oleks ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks lisa-aasta andmine põhjendatud.
(16)     Lisa-aasta
andmine ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks eeldab, et saavutatakse
valitsemissektori eelarve puudujäägi vahe-eesmärgid, mis on 2012. aastal 6,3 %
SKPst, 2013. aastal 4,5 % SKPst ja 2014. aastal 2,8 % SKPst. Komisjoni
talituste 2012. aasta ajakohastatud kevadprognoosi alusel tuleb struktuurset
eelarvetasakaalu valitsemissektori kõnealustest eelarve-eesmärkidest tulenevalt
parandada 2,7 % võrra SKPst 2012. aastal, 2,5 % võrra SKPst 2013. aastal ja
1,9 % võrra SKPst 2014. aastal. Võttes arvesse värskeid andmeid 2012.
aasta esimeste kuude eelarvetulemuste kohta, on eelarve puudujäägi eesmärgi
saavutamiseks 2012. aastal vaja võtta lisameetmeid. Olukorda tuleb hoolikalt
jälgida ja kui peaks esinema edasisi kõrvalekaldeid, tuleb aegsasti võtta
täiendavad parandusmeetmed.
(17)     Arvestades tõsist turusurvet
Hispaania riigivõlale, tuleb eelarve konsolideerimise usaldusväärsust tõsta
väljakuulutatud mitmeaastase eelarvekava vastuvõtmisega aastateks 2013–2014
käesoleva aasta juuli lõpuks. Selleks tuleks üksikasjalikult täpsustada kõik
struktuurimeetmed, mis on vajalikud eelarve-eesmärkide saavutamiseks 2013. ja
2014. aastal, ning kiirendada eelarvepuudujäägi vähendamist, kui majandus- ja
eelarvetingimused osutuvad oodatust paremaks. Kuna õigeaegsete meetmete võtmine
on oluline, et vältida kõrvalekallete ohtu tulevikus, on lühem kolmekuuline
tähtaeg tõhusate meetmete võtmiseks põhjendatud.
(18)     10. juulil võttis nõukogu
vastu Hispaaniale suunatud riigipõhised soovitused, millest esimene põhines muu
hulgas Hispaania riikliku reformikava hindamisel ja Hispaania
stabiilsusprogrammil aastateks 2012–2015. Nimetatud soovituses nõutakse eelarve
tasakaalu seaduse ranget kohaldamist ja tugevate eelarvemeetmete võtmist
piirkondlikul tasandil. See leevendaks piirkondliku tasandi riske kavast
kõrvale kalduda. Arvestades Hispaania rahanduse detsentraliseeritust, on väga
oluline tugev fiskaalne ja institutsionaalne raamistik. Nimetatud raamistikku
saaks tugevdada ka sellise sõltumatu fiskaalinstitutsiooni asutamisega, mis
tegeleks analüüside koostamise, nõustamise ja eelarvepoliitika järelevalvega.
Eelarvestrateegiale avalduvad ka sellised ohud nagu eelarvest kinnipidamine
piirkondlike valitsuste poolt, pidades silmas neil viimasel ajal esinenud
raskusi seda teha, samuti tulude suurem tundlikkus toimuvate struktuursete
kohanduste suhtes, maksuamnestia ebakindel mõju tuludele ja võimalikud
täiendavad finantseerimisasutuste päästeoperatsioonid.
(19)     Lisaks sellele, et vaadatakse
korrapäraselt läbi Hispaania finantssektori rekapitaliseerimise kava, millele
osutatakse euroala tippkohtumisel 29. juunil 2012 tehtud avalduses, antakse iga
kolme kuu järel aru ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusega seotud kohustuste
rakendamisel tehtud edusammudest.
(20)     Hispaania on täitnud määruse
(EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise
kiirendamise ja selgitamise kohta) artikli 3 lõikes 5 sätestatud tingimused, et
pikendataks valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise
tähtaega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
(1)
Hispaania ametiasutused peaksid kõrvaldama praeguse
ülemäärase eelarvepuudujäägi hiljemalt 2014. aastaks.
(2)
Hispaania ametiasutused peavad selleks, et viia
valitsemissektori eelarvepuudujääk 2014. aastaks allapoole kontrollväärtust
3 % SKPst, parandama struktuurset eelarvepositsiooni 2012. aastal
2,7 % võrra SKPst, 2013. aastal 2,5 % SKPst ja 2014. aastal
1,9 % SKPst, lähtudes komisjoni talituste 2012. aasta ajakohastatud
kevadprognoosist. Valitsemissektori eelarve puudujäägi
eesmärk peaks olema 2012. aastaks 6,3 % SKPst, 2013. aastaks 4,5 %
SKPst ja 2014. aastaks 2,8 % SKPst.
(3)
Hispaania ametiasutused peaksid rakendama 2012.
aasta eelarve ja autonoomsete piirkondade tasakaalustamiskavade raames vastu võetud
meetmeid ning võtma 2012. aasta juuli lõpuks vastu väljakuulutatud
mitmeaastase eelarvekava aastateks 2013−2014, sealhulgas keskpika
perioodi eelarvestrateegia, milles on üksikasjalikult esitatud
struktuurimeetmed, mis on vajalikud ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks
2014. aastaks. Võttes arvesse 2012. aasta esimeste kuude värskeid
eelarvetulemuste andmeid, võtta 2012. aastal viivitamata lisameetmeid, et
tagada 2012. aasta eelarvekavade täitmine. Olla valmis võtma täiendavaid
meetmeid juhul, kui eelarvekavadega seotud riskid realiseeruvad. Kiirendada
eelarvepuudujäägi vähendamist 2013. ja 2014. aastal juhul, kui majandus- või
eelarvetingimused osutuvad oodatust paremaks.
(4)
Nõukogu kehtestab Hispaania valitsusele kolme kuu
pikkuse tähtaja tõhusate meetmete võtmiseks ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97
artikli 3 lõike 4a kohase üksikasjaliku aruande esitamiseks
konsolideerimisstrateegia kohta, mis eesmärkide saavutamiseks on kavandatud.
Lisaks soovituses (4) ettenähtud aruandele ja
finantssektori rekapitaliseerimise kavale, millele osutati euroala
tippkohtumisel 29. juunil 2012 tehtud avalduses, peaksid Hispaania
ametiasutused andma aru nimetatud soovituste rakendamisel tehtud edusammudest
iga kolme kuu järel ja ka kuni 2015. aastani koostatavate stabiilsusprogrammide
eraldi peatükis.
Lisaks sellele peaksid Hispaania ametiasutused
rangelt kohaldama eelarve tasakaalu seaduse uusi sätteid, mis käsitlevad
eelarve täitmise läbipaistvust ja kontrolli. Samuti palub nõukogu Hispaanial
kooskõlas Euroopa poolaasta raames antud riigipõhiste soovitustega asutada
sõltumatu fiskaalinstitutsioon, mis tegeleks analüüside koostamise, nõustamise
ja eelarvepoliitika järelevalvega, järgiks oma keskpika perioodi
eelarveraamistiku siduvust ja jälgiks aastaringselt, et eelarve-eesmärkidest
peetakse kinni valitsemissektori kõigil tasanditel. Käesolev soovitus on
adresseeritud Hispaania Kuningriigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja


title: Komisjoni soovitus, 30. mai 2008 , ohu vähendamise meetmete kohta tsingi, tsinkkloriidi ja tsinkdistearaadi puhul (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2329 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               19.6.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 160/36

      KOMISJONI SOOVITUS,
   30. mai 2008,
   ohu vähendamise meetmete kohta tsingi, tsinkkloriidi ja tsinkdistearaadi puhul
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2329 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/464/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 raames on järgmised ühendid loetud eritähelepanu vajavateks ühenditeks, mida tuleb hinnata vastavalt komisjoni 27. septembri 1995. aasta määrusele (EÜ) nr 2268/95, (2) milles on käsitletud nõukogu määruse (EMÜ) nr 793/93 kohaselt eritähelepanu vajavate ainete teist nimekirja:

                           —

                           tsink,

                           —

                           tsinkkloriid,

                           —

                           tsinkdistearaat.

               (2)

               Komisjoni määrusega referendiks määratud liikmesriik on lõpetanud asjaomastest ainetest inimesele ja keskkonnale tuleneva ohu hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, (3) ja on soovitanud strateegia ohu vähendamiseks.

               (3)

               Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomiteega (SCTEE) ning tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteega (SCHER) on konsulteeritud ja komiteed on esitanud arvamuse referendi tehtud ohuhindamise kohta. Kõnealused arvamused on avaldatud teaduskomiteede veebilehel.

               (4)

               Ohuhindamise ja ohu piiramise strateegia kohta saadud täiendavad tulemused on esitatud asjaomases komisjoni teatises. (4)

               (5)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid ohu vähendamise meetmeid ainete puhul, mida on käsitletud teatises ja käesolevas soovituses.

               (6)

               Käesoleva soovitusega ette nähtud meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   TSINK

         (CASi nr 7440-66-6; Einecsi nr 231-175-3)

   TSINKKLORIID

         (CASi nr 7646-85-7; Einecsi nr 231-592-0)

   TSINKDISTEARAAT

         (CASi nr 557-05-1 ja 91051-01-3; Einecsi nr 209-151-9 ja 293-049-4)

   Keskkonnaohtlikkuse vähendamise meetmed (1, 2, 3, 4, 5)

               1.

               Vesikondade puhul, kus tsingi heitkogused võivad ohtu tekitada, peaksid asjaomased liikmesriigid kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid. Riiklikud saastuse vähendamise meetmed keskkonnakvaliteedi standardite saavutamiseks 2015. aastaks tuleks lisada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ (5) kohastesse vesikonna majandamiskavadesse.

               2.

               Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile teavet tsingiallikate panuste ja tsingi veekeskkonda jõudmise teede, võimalike kaitsemeetmete ja ka tsingi taseme kohta veekeskkonnas, et saaks kaaluda tsingi võimalikku lisamist direktiivi 2000/60/EÜ järgmisel läbivaatamisel selle X lisasse.

               3.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/1/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta) (6) alusel tsingi ja tsingiühendite kohta välja antavates lubades tingimused, heitkoguste piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et käitised kasutaksid kõnealust ainet vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               4.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima tsingi ja selle ühendite alase parima võimaliku tehnika rakendamist ja teatama komisjonile parima võimaliku tehnika alase teabevahetuse raames kõigist olulistest muudatustest.

               5.

               Kohalikke heitmeid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, mis tagaksid, et keskkonda ei ähvarda oht.

         2.   JAGU
   ADRESSAADID

               6.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 30. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 231, 28.9.1995, lk 18.

      (3)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (4)  ELT C 154, 19.6.2008, lk 1.

      (5)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/32/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 60).

      (6)  ELT L 24, 29.1.2008, lk 8.


				|

		52012DC0308

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Küprose 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Küprose stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta /* COM/2012/0308 final */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Küprose 2012. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Küprose stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti
selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse
ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2]
eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive
strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika
tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on
vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime
potentsiaali suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks
2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika
suuniste kohta;[5]
mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike
kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse
Küprose 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Küprose
ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta.
(4)
Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020”
tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa
poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon
määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande,[6] milles
nimetati Küprost ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(5)
Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks
finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning
majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust saavutada majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada
tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(6)
Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga
ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 ka üles esitama õigeaegselt kohustused,
mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi ja riiklikusse
reformikavasse.
(7)
Küpros esitas 7. mail 2012 oma 2012.–2015. aasta
stabiilsusprogrammi ja 10. mail 2012 oma 2012. aasta riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid,
hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011
artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud, kas Küprost mõjutab negatiivselt
makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon jõudis põhjaliku analüüsi[7] käigus
järeldusele, et Küprosel valitseb sisemine tasakaalustamatus, mida põhjustab
pangandussektor ning ettevõtlussektori võlakoorem, ning väline ja sisemine
tasakaalustamatus eelarvesuundumuste ja konkurentsivõime valdkonnas, kuigi
mitte ülemäärane.
(8)
Tuginedes nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele
2012. aasta stabiilsusprogrammile antud hinnangule, on nõukogu arvamusel, et
programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium näib
ajavahemikul 2012–2014 olevat optimistlik. Kuigi majanduskasvu väljavaadet on
korrigeeritud oluliselt allapoole, on programmis esitatud eelarveprognooside
aluseks olev makromajanduslik stsenaarium avatud negatiivsetele riskidele, mis
on eelkõige seotud sisenõudluse arenguga aastatel 2012–2013. Programmis
esitatud eelarvestrateegia eesmärk on kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk
2012. aastaks, saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk 2014. aastaks
ning 2015. aastal püsida keskpika perioodi eelarve-eesmärgi tasemel. Programmis
kinnitatakse eelmist struktuurset keskpika perioodi eelarve-eesmärki, mis
asjakohaselt kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Ülemäärase
eelarvepuudujäägi kavandatud kõrvaldamine on kooskõlas tähtajaga, mille nõukogu
kehtestas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames 13. juulil 2010
esitatud soovituses. Võttes aluseks (ümber arvutatud) struktuurse puudujäägi,[8] on
ajavahemikuks 2011–2012 kavandatud iga-aastane keskmine eelarve
konsolideerimine 1,5 % SKPst, mis on võrdne nõukogu poolt soovitatud
konsolideerimisega. 2013. aastaks kavandatud areng keskpika perioodi
eelarve-eesmärkide täitmise suunas on piisav, kuna see on suurem kui
stabiilsuse ja kasvu pakti võrdlusalus 0,5 % SKPst nii komisjoni 2012.
aasta kevadprognoosi kui ka programmi kohaselt. Valitsemissektori kulutuste
kasvumäär on kaalutlusõigusel põhinevaid tulumeetmeid arvesse võttes aastatel
2013–2014 kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kohase kulude võrdlusalusega,
kuid mitte 2015. aastal. Programmi eelarve-eesmärkidega kaasnevad riskid, mis tulenevad
asjaolust, et aastate 2012–2014 makromajanduslik stsenaarium näib olevat
optimistlik ning 2013. aastaks kavandatud eelarve konsolideerimine põhineb
osaliselt meetmetel, mis ei ole täielikult täpsustatud. Programmi kohaselt
peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis 2011. aastal moodustas
71,6 %, suurenema 2012. aastal 72,1 %ni enne, kui järk-järgult
väheneb 65,4 %ni 2015. aastal. Stabiilsuse ja kasvu pakti kohase
valitsemissektori võla vähendamise võrdlusaluse puhul on Küprosel aastatel
2013–2015 üleminekuperiood ning programmis esitatud kavad tagaksid piisava
arengu võla vähendamise võrdlusaluse täitmise suunas. Selle prognoosiga on
siiski seotud riskid, mis tulenevad finantseerimisasutuste võimalikest
päästmistoimingutest.
(9)
Maksuhaldus on ebatõhus, sest maksutulude
kogumisega seotud halduskulud on Küprosel väga kõrged. Maksude kogumine on
suhteliselt madal. Eelkõige on kõrged maksuhalduse kulud osakaaluna SKPst ja
halduskulud maksutulude netolaekumisega võrreldes ning need on veelgi tõusmas.
Vaja on meetmeid, mis soodustaksid mitteametlikult töötamise vähenemist ja
aitaksid võidelda maksudest kõrvalehoidumise vastu. Lisaks tuleks tugevdada
algatusi, millega muudetakse maksude kogumine tõhusamaks.
(10)
Kuna Küprose pangad on tihedalt seotud Kreeka majandusega,
mõjutab tema pankade varade tootlust, kasumlikkust, kapitali ja
likviidsuspuhvreid negatiivselt Kreeka valitsemissektori võla ümberkorraldamine
ja halbade laenude osatähtsuse suurenemine Kreeka laenuvõtjatele antud laenude
seas. Kreeka mõju Küprose pangandussektorile on väga suur. Küprose parlament
võttis 14. detsembril 2011 vastu kaks eelnõud finantssüsteemi vastupanuvõime
tugevdamiseks panganduskriisi olukorras. Ühistupankadesse on koondunud
ligikaudu 40 % kodumaistest hoiustest, kuid nende pankade järelevalvet ei
ole piisavalt tugevdatud.
(11)
Küprose ees seisab keeruline ülesanne tagada riigi
rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus, eelkõige pensionide valdkonnas. Küprosel
on pensionisüsteemi ümberkujundamiseks rakendatud kaks olulist
struktuurimeedet. Need meetmed on küll asjakohased ja usaldusväärsed, kuid
neist ei piisa selleks, et tagada Küprose pensionisüsteemi jätkusuutlikkus ja
otstarbekus ning muuta süsteem aja jooksul õiglasemaks. Võtta tuleb meetmeid,
et viia töötajate oskused vastavusse ettevõtjate vajadustega ja otsustavamalt
suurendada tegelikku pensionile jäämise vanust. Küpros on ainult osaliselt
hakanud lahendama eakate elanike vaesusesse sattumise ohu probleemi. Võetud
meetmed ei ole piisavad selleks, et tõsta vaesusesse sattumise ohtu sattunud
pensionäride sissetulek piisavale tasemele juba lühemas perspektiivis.
(12)
Tervishoiusektoris valitseva ebavõrdsuse ja sektori
vähese tõhususe probleeme ei ole sihipäraselt lahendama asutud. Kuigi selle
kohta esitati soovitus ka möödunud aastal, ei ole seni esitatud selget ajakava
riigi tervisekindlustussüsteemi ümberkorraldamiseks. See aga seab ohtu riigi
rahanduse üle kontrolli saavutamise ja selle jätkusuutlikkuse tagamise
eesmärkide täitmise pikemas perspektiivis, samuti tervishoiuteenuste kvaliteedi.

(13)
2011. aastal esitatud palkade indekseerimist
(elukallidust kompenseerivat toetust) käsitleva soovituse alusel on Küprose
valitsus kaheks aastaks külmutanud avaliku sektori palgad. Valitsus ja
sotsiaalpartnerid leppisid ka kokku, et alustavad dialoogi eesmärgiga vaadata
elukallidust kompenseeriva toetuse küsimused läbi 2012. aasta juuni lõpuks.
Selleks et tugevdada tegeliku palga ja tööviljakuse muutumise vahelist seost
ning muuta süsteemi õiglasemaks, tuleb süsteem koostöös sotsiaalpartneritega
riigis valitsevaid tavasid järgides põhjalikult ümber korraldada. See aitaks
parandada riigi konkurentsivõimet ja soodustaks tööjõu otstarbekat jaotumist.
Kuigi Küpros on astunud oma esimesed sammud õiges suunas, sõltub nende
asjakohasus ja usaldusväärsus peamiselt sellest, kui ambitsioonikad on palkade
indekseerimise süsteemi käsitleva sotsiaalse dialoogi tulemused, ning nende
tulemuste rakendamisest.
(14)
Makromajandusliku väljavaate halvenemine on mõjunud
raskelt Küprose tööturule. Tõusnud on töötuse määr ja märkimisväärselt on
suurenenud noorte tööpuudus. Nende probleemide lahendamiseks on Küpros astunud
mitmeid vajalikke samme. Need meetmed on asjakohased, kuid ebapiisavalt
ambitsioonikad, eelkõige hariduse ja kutsehariduse valdkonnas, kus meetmete
rakendamist tuleks kiirendada. Täiendavaid meetmeid tuleb võtta noorte
tööpuuduse vähendamise ning töötajate ümberõppe ja nende oskuste parandamise
valdkonnas, et toetada vajalikke muutusi tööturul. Seejuures tuleb pöörata
erilist tähelepanu rühmadele, kes vaid vähesel määral osalevad pidevõppes,
näiteks madala kvalifikatsiooniga ja eakamatele töötajatele ning töötutele.
(15)
Mis puudutab teenustesektorit, siis võttis Küpros
teenuste direktiivi üle horisontaalse õigusakti ning mitme valdkondlikke
seadusi muutva seaduse ja määrusega. Kuid mõnes sektoris (nt jaekaubandus,
turism ja ehitusteenused) on valdkondlike õigusaktide vastuvõtmine alles
pooleli. Mõne reguleeritud kutseala (näiteks juristid ja arhitektid) puhul on
veel säilinud fikseeritud teenustasu määrad.
(16)
Põhjaliku läbivaatamise käigus tehtud analüüsi
alusel saab järeldada, et Küprosel esineb tasakaalustamatus. Hoolikat jälgimist
ja kiiret majanduspoliitilist tähelepanu vajavad eelkõige jooksevkonto
makromajanduslikud suundumused, riigi rahandus ja finantssektor, et ära hoida
mis tahes ebasoodne mõju majanduse ning majandus- ja rahaliidu toimimisele.
Küprose majandus on kogenud püsivat ja mahukat jooksevkonto puudujääki, mille
põhjuseks on kaubanduse mahu puudujääk tulenevalt hinna- või kulupõhise
konkurentsivõime järkjärgulisest kaotusest, tasakaalustamatused riigi
rahanduses, mis on muutunud aastapuudujääkideks, mis on suurenenud isegi pärast
seda, kui majandus taastus majanduslangusest, ning erasektori suurenev
võlgnevus. Väga haavatavad on eelkõige mittefinantsettevõtted, arvestades nende
kõrget võlakoormust ja madalat kasumlikkust, mistõttu on selles sektoris
märgatavalt suurenenud probleemsete laenude osakaal. Samuti on väga riskantne
pangandussektori suur riskipositsioon seoses Kreeka riigivõlakirjade ja Kreeka
majandusega. Lisaks on majanduskasvu väljavaated ähmased, mis veelgi takistab
suhteliselt aeglast tasakaalustamatuste vähenemist.
(17)
Küpros on võtnud mitmeid kohustusi laiendatud
euroala pakti alusel. Need kohustused ja 2011. aastal
võetud kohustuste täitmine on seotud konkurentsivõime edendamise, tööhõive
määra parandamise ning riigi rahanduse ja finantsilise jätkusuutlikkuse
tugevdamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti raames võetud
kohustuste täitmist. Soovitustes on arvesse võetud kõnealuse hindamise
tulemusi..
(18)
Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames
põhjalikult Küprose majanduspoliitikat. Hinnati
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs.           Hindamisel
on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Küprose eelarve- ja
sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust
ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist
majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse
otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad
allpool 1.–7. soovituses.
(19)
Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi
vaadanud Küprose 2012. aasta stabiilsusprogrammi ja tema arvamus[9] selle
kohta on väljendatud eelkõige 1. soovituses.
(20)
Võttes arvesse komisjoni põhjaliku analüüsi ja
kõnealuse hindamise tulemusi, on nõukogu läbi vaadanud Küprose 2012. aasta
riikliku reformikava ja tema stabiilsusprogrammi. Nõukogu
soovitused, mis on tehtud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel, kajastuvad
eeskätt soovitustes 1, 2 ja 7,
SOOVITAB Küprosel võtta 2012.–2013.
aastal järgmisi meetmeid:
1.
Võtta täiendavaid meetmeid ülemäärase
eelarvepuudujäägi püsivaks kõrvaldamiseks 2012. aastal. Rangelt rakendada 2013.
aastal ja hiljem eelarvestrateegiat, mida toetatakse piisavalt täpsustatud
meetmetega, et tagada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamine
2014. aastaks ja kulude võrdlusaluse järgimine ning et tagada piisav areng
seoses võla vähendamise võrdlusalusega. Kiirendada sellise kohustusliku mitmeaastase
eelarveraamistiku järkjärgulist kasutuselevõttu, millel on siduv õiguslik alus
ja korrektiivmehhanism. Võtta meetmeid kulude rangeks kontrollimiseks ning
esimesel võimalusel võtta kasutusele programmi- ja tulemuspõhine
eelarvestamine. Parandada maksude laekumist ja võitlust maksudest
kõrvalehoidumise vastu. .
2.
Korraldada ühistupankade järelevalve ümber
vastavalt kommertspankade järelevalve nõuetele. Tugevdada
õigusnorme, et võimaldada finantseerimisasutuste rekapitaliseerimist
finantssektori kaitsmiseks väliste vapustuste vastu.
3.
Veelgi parandada pensionisüsteemi jätkusuutlikkust
ja piisavust ning vähendada eakate inimeste kõrget vaesusriski määra. Kohandada
seadusjärgset pensioniiga vastavalt oodatava eluea tõusule.
4.
Tegevuskava alusel töötada viivitamata välja ja
rakendada riikliku tervishoiusüsteemi ümberkorraldamise kava, mis peaks tagama
riikliku tervishoiusüsteemi rahalise jätkusuutlikkuse ja tervishoiuteenuste
üldise kättesaadavuse.
5.
Parandada tööjõu oskusi, et suurendada nende
kutsealast liikuvust valdkondadesse, mis toetavad paremini majanduskasvu ja kus
luuakse suuremat lisaväärtust. Võtta uusi meetmeid
võitlemiseks noorte tööpuudusega, luues ettevõtetes praktikavõimalusi ja
edendades tegutsemist füüsilisest isikust ettevõtjana. Võtta nõudluse poolel
poliitilisi meetmeid innovatsiooni edendamiseks ettevõtluses.
6.
Kõrvaldada põhjendamatud takistused teenuste
turgudel, eelkõige parandades teenuste direktiivi rakendamist suurima
kasvupotentsiaaliga teenustesektorites (sealhulgas turism) ja liberaliseerides
kutsealad.
7.
Parandada sotsiaalpartneritega konsulteerides ja
kooskõlas riiklike tavadega konkurentsivõimet, sealhulgas palkade
indekseerimise süsteemi reformi abil, et paremini arvesse võtta tootlikkuse
arengut. Võtta meetmeid majanduse struktuuri mitmekesistamiseks. Parandada
eelarve tasakaalu, piirates selleks kulutusi.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L
209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L
306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2012)
308 (final).
[4]               P7_TA(2012)0048
ja P7_TA(2012)0047.
[5]               Nõukogu
26. aprilli 2012. aasta otsus 2012/238/EL.
[6]               COM(2012)
68 (final).
[7]               SWD(2012)
152 (final).
[8]               Tsükliliselt
kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete
arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud
teabe alusel ja ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.
[9]               Vastavalt
nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Austriaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Austria 2011-2014

text:
        EUROOPA KOMISJON
                                          Brüssel, 7.6.2011
                                          SEK(2011) 801 lõplik
                                Soovitus:
                       NÕUKOGU SOOVITUS,
    milles käsitletakse Austria 2011. aasta riiklikku reformikava
                    ja esitatakse nõukogu arvamus
   Austria ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011-2014) kohta
                        {SEK(2011) 728 lõplik}
ET                                                                ET
 ---pagebreak---                                                     Soovitus:
                                           NÕUKOGU SOOVITUS,
                    milles käsitletakse Austria 2011. aasta riiklikku reformikava
                                        ja esitatakse nõukogu arvamus
                   Austria ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011-2014) kohta
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
   lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi
   järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,1 eriti
   selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust2,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:
   (1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku
             käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia
             –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub
             esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku
             majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
   (2)       Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
             majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
             2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta3; mõlemaid dokumente
             koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
             arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
   1
            EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
   2
            ELT C […], […], lk […].
   3
            Kehtivus 2011. aastal on tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL.
ET                                                       2                                          ET
 ---pagebreak---    (3) Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu
       analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika
       integreeritud      eelkoordineerimise     esimese     Euroopa     poolaasta     algust;
       majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud Euroopa 2020. aasta
       strateegiaga.
   (4) Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja
       struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011.
       aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu
       rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse
       jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning
       uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles
       viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
       või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
   (5) Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25.
       märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või
       lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
   (6) Austria esitas 27. aprillil 2011 oma ajakohastatud stabiilsusprogrammi
       ajavahemikuks 2011–2014 ja 2. mail 2011 oma riikliku reformikava 2011. aastaks.
       Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht programmi üheaegselt.
   (7) Kriisi puhkedes oli Austria majandus kindlatel alustel ja kriisieelsel perioodil ei
       täheldatud riigi majanduses suuremaid probleeme ega kõrvalekaldeid. Sellest
       hoolimata põhjustas finants- ja majanduskriis viimaste aastakümnete suurima
       majanduslanguse. SKP reaalkasv vähenes 2009. aastal peaaegu 4%. Tööhõive
       vähenes 2009. aastal kriisi tõttu 1% ning töötus suurenes selle võrra 4,8%-ni
       (võrreldes eelnenud aasta 3,8%-ga). Kriisi tõttu peatus jooksevkonto ülejäägi
       varasem pidev kasv. Kriis tekitas kahju ka riigi rahandusele. Stimuleerivate
       meetmete ja täielikult toimivate automaatsete stabilisaatorite kasutuselevõtu tõttu
       suurenes valitsemissektori eelarve puudujääk 2009. aastal 4,1%-ni SKPst ja 2010.
       aastal 4,6%-ni SKPst. Valitsemissektori võlg suurenes kõnealustel aastatel vastavalt
       69,6%-ni ja 72,3%-ni SKPst. Kuna enamik stimuleerivatest meetmetest olid püsivad,
       tekkis pärast majandustingimuste paranemist vajadus eelarve konsolideerimise järele.
       2011. aasta eelarveseaduse raames võeti vastu eelarve konsolideerimise meetmed
       mahus ligikaudu 1% SKPst. Alates 2009. aasta kolmandast kvartalist on majandus
       kriisist kindlalt taastumas. Selle põhjuseks on välisnõudluse suurenemine ja eelkõige
       elavnenud majandustegevus Saksamaal. 2010. aastal oli SKP reaalkasv 2%.
   (8) Nõukogu, kelle arvamus põhineb ajakohastatud stabiilsusprogrammi hindamisel
       kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 1, on seisukohal, et
       eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik, ent
       programmiperioodi lõpupoole liiga optimistlik. Ajakohastatud stabiilsusprogrammis
       esitatud keskpika perioodi eelarvestrateegia peamine eesmärk on vähendada
       valitsemissektori eelarve puudujääki peamiselt kulusid piirates järk-järgult 4,6%-lt
       SKPst 2010. aastal 2,4%-ni SKPst 2014. aastal. Selle eesmärgi saavutamist võivad
       ohustada teatavad riskid, mis on seotud täpsustamata meetmetega, mida riigil on
       kavas võtta konsolideerimise tagamiseks piirkondlikul tasandil, ning asjaoluga, et
       mõne föderaaltasandil võetava meetme säästumõju ei pruugi avalduda, näiteks juhul,
       kui maksupettuste vastasest kampaaniast ei saada loodetud tulu (kampaania
ET                                            3                                                ET
 ---pagebreak---         prognoositav mõju on äärmiselt spekulatiivne). Teiselt poolt võib positiivse tegurina
        nimetada föderaalvalitsusele 2009. aastal kehtestatud mitmeaastast kuluraamistikku,
        mille puhul tundub, et see on aidanud parandada eelarvemenetluse prognoositavust
        keskpikal perioodil, ent seda ainult föderaaltasandil. Programmis ennustatakse, et
        võla suhe SKPsse suureneb 72,3%-st 2010. aastal 75,5%-ni 2013. aastal ning
        väheneb 75,1%-ni 2014. aastal. Seda prognoosi mõjutavad siiski mõned riskid, mis
        on seotud valitsemissektoriväliste riigi osalusega äriühingute võlgade suurenemise ja
        pangandussektori toetuseks ette nähtud meetmetest tuleneva võimaliku
        lisakoormusega. Samal ajal võib võla suhe osutuda siiski prognoositust väiksemaks,
        kuna on tõenäoline, et kriisi ajal riigilt toetust saanud pangad maksavad
        toetussummad tagasi programmis kavandatust kiiremini.
   (9)  Programmis eeldatakse, et valitsemissektori eelarve puudujääk jõuab nõukogu
        määratud tähtajaks, 2013. aastaks, allapoole kontrollväärtust 3% SKPst. Samas on
        programmis ajavahemikuks 2011–2013 kavandatud eelarve konsolideerimise maht
        aastas keskmiselt 0,35% SKPst ning see on oluliselt väiksem kui nõukogu poolt
        Austriale soovitatud 0,75% SKPst.
   (10) Ehkki Austrial on hästi arenenud riiklik stabiilsuspakt, aitaks eri valitsustasandite
        vaheliste eelarveliste suhete edasine reformimine saavutada märkimisväärse säästu,
        toetada eelarve konsolideerimise protsessi ja vabastada rahalisi vahendeid
        majanduskasvu soodustavate investeeringute jaoks sellistes valdkondades nagu
        teadus- ja arendustegevus ning haridus. On üldteada, et sellised suhted on praegu
        keerulised: enamikust üksikutest maksudest saadavat tulu jagatakse eri
        territoriaaltasandite vahel kindlaksmääratud proportsiooni alusel ning ka
        otsustuspädevus jaguneb mitmes piirkonnas eri valitsemistasandite vahel. Paljudes
        valdkondades ei kanna tulude ja kuludega seotud kohustusi sama valitsustasand. Eriti
        silmatorkavaid näiteid praegustest eelarvelistest suhetest tulenevast ebatõhususest
        võib leida tervishoiu- ja haridussektorist.
   (11) Keskmine maksukoormus on Austrias üks ELi suurimaid. Töövõtjate
        sotsiaalkindlustusmaksed on seal võrreldes muude ELi riikidega väga suured.
        Tööjõumaksude koormat aitasid vähendada madalapalgaliste töötajate
        töötuskindlustusmaksete alandamine 2008. aastal ja 2009. aasta tulumaksureform,
        aga sellest hoolimata ei suudetud ära hoida nii madala kui ka keskmise sissetulekuga
        inimeste maksukoormuse väikest tõusu võrreldes viimase aastakümne algusega.
        Selline maksukoormus mõjutab negatiivselt tööhõivet, eelkõige madalapalgaliste ja
        madala kvalifikatsiooniga töötajate osas.
   (12) Vanemate töötajate tööhõive määr on Austrias hoolimata viimasel aastakümnel
        toimunud järsust tõusust ikka veel allpool ELi keskmist. Ennetähtaegne pension ja
        invaliidsuspension on endiselt laialt levinud. Kokku 72% kõigist uutest pensionidest
        2010. aastal määrati inimestele, kes ei olnud veel jõudnud seadusega ette nähtud
        pensioniikka. Vanemate töötajate madal tööhõive määr on tingitud ka sellest, et
        seadusega on naistele ette nähtud võrdlemisi varane pensioniiga (60). Võttes arvesse
        Austria demograafilist arengut, on tegeliku pensioniea tõstmine ja sellise raamistiku
        tugevdamine, mis võimaldaks vanematel töötajatel kauem tööturule jääda, oluline nii
        riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks kui ka tööjõupakkumise suurendamiseks.
        Tööjõupakkumine hakkab prognooside kohaselt alates 2020. aastast vähenema.
ET                                             4                                              ET
 ---pagebreak---    (13)  Naiste tööhõive määr on Austrias võrdlemisi kõrge, ent sellega seoses on üks
         Euroopa kõrgemaid ka osalise tööajaga töötamise määr. Väga suur osa naisi töötab
         madalapalgalistel töökohtadel. Selle tulemusel on sugupoolte palgaerinevus 25,4%,
         mis on ELis suuruselt teine näitaja ja ühtlasi üks põhjus, miks naistel on Austrias
         võrdlemisi suur risk vaesuda. Üks naiste osalise tööajaga töötamise põhjusi on laste
         ja eakate hooldamise kohustuste ebavõrdne jaotus naiste ja meeste vahel ning
         lastehoiu- ja pikaajalise hoolduse teenuste vähesus.
   (14)  Haridussüsteemi iseloomustab varane diferentseerimine, mille raames peavad
         õpilased 10-aastaseks saades otsustama oma edasise haridustee üle, kusjuures hiljem
         otsust muuta on keeruline. Lisaks sellele on laialt levinud ka lühikesed koolipäevad
         (pool päeva). Seetõttu ei pruugi ebasoodsas olukorras olevate, eelkõige sisserändaja
         taustaga noorte haridustulemused olla optimaalsed. Varased valikud määravad suures
         osas kindlaks edasise haridustee ning muudavad keerulisemaks kõrgema
         haridustaseme omandamise hilisemas etapis. Ühine kool kõigile 10–14-aastastele
         õpilastele aitaks suurendada võrdseid võimalusi haridussüsteemis ja vähendada
         koolist väljalangemist.
   (15)  Konkurents          teenustesektoris,         eelkõige          võrguteenuste,        sealhulgas
         kommunikatsiooniteenuste sektoris, samuti transpordi- ja kommunaalteenuste ning
         jaekaubandus- ja erialateenuste sektoris ei ole piisavalt välja arenenud. Tootlikkuse
         kasv on olnud aeglane ning turu struktuur ei ole soosinud ostujõu ja tarbijanõudluse
         suurenemist. Tarbija valikuvõimalusi ja hindade taskukohasust aitaks suurendada
         konkurentsi edendamine turule sisenemise lihtsustamise, kaubavahetuse ja
         kutsealade õigusliku reguleerimise vähendamise ning konkurentsivõimeliste hindade
         kujundamise tagamise kaudu. Austria on pikalt viivitanud teenuste direktiivi
         rakendamisega. Direktiivi kiire rakendamine võib aga aidata stimuleerida
         majanduskasvu. Ennekõike on endiselt vastu võtmata horisontaalne õigusakt, nimelt
         föderaalseadus, millega rakendatakse kõnealuse direktiivi peamisi põhimõtteid.
   (16)  Austria on võtnud laiendatud euroala pakti raames hulga kohustusi4. Kohustusi on
         võetud paktis käsitletud neljast valdkonnast kolmes. Fiskaalpoliitika valdkonnas
         võetavate meetmetega püütakse tõsta tegelikku pensioniiga ning kontrollida
         tõhusamalt avaliku sektori kulutusi eri valitsustasanditel. Tööhõive valdkonnas
         keskendutakse noorte töötuse vähendamisele ning konkurentsivõime valdkonnas
         investeeringutele teadusuuringutesse ja tehnilisse haridusse, samuti koolide
         pikapäevaõppe mudelite väljatöötamisele. Pakti raames kavandatud algatused on
         kooskõlas riikliku reformikavaga ning eelarveraamistikku käsitleva föderaalseaduse
         ja stabiilsusprogrammiga. Ehkki nende meetmete abil on võimalik kõrvaldada mõned
         peamised sotsiaal-majanduslikud probleemid, oleks tulnud kasuks võtta lahendamata
         probleemidega tegelemiseks kohustused ka sellistes valdkondades nagu
         eelarvepoliitika, haridus, konkurents ja innovatsioon. Laiendatud euroala pakti
         kohustusi on soovitusi koostades hinnatud ja arvesse võetud.
   (17)  Komisjon on hinnanud Austria stabiilsusprogrammi, riiklikku reformikava ja
         laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi5. Hindamisel on arvesse võetud
         kõnealuste dokumentide asjakohasust Austria fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku
   4
        Laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste üksikasjad on esitatud dokumendis SEK(2011) 728.
   5
        SEK(2011) 728.
ET                                                  5                                                      ET
 ---pagebreak---          poliitika jätkusuutlikkuse seisukohast ning ka seda, kuidas neis järgitakse ELi
         eeskirju ja juhiseid, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldist
         juhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse riigi tasandi otsustesse.
         Komisjon leiab, et arvestades soodsaid majandustingimusi, tuleks eelkõige 2012.
         aastal kiirendada eelarve konsolideerimist ning et eri valitsustasandite vahelisi
         eelarvelisi suhteid tuleks täiendavalt reformida. Tööturgu aitaks dünaamilisemaks
         muuta maksukoormuse piiramine, haridustulemuste parandamine ja tööturu soolise
         jagunemise probleemi lahendamine, ning konkurentsivõimet aitaks suurendada
         konkurentsi edendamine ja innovatsiooni soodustamine.
   (18)  Võttes arvesse komisjoni hinnangut ja nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitust,
         mis koostati Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohaselt, on
         nõukogu läbi vaadanud Austria 2011. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi, ja
         tema arvamus6 kajastub eelkõige tema allpool esitatud soovitustes 1 ja 2,
   SOOVITAB, et Austria võtaks ajavahemikus 2011–2012 järgmisi meetmeid:
   (1)   Praegust majanduse elavnemist tuleks ära kasutada ülemäärase puudujäägi
         korrigeerimise kiirendamiseks. Selleks tuleks vastu võtta ja rakendada vajalikke
         meetmeid, sealhulgas piirkondliku tasandi meetmeid, et tagada 2012. ja 2013. aastal
         eelarve korrigeerimine keskmiselt vähemalt 0,75% SKPst aastas.
   (2)   Riigi eelarveraamistiku edasiseks tugevdamiseks tuleks teha jõupingutusi ja
         kooskõlastada eri valitsustasandite vahel õigusloomealased, haldus- ning tulude ja
         kuludega seotud kohustused eelkõige tervishoiu valdkonnas.
   (3)   Sotsiaalpartneritega konsulteerides ja riiklikke tavasid järgides tuleks järk-järgult
         kaotada praegu kohaldatav ennetähtaegselt pensionile jäämise kava, millega
         kaasnevad pikad kindlustusperioodid, ning tõsta naistele seadusega ette nähtud
         pensioniiga, et tagada pensionisüsteemi jätkusuutlikkus ja asjakohasus. Kohaldada
         rangemaid invaliidsuspensioni saamise tingimusi.
   (4)   Võtta tuleks tööturul osalemist soodustavaid meetmeid: vähendada eelarvet
         mõjutamata eelkõige madala ja keskmise sissetulekuga töötajatega seotud
         maksukoormust ja sotsiaalkindlustusmakseid; rakendada riiklikku tegevuskava, mis
         käsitleb naiste ja meeste võrdset kohtlemist tööturul, sealhulgas parandada
         hooldusteenuste ja pikapäevarühma kohtade kättesaadavust, et suurendada naiste
         võimalusi töötada täistööajaga ja vähendada seega suuri palgaerinevusi sugupoolte
         vahel; võtta meetmeid haridustulemuste parandamiseks ja koolist väljalangemise
         vältimiseks.
   6
        Ette nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3.
ET                                                 6                                           ET
 ---pagebreak---    (5)      Täiendavaid meetmeid tuleks võtta konkurentsi edendamiseks, eelkõige
            teenustesektoris. Selleks tuleks vähendada turule sisenemise tõkkeid, eemaldada
            kaubavahetuse ja kutsealade põhjendamatud piirangud ning suurendada
            konkurentsiasutuste volitusi. Kiirendada tuleks teenuste direktiivi rakendamist
            käsitleva horisontaalse õigusakti vastuvõtmist.
   Brüssel,
                                                Nõukogu nimel
                                                eesistuja
ET                                                7                                         ET


title: EFTA järelevalveameti soovitus nr 144/06/COL, 11. mai 2006 , dioksiinide, furaanide ja polüklooritud bifenüülide (PCBde) sisalduse vähendamise kohta söödas ja toiduainetes

text:
               21.12.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 366/93

      EFTA JÄRELEVALVEAMETI SOOVITUS

   nr 144/06/COL
   11. mai 2006,
   dioksiinide, furaanide ja polüklooritud bifenüülide (PCBde) sisalduse vähendamise kohta söödas ja toiduainetes
   EFTA JÄRELEVALVEAMET,
   võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingut, eriti selle artiklit 109 ja protokolli 1,
   võttes arvesse EFTA riikide vahelist lepingut, millega asutatakse järelevalveamet ja Euroopa Kohus, eriti selle artikli 5 lõike 2 punkti b ja protokolli 1,
   võttes arvesse EMP lepingu I lisa II peatüki punktis 33 viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. mai 2002. aasta direktiiv 2002/32/EÜ loomatoidus leiduvate soovimatute ainete kohta) (1), mida on muudetud ja kohandatud EMP lepinguga selle protokolli 1 alusel,
   võttes arvesse EMP lepingu II lisa XII peatüki punktis 54zn viidatud õigusakti (komisjoni 8. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 466/2001, millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes) (2), mida on muudetud ja kohandatud EMP lepinguga selle protokolli 1 alusel,
   võttes arvesse EFTA järelevalveameti 6. aprilli 2006. aasta otsust 84/06/COL, millega kolleegiumi pädevale liikmele tehakse ülesandeks soovitus vastu võtta, kui soovituse eelnõu on kooskõlas EFTA taimede ja loomasööda komitee ja EFTA toiduainete komitee arvamusega,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Käesolev soovitus on osa üldstrateegiast, mis näeb ette dioksiinide, furaanide ja polüklooritud bifenüülide (PCBde) vähendamist keskkonnas, söödas ja toiduainetes. Selle eesmärk on anda soovituslikud häiretasemed sööda ja toiduainete jaoks.

               (2)

               Kuigi toksikoloogilisest seisukohast peaksid normid kehtima nii dioksiinide kui ka dioksiinitaoliste PCBde suhtes, kehtestati 2001. aastal toiduainete puhul piirnormid ainult dioksiinidele, mitte aga dioksiinitaolistele PCBdele, kuna tol ajal olid andmed dioksiinitaoliste PCBde leviku kohta väga piiratud. Samamoodi kehtestati 2001. aastal EMP lepingu I lisa II peatüki punktis 33 viidatud õigusaktis (direktiiv 2002/32/EÜ) ainult dioksiinide, mitte dioksiinitaoliste PCBde piirnormid loomasöödas.

               (3)

               Määruse (EÜ) nr 466/2001 kohaselt peaks Euroopa Komisjon vaatama sätted toidu dioksiinisisalduse kohta esimest korda läbi 2004. aasta lõpuks, võttes arvesse uusi andmeid dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde leviku kohta, eelkõige selleks, et kehtestada piirnormid ka dioksiinitaolistele PCBdele. EMP lepingu I lisa II peatüki punktis 33 viidatud õigusaktis (direktiiv 2002/32/EÜ) on samalaadne läbivaatamisklausel, mis käsitleb söötade dioksiinisisaldust.

               (4)

               Vahepeal on avaldatud rohkem andmeid dioksiinitaoliste PCBde sisalduse kohta söödas ja toidus. Selle tulemusel on kehtestatud piirnormid dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde summale, väljendatuna Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) toksilisusekvivalendina, kasutades toksilisuse ekvivalentfaktoreid (WHO-TEF), kuna selline lähenemisviis on toksikoloogia seisukohast kõige kohasem. Sujuva ülemineku tagamiseks tuleks üleminekuperioodil lisaks uutele dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde summa piirnormidele kohaldada ka seniseid dioksiinide piirnorme.

               (5)

               Vastavalt üldlevinud seisukohale peaks dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde sisalduse aktiivseks vähendamiseks toiduainetes ja söötades piirnormide kehtestamisega kaasnema ennetavat lähenemisviisi ergutavad meetmed, mille hulka kuuluvad häiretasemete kehtestamine toiduainetele ja söötadele. Nende häiretasemete abil peaksid pädevad asutused ja käitlejad esile tooma juhtumid, mille puhul on kohane kindlaks teha saasteallikas ja rakendada meetmeid saastamise vähendamiseks või kõrvaldamiseks. Kuna dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde allikad on erinevad, on kohane määrata eri häiretasemed ühelt poolt dioksiinidele ja teiselt poolt dioksiinitaolistele PCBdele.

               (6)

               Peale selle tuleks häiretasemeid korrapäraselt kohandada vastavalt dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde sisalduse vähenemisele ning pidades silmas nende sisalduse järkjärgulist aktiivset vähendamist söödas ja toiduainetes.

               (7)

               EFTA riikide osalemine programmides käesoleva soovituse I lisa reguleerimisalas sätestatu osas tuleb hinnata EMP lepingu I lisa II peatüki erandite kohaselt.

               (8)

               Käesolevas soovituses esitatud meetmed on kooskõlas EFTA toiduainete komitee ja EFTA taimede ja loomasööda komitee arvamusega, mis abistab EFTA järelevalveametit,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               (1)

               EFTA riigid kontrollivad, vastavalt oma söödatoorainete, söötade ja toiduainete tootmise, kasutamise ja tarbimise ulatusele, pisteliste proovidega dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde (võimaluse korral ka teiste PCBde) sisaldust söödatoorainetes, söötades ja toiduainetes.
               Nimetatud seire peaks toimuma vastavalt EFTA järelevalveameti 19. jaanuari 2005. aasta soovitusele nr 3/05/COL dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde taustanivoode jälgimise kohta söötades ja komisjoni 11. oktoobri 2004. aasta soovitusele 2004/705/EÜ dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde taustanivoode seire kohta toiduainetes (3).

               (2)

               EMP lepingu I lisa II peatüki punktis 33 viidatud õigusakti (direktiiv 2002/32/EÜ) ja määruse (EÜ) nr 466/2001 sätete rikkumise korral ning (arvestades punkti 3) juhtudel, kui leitakse, et dioksiinide ja/või dioksiinitaoliste PCBde tase ületab toiduainete puhul käesoleva soovituse I lisas ja söötade puhul EMP lepingu I lisa II peatüki punktis 33 viidatud õigusakti (direktiiv 2002/32/EÜ) II lisas määratud häiretaset, teevad EFTA riigid koostöös ettevõtjatega järgmist:

                           (a)

                           algatavad uurimise saasteallika kindlakstegemiseks,

                           (b)

                           võtavad meetmed saastamise vähendamiseks või kõrvaldamiseks,

                           (c)

                           kontrollivad teiste PCBde taset.

               (3)

               Need EFTA riigid, kus dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde taustanivoo on eriti kõrge, kehtestavad oma toodetud söödatooraine, sööda ja toiduainete jaoks oma häiretasemed nii, et umbes 5 % puhul tulemustest, mis saadakse punktis 1 osutatud seirega, korraldatakse uurimine saasteallika kindlakstegemiseks.

               (4)

               EFTA riigid teavitavad EFTA järelevalveametit ja teisi EFTA riike oma järeldustest, uurimistulemustest ja meetmetest saastamise vähendamiseks või saasteallika kõrvaldamiseks.

               (5)

               EFTA riigid edastavad punktis 4 nimetatud teabe toiduainete kohta hiljemalt iga aasta 31. märtsiks ja sööda kohta osana aastaaruandest, mille nad esitavad järelevalveametile EMP lepingu I lisa II peatüki punktis 31a viidatud õigusakti (nõukogu direktiiv 95/53/EÜ, milles määratakse kindlaks loomasöötade ametliku kontrollimise põhimõtted) (4) artikli 22 lõike 2 kohaselt, välja arvatud juhtudel, kus kõnealune teave mõjutab otseselt teisi EMP riike ning tuleb edastada kohe. Vastavalt järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 1 artikli 2 lõikele 1 edastab EFTA järelevalveamet selle teabe Euroopa Komisjonile.

      Brüssel, 11. mai 2006.

            EFTA järelevalveameti nimel

         Kristján Andri STEFÁNSSON

            Kolleegiumi liige

         Niels FENGER

            Direktor

      (1)  EÜT L 140, 30.5.2002, lk 10. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2006/77/EÜ (ELT L 271, 30.9.2006, lk 53).

      (2)  EÜT L 77, 16.3.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 199/2006 (ELT L 32, 4.2.2006, lk 34).

      (3)  ELT L 321, 22.10.2004, lk 45.

      (4)  EÜT L 265, 8.11.1995, lk 17. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, mida on viimati muudetud direktiiviga 2001/46/EÜ (EÜT L 234, 1.9.2001, lk 55).

      LISA
      Dioksiinid (polüklooritud dibenso-para-dioksiinide (PCDDde) ja polüklooritud dibensofuraanide (PCDFde) summa, väljendatuna Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) toksilisusekvivalendina, kasutades toksilisuse ekvivalentfaktoreid (WHO-TEF, 1997)) ja dioksiinitaolised PCBd (polüklooritud bifenüülide summa, väljendatuna Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) toksilisusekvivalendina, kasutades toksilisuse ekvivalentfaktoreid (WHO-TEF, 1997)).

                  Toiduained

                  Dioksiinide + furaanide häiretase (WHO-TEQ) (1)

                  Dioksiinitaoliste PCBde häiretase (WHO-TEQ) (1)

                  Liha ja lihatooted

                              —

                              mäletsejalistest (veised, lambad)

                  1,5 pg/rasva g (2)

                  1,0 pg/rasva g (2)

                              —

                              lindudest ja tehistingimustest peetud ulukitest

                              —

                              sigadest

                  1,5 pg/rasva g (2)

                  1,5 pg/rasva g (2)

                  Maismaaloomade maks ja maksatooted

                  0,6 pg/rasva g (2)

                  4,0 pg/rasva g (2)

                  0,5 pg/rasva g (2)

                  4,0 pg/rasva g (2)

                  Kala ja kalandustoodete lihaskude ja sellest saadud tooted, välja arvatud angerjas (3)
                      (4)

                  3,0 pg/rasva elusmassi gramm

                  3,0 pg/rasva elusmassi gramm

                  Hariliku angerja (Anguilla anguilla) lihaskude ja sellest valmistatud tooted (3)
                      (4)

                  3,0 pg/rasva elusmassi gramm

                  6,0 pg/rasva elusmassi gramm

                  Piim ja piimatooted, sealhulgas piimarasv

                  2,0 pg/rasva g (2)

                  2,0 pg/rasva g (2)

                  Kanamunad ja munatooted

                  2,0 pg/rasva g (2)

                  2,0 pg/rasva g (2)

                  Õlid ja rasvad

                              —

                              loomarasv

                              —

                              — mäletsejalistest

                  1,5 pg/rasva g

                  1,0 pg/rasva g

                              —

                              — kodulindudest ja tehistingimustes peetavatest ulukitest

                  1,5 pg/rasva g

                  1,5 pg/rasva g

                              —

                              — sigadest

                  0,6 pg/rasva g

                  0,5 pg/rasva g

                              —

                              — segatud loomarasv

                  1,5 pg/rasva g

                  0,75 pg/rasva g

                              —

                              taimeõli ja -rasvad

                  0,5 pg/rasva g

                  0,5 pg/rasva g

                              —

                              merelist päritolu õli (kalaõli, kalamaksaõli ja teiste mereorganismide inimtoiduks ettenähtud õlid)

                  1,5 pg/rasva g

                  6,0 pg/rasva g

                  Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad

                  0,4 ng/toote kg

                  0,2 ng/toote kg

         (1)  Sisalduse ülempiir: sisalduse ülempiir arvutatakse eeldusel, et kõigi allpool määramispiiri olevate eri analoogide sisaldus võrdub määramispiiriga.

         (2)  Häiretasemeid ei kohaldata toiduainete suhtes, mis sisaldavad alla 1 % rasva.

         (3)  Tervikuna söömiseks ettenähtud kalade puhul kohaldatakse häiretaset kala suhtes tervikuna.

         (4)  Häiretaseme ületamise korral ei ole mõnel juhul vaja saasteallikat uurida, kuna mõnes piirkonnas on taustanivoo teatavate kalaliikide puhul häiretasemele lähedal või ületab seda. Siiski tuleb juhul, kui häiretase on ületatud, registreerida kõik andmed, nagu proovivõtuaeg, geograafiline päritolu, kalaliik jms, pidades silmas tulevasi meetmeid dioksiinide ja dioksiinitaoliste ühendite sisalduse vähendamiseks kalades ja kalandustoodetes.


title: Komisjoni soovitus, 30. mai 2008 , ohu vähendamise meetmete kohta järgmiste ainete puhul: bensüülbutüülftalaat (BBP), 2-furaldehüüd (furfuraal), naatriumperboraat (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2328 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               14.6.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 156/24

      KOMISJONI SOOVITUS,
   30. mai 2008,
   ohu vähendamise meetmete kohta järgmiste ainete puhul: bensüülbutüülftalaat (BBP), 2-furaldehüüd (furfuraal), naatriumperboraat
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2328 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/447/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 raames on järgmised ühendid loetud eritähelepanu vajavateks ühenditeks, mida tuleb hinnata vastavalt komisjoni määrustele (EÜ) nr 2268/95 (2) ja (EÜ) nr 143/97, (3) milles käsitletakse määruses (EMÜ) nr 793/93 ette nähtud eritähelepanu vajavate ainete teist ja kolmandat nimekirja:

                           —

                           bensüülbutüülftalaat (BBP);

                           —

                           2-furaldehüüd (furfuraal);

                           —

                           naatriumperboraat.

                     Kõnealuste määrustega referendiks määratud liikmesriigid on lõpetanud asjaomastest kemikaalidest inimesele ja keskkonnale tuleneva ohu hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, (4) ja on soovitanud strateegia ohu vähendamiseks.

               (2)

               Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomiteega (SCTEE) ning tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteega (SCHER) on konsulteeritud ja komiteed on esitanud arvamuse referentide tehtud ohuhindamise kohta. Kõnealused arvamused on avaldatud teaduskomiteede veebilehel.

               (3)

               Ohuhindamise ja ohu piiramise strateegia kohta saadud täiendavad tulemused on esitatud asjaomases komisjoni teatises. (5)

               (4)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid ohu vähendamise meetmeid teatavate ainete puhul.

               (5)

               Töötajatele soovitatud ohu vähendamise meetmeid tuleks vaadelda töötajate kaitse õigusaktide raames, mida käsitatakse sobiva raamistikuna kõnealustest ainetest lähtuva ohu piiramiseks vajaliku määrani.

               (6)

               Käesoleva soovitusega ette nähtud meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   BENSÜÜLBUTÜÜLFTALAAT (BBP)

      (CASi nr 85-68-7; EINECSi nr 201-622-7)

   Keskkonnaohtlikkuse vähendamise meetmed (1, 2)

               1.

               BBP kohalikke heiteid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvardaks oht.

               2.

               Jõgede vesikondade jaoks, millele BBP heited võivad kujutada ohtu, peaks asjaomane liikmesriik kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid ja vesikondade majandamiskavadesse, mida nähakse ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ (6) (vee raamdirektiiv) sätetega, tuleks lülitada saastuse vähendamise riiklikud meetmed, et saavutada kõnealused standardid 2015. aastaks.

         2.   JAGU
   2-FURALDEHÜÜD (FURFURAAL)

      (CASi nr 98-01-1; EINECSi nr 202-627-7)

   Keskkonnaohtlikkuse vähendamise meetmed (3, 4, 5, 6)

               3.

               Ohuhinnangus tehti lisaks toodetud või imporditud furfuraalile kindlaks veel muud furfuraaliheite allikad (näiteks on see üks peamisi saasteaineid paberimassi ja paberi tootmisel sulfitprotsessi abil). Vajadust täiendava riskijuhtimise järele on kõige parem kaaluda Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/1/EÜ (7) ja direktiivi 2000/60/EÜ raames, kasutades ka põhjalikus ohuhindamisaruandes toodud teavet.

               4.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama direktiivi 2008/1/EÜ alusel furfuraali kohta väljaantavates lubades tingimused, heite piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et kõnealust ainet kasutataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               5.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima furfuraalialase parima võimaliku tehnika rakendamist ja teatama komisjonile kõigist olulistest arengusuundadest parimat võimalikku tehnikat käsitleva teabevahetuse raames.

               6.

               Furfuraali kohalikke heiteid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvardaks oht.

         3.   JAGU
   NAATRIUMPERBORAAT

      (CASi nr 11138-47-9; EINECSi nr 234-390-0)

   Töötajaid ähvardava ohu vähendamise meetmed (7)

               7.

               Ettevõtjad, kes kasutavad naatriumperboraati, peaksid arvestama kõiki kõnealuse sektori juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal, mida võib komisjonilt saada vastavalt nõukogu direktiivi 98/24/EÜ (8) artikli 12 lõikele 2.

         4.   JAGU
   ADRESSAADID

               8.

               Käesolev soovitus on suunatud kõigile sektoritele, kus tegeldakse kõnealuste ainete impordi, tootmise, transpordi, säilitamise, valmistiseks kokkusegamise või muu töötlemise, kasutamise, lõppladustamise või taaskasutusse võtmisega, ja liikmesriikidele.

      Brüssel, 30. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1.

      (2)  EÜT L 231, 28.9.1995, lk 18.

      (3)  EÜT L 25, 28.1.1997, lk 13.

      (4)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (5)  ELT C 149, 14.6.2008, lk 14.

      (6)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/32/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 60).

      (7)  ELT L 24, 29.1.2008, lk 8.

      (8)  EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/30/EÜ (ELT L 165, 27.6.2007, lk 21).


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 24. juuni 2016, millega muudetakse soovitust ESRN/2015/2 piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta (ESRN/2016/4)

text:
               10.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 290/1

         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
   24. juuni 2016,
   millega muudetakse soovitust ESRN/2015/2 piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta
   (ESRN/2016/4)
   (2016/C 290/01)
   EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrust (EL) nr 1092/2010 finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, (1) eelkõige selle artiklit 3 ning artikleid 16 kuni 18,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ, (2) eelkõige selle artikli 134 lõiget 4,
   võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 20. jaanuari 2011. aasta otsust ESRN/2011/1, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord, (3) eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Et tagada makrotasandi usaldatavuspoliitika tulemuslikkus ja ühetaolisus, peavad poliitika kujundajad arvesse võtma igas liikmesriigis vastu võetud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete piiriülest mõju ning kohastel juhtudel vastu võtma sobivad usaldatavuspoliitika kõigipoolsuse saavutamise meetmed.

               (2)

               Vabatahtliku kõigipoolsuse raamistik makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kohta, mis on sätestatud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituses ESRN/2015/2, (4) peab tagama, et kõik liikmesriigis kasutusele võetud riskipositsioonil põhinevad makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed võetakse kõigipoolselt üle teistes liikmesriikides.

               (3)

               Seoses Eesti Panga poolt direktiivi 2013/36/EL artikli 134 lõike 4 kohaselt esitatud taotlusega kõikide Eestis tegevusloa saanud krediidiasutuste riigisiseste riskipositsioonide suhtes kohaldatava üheprotsendilise süsteemse riski puhvri määra kõigipoolseks ülevõtmiseks, otsustas Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) haldusnõukogu lisada Eesti meetme makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete nimekirja, mille osas soovitatakse kõigipoolsust soovituse ESRN/2015/2 kohaselt

               (4)

               Seetõttu tuleb soovitust EKP/2015/2 vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   1. JAGU

      MUUDATUSED

   Soovitust ESRN/2015/2 muudetakse järgmiselt.

               1)

               1. jao soovituse C punkt 1 asendatakse järgmisega:

                           „1.

                           Asjaomasel asutusel soovitatakse kõigipoolselt üle võtta muu asjaomase asutuse vastu võetud ning ESRNi poolt kõigipoolseks vastuvõtmiseks soovitatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meede. Kõigipoolselt soovitatakse üle võtta lisas kirjeldatud järgmised meetmed:
                           Belgia:

                                       —

                                       5-protsendipunktine riskikaalu lisand sisereitingut kasutavate Belgia krediidiasutuste hüpoteeklaenude riskipositsioonidele määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 2 punkti d alapunkti vi kohaselt;

                                 Eesti:

                                       —

                                       kõikide Eestis tegevusloa saanud krediidiasutuste riigisiseste riskipositsioonide suhtes vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 133 kohaldatav üheprotsendiline süsteemse riski puhvri määr.”;

               2)

               Lisa täiendatakse järgmiselt:
               „Eesti

                     kõikide Eestis tegevusloa saanud krediidiasutuste riigisiseste riskipositsioonide suhtes vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 133 kohaldatav üheprotsendiline süsteemse riski puhvri määr

               I.   Meetme kirjeldus

                           1.

                           Eesti meede hõlmab kõikide Eestis tegevusloa saanud krediidiasutuste riigisiseste riskipositsioonide suhtes vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 133 üheprotsendilise süsteemse riski puhvri määra kohaldamist.

                     II.   Kõigipoolsus

                           2.

                           Kui liikmesriik on direktiivi 2013/36/EL artikli 134 riigi õigusesse üle võtnud, soovitatakse asjaomastel asutustel Eesti meede, mida kohaldatakse kõikide Eestis tegevusloa saanud krediidiasutuste riskipositsioonide suhtes, kõigipoolselt üle võtta kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikli 134 lõikega 1. Käesoleva punkti eesmärgil kohaldatakse soovituse C punktis 3 osutatud tähtaega.

                           3.

                           Kui liikmesriik ei ole direktiivi 2013/36/EL artiklit 134 riigi õigusesse üle võtnud, soovitatakse asjaomastel asutustel Eesti meede, mida kohaldatakse kõikide Eestis tegevusloa saanud krediidiasutuste riskipositsioonide suhtes, kõigipoolselt üle võtta kooskõlas soovituse C punktiga 2. Asjaomastel asutustel soovitatakse samaväärne meede vastu võtta kuue kuu jooksul.”

      Frankfurt Maini ääres, 24. juuni 2016

            ESRNi eesistuja

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

      (2)  ELT L 176, 27.6.2013, lk 338.

      (3)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

      (4)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 15. detsembri 2015. aasta soovitus ESRN/2015/2 piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta (ELT C 97, 12.3.2016, lk 9).