title: Komisjoni soovitus (EL) 2022/758, 27. aprill 2022, milles käsitletakse avalikus elus osalevate ajakirjanike ja inimõiguste kaitsjate kaitsmist ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide eest (üldsuse osalemise vastased strateegilised hagid)

text:
               17.5.2022

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 138/30

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2022/758,
      27. aprill 2022,
      milles käsitletakse avalikus elus osalevate ajakirjanike ja inimõiguste kaitsjate kaitsmist ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide eest (üldsuse osalemise vastased strateegilised hagid)
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 on sätestatud, et liit rajaneb sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine.

                  (2)

                  Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikes 3 on sätestatud, et igal liidu kodanikul on õigus osaleda liidu demokraatias. Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (edaspidi „harta“) on muu hulgas sätestatud õigus era- ja perekonnaelu austamisele (artikkel 7), isikuandmete kaitsele (artikkel 8), sõna- ja teabevabadusele, mis hõlmab massiteabevahendite vabaduse ja mitmekesisuse austamist (artikkel 11), ning tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele (artikkel 47).

                  (3)

                  Harta artiklis 11 sätestatud õigus sõna- ja teabevabadusele kätkeb arvamusvabadust ning vabadust saada ja levitada teavet ja ideid avaliku võimu sekkumiseta ning sõltumata riigipiiridest. Kuigi see õigus ei ole absoluutne, tohib selle kasutamist piirata ainult seadusega ning selle olemust arvestades ning piiranguid võib kehtestada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning tõesti vastavad liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi (harta artikli 52 lõige 1).

                  (4)

                  Kooskõlas harta artikli 52 lõikega 3 ja selgitustega harta kohta tuleks harta artiklile 11 anda Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 10 (sõna- ja teabevabaduse kohta) tähendus ja ulatus, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Inimõiguste Kohus. Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikliga 10 kaitstakse sõna- ja teabevabadust. Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni kohaldamisalas tohib piiranguid kehtestada ainult seadusega ning piirangud peavad olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud ja kehtestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 10 lõikes 2 sätestatud õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks.

                  (5)

                  Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga on konventsiooniosalistele kehtestatud ka positiivne kohustus kaitsta massiteabevahendite vabadust ja mitmekesisust ning luua avalikus arutelus osalemiseks soodne keskkond (1). Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktikas on lisaks täpsustatud, et sõnavabadus on demokraatliku ühiskonna üks põhialuseid ning see ei kehti mitte ainult teabe või ideede kohta, mis saavad heakskiidu või mida peetakse ohutuks või ebaoluliseks, vaid ka sellise teabe ja nende ideede suhtes, mis riiki või osa rahvast solvab, šokeerib või häirib (2). Kohus on ka märkinud, et demokraatlikus ühiskonnas peavad isegi väikesed ja ebaametlikud kampaaniarühmad saama tegutseda tõhusalt ja et on olemas suur avalik huvi võimaldada sellistel rühmadel ja isikutel, kes ei kuulu peavoolu, osaleda avalikus arutelus ning levitada teavet ja ideid üldist huvi pakkuvates küsimustes (3).

                  (6)

                  Ajakirjanikel on oluline roll avaliku arutelu hõlbustamisel ning teabe, arvamuste ja ideede edastamisel ja vastuvõtmisel (4). On oluline, et neile antaks piisavalt ruumi, et aidata kaasa avatud, vabale ja õiglasele arutelule ning takistada muu hulgas kolmandate riikide poolset desinformatsiooni levitamist ja manipuleerivat sekkumist. Ajakirjanikel peaks olema võimalik tulemuslikult tegutseda, et kodanikud saaksid Euroopa demokraatlikes ühiskondades tutvuda erinevate seisukohtadega.

                  (7)

                  Euroopa demokraatlikes ühiskondades on ka inimõiguste kaitsjatel suur roll, eelkõige põhiõiguste, demokraatlike väärtuste, sotsiaalse kaasatuse, keskkonnakaitse ja õigusriigi kaitsmisel. Neil peaks olema võimalik avalikus elus aktiivselt osaleda ning teha oma hääl hirmutamist kartmata poliitilistes küsimustes ja otsustusprotsessides kuuldavaks. Inimõiguste kaitsjad on üksikisikud või organisatsioonid, kes kaitsevad põhiõigusi ja mitmesuguseid muid õigusi, sealhulgas keskkonna- ja kliimaõigusi, naiste, LGBTIQ-inimeste, rassilise või etnilise vähemuse taustaga inimeste ning töötajate õigusi või usuvabadust.

                  (8)

                  Et demokraatia toimiks hästi ja oleks edukas, on vaja, et inimesed saaksid avalikus arutelus aktiivselt osaleda. Et nende osalemine oleks sisuline, peaks inimestel olema juurdepääs usaldusväärsele teabele, mis võimaldab neil kujundada oma arvamust ja tugineda oma hinnangule avalikus ruumis, kus saab erinevaid seisukohti vabalt väljendada.

                  (9)

                  Sellise keskkonna edendamiseks on oluline kaitsta ajakirjanikke ja inimõiguste kaitsjaid ilmselgelt põhjendamatute ja kuritarvituslike üldsuse osalemise vastaste hagide (üldtuntud kui „vaigistuskaebused“) eest. Need hagid on kas ilmselgelt põhjendamatud menetlused või täielikult või osaliselt põhjendamatud menetlused, mis sisaldavad märke õiguskaitsevahendite kuritarvitamisest, mille põhjal võib oletada, et hagi peamine eesmärk on üldsuse osalemise takistamine, piiramine või karistamine. Kuritarvitamise märgiks on hagi või selle osa ebaproportsionaalne, ülemäärane või ebamõistlik laad, asjaolu, et hageja on sarnastes küsimustes esitanud mitu hagi, või see, et toimub hageja või tema esindajate poolne hirmutamine, ahistamine või ähvardamine enne ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvitusliku hagi esitamist. Sellised hagid kujutavad endast kohtumenetluse kuritarvitamist ja tekitavad kohtutele tarbetut koormust, kuna nende eesmärk ei ole õiguskaitse kättesaadavus, vaid kostjate ahistamine ja vaikima sundimine. Pikad menetlused koormavad riikide kohtusüsteeme.

                  (10)

                  Üldsuse osalemise vastased ilmselgelt põhjendamatud või kuritarvituslikud kohtumenetlused võivad seisneda mitmesugustes õiguslikes kuritarvitustes, peamiselt tsiviil- ja kriminaalasjades, aga ka haldusasjades, ning need võivad põhineda erinevatel alustel.

                  (11)

                  Selliseid hagisid esitavad sageli mõjukad üksikisikud või üksused (näiteks lobitöögrupid, korporatsioonid ja riigiorganid), et vaigistada avalikku arutelu. Sageli on kõnealuste hagide puhul poolte jõuvahekord tasakaalust väljas, kuna hagejal on kostjast tugevam positsioon näiteks rahaliselt või poliitiliselt. Kuigi see ei ole ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvitusliku hagi vältimatu osa, suurendab tasakaalust väljas jõuvahekord märkimisväärselt nii üldsuse osalemise vastaste hagide kahjulikku kui ka heidutavat mõju.

                  (12)

                  Üldsuse osalemise vastastel ilmselgelt põhjendamatutel või kuritarvituslikel hagidel võib olla kahjulik mõju ajakirjanike ja eelkõige inimõiguste kaitsjate usaldusväärsusele ja mainele ning nende rahalised ja muud ressursid võivad ammenduda. Sellistel hagidel võivad olla kahjulikud psühholoogilised tagajärjed kostjatele ja nende pereliikmetele. Üldsuse osalemise vastased ilmselgelt põhjendamatud või kuritarvituslikud hagid takistavad ajakirjanike ja inimõiguste kaitsjate tegevust. Sellise hagi tõttu võib avalikku huvi pakkuva teabe avaldamine edasi lükkuda või üldse ära jääda. Sellistel hagidel võib olla laiem heidutav mõju ajakirjanike ja eelkõige inimõiguste kaitsjate tööle, sest need võivad põhjustada suuremat enesetsensuuri võimalike tulevaste hagide kartuses, ning see toob omakorda kaasa avaliku arutelu vaesumise ühiskonna kui terviku kahjuks. Menetluste kestus, rahaline surve ja kriminaalkaristuste oht on mõjusad vahendid kriitiliste seisukohtade esitajate hirmutamiseks ja vaikima sundimiseks.

                  (13)

                  Isikud, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, peavad sageli osalema üheaegselt mitme hagi menetlemises mitmes jurisdiktsioonis. Kui hagi on esitatud liikmesriigi jurisdiktsioonis teises liikmesriigis elava isiku vastu, on menetlus kostja jaoks tavaliselt keerukam ja kulukam. Üldsuse osalemise vastase ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvitusliku hagi esitajad võivad menetlusvahendeid kasutada ka selleks, et kohtuvaidlust pikendada ja selle maksumust suurendada, ning esitada hagi seepärast jurisdiktsioonis, mida nad peavad oma kohtuasja jaoks soodsamaks, selle asemel, et pöörduda kohtusse, millel on menetlemiseks kõige paremad eeldused.

                  (14)

                  Euroopa Liidus on üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide esitamine tõusuteel. Hiljutiste uuringute (5) kohaselt kasutatakse selliseid hagisid liikmesriikides üha enam.

                  (15)

                  Euroopa Parlament mõistis oma 25. novembri 2020. aasta resolutsioonis (6) hukka vaigistuskaebuste kasutamise uurivate ajakirjanike ja meediaväljaannete vaikima sundimiseks või hirmutamiseks ning seoses teatavate teemade kajastamisega seostuva hirmutava õhkkonna loomiseks, ning kutsus komisjoni üles esitama ettepanekut vaigistuskaebuste ennetamiseks. Samuti rõhutas Euroopa Parlament oma 11. novembri 2021. aasta resolutsioonis (7) demokraatia ning massiteabevahendite vabaduse ja mitmekesisuse tugevdamise kohta ELis (tsiviil- ja kriminaalõiguse kohaste meetmete lubamatu kasutamine ajakirjanike, valitsusväliste organisatsioonide ja kodanikuühiskonna vaikima sundimiseks), et seda nähtust esineb üha rohkem ning et selle ohvrite kaitsmiseks on vaja kogu liidus tõhusaid kaitsemeetmeid.

                  (16)

                  Euroopa Nõukogu ajakirjanduse kaitse ja ajakirjanike turvalisuse edendamise platvorm (8) teatab samuti üha suuremast arvust hoiatusteadetest ajakirjanike turvalisust ja meediavabadust ähvardavate tõsiste ohtude kohta Euroopas, sealhulgas mitme kohtuliku hirmutamise juhtumi kohta. Euroopa Nõukogu ajakirjanduse kaitse ja ajakirjanike turvalisuse edendamise platvormi partnerühenduste 2021. aasta aruandes on juhitud tähelepanu sellele, et vaigistuskaebusi puudutavate hoiatusteadete määr suurenes 2020. aastal eelmise aastaga võrreldes märkimisväärselt nii hoiatusteadete arvu kui ka asjassepuutuvate Euroopa Nõukogu liikmesriikide jurisdiktsioonide poolest (9). Euroopa Nõukogu esitas oma 13. aprilli 2016. aasta soovituses ajakirjanduse kaitse ning ajakirjanike ja muude meediakeskkonna osalejate turvalisuse kohta (10) soovituse, mille kohaselt peaksid Euroopa Nõukogu liikmesriigid võtma vajalikke seadusandlikke ja/või muid meetmeid, et vältida seaduste ja kohtumenetluste alusetut, pahatahtlikku või kiuslikku kasutamist ajakirjanike ja muude meediaosaliste hirmutamiseks ja vaikima sundimiseks.

                  (17)

                  Komisjoni 2020. (11) ja 2021. (12) aasta aruannetes õigusriigi olukorra kohta on rõhutatud, et mitmes liikmesriigis puutuvad ajakirjanikud ja teised avalike huvide kaitsmisega tegelevad isikud seoses oma väljaannete ja tööga üha enam kokku ähvarduste ja rünnakutega, sealhulgas vaigistuskaebustega.

                  (18)

                  Silmatorkav näide üldsuse osalemise vastaste hagide kasutamisest liidus on ajakirjanik Daphne Caruana Galizia juhtum, kelle mõrvamise ajal oli tema uurimistegevusega seotud üle 40 laimamist ja au teotamist käsitleva tsiviil- ja kriminaalmenetluse.

                  (19)

                  3. detsembril 2020 esitatud Euroopa demokraatia tegevuskavas (13) toonitas komisjon vaba ja mitmekesise meedia põhjapanevat rolli demokraatlikes ühiskondades ning kodanikuühiskonna tähtsust. Tegevuskavas on muu hulgas juhitud tähelepanu sellele, kui oluline on sõltumatu ja mitmekesine meedia, sest see võimaldab kodanikel teha teadlikke otsuseid ning aitab takistada teabega manipuleerimist ning teaberuumis toimuvat sekkumiste, sealhulgas desinformatsiooni. Selles vallas on komisjon juba vastu võtnud soovituse (EL) 2021/1534 ajakirjanike ja teiste meediatöötajate kaitse, turvalisuse ja võimestamise tagamise kohta Euroopa Liidus (14). Soovituse eesmärk on tagada kõigile meediatöötajatele turvalisemad töötingimused, et nad ei peaks tundma hirmu internetis ega mujal. Võttes arvesse kasvavat ohtu, mida kujutavad endast üldsuse osalemise vastased ilmselgelt põhjendamatud või kuritarvituslikud hagid meediavabadusele ja üldsuse osalemisele, peaks liit välja töötama sidusa ja tulemusliku lähenemisviisi selliste hagide vastu võitlemiseks. Käesolev soovitus täiendab soovitust (EL) 2021/1534 ja annab konkreetseid soovitusi üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta. See läheb kaugemale ajakirjanike ja teiste meediatöötajate kaitsmisest ning hõlmab ka inimõiguste kaitsjaid. Käesolev soovitus peaks käsitlema üldsuse osalemise vastastest ilmselgelt põhjendamatutest või kuritarvituslikest hagidest tulenevat konkreetset ohtu ning toetama seeläbi elujõulise demokraatia kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi nõuetekohast toimimist. See peaks andma liikmesriikidele suuniseid tulemuslike, asjakohaste ja proportsionaalsete meetmete võtmiseks selliste hagidega tegelemiseks ning sellega seoses eelkõige ajakirjanike ja inimõiguste kaitsjate kaitse tagamiseks. Soovitatavate meetmete hulka peaksid kuuluma teadlikkuse suurendamine ja oskusteabe arendamine, eelkõige õigusala töötajate ning nende inimeste seas, kelle vastu üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid esitatakse, et neid inimesi toetada ning tagada tõhustatud järelevalve.

                  (20)

                  Selleks et tagada tõhus kaitse üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide eest ning hoida ära selle nähtuse juurdumine liidus, peaksid liikmesriigid tagama, et nende vastavad tsiviil-, kriminaal-, kaubandus- ja haldusmenetlusi reguleerivad õigusraamistikud näevad selliste hagide käsitlemiseks ette vajalikud kaitsemeetmed, mis austavad täielikult demokraatlikke väärtusi ja põhiõigusi, sealhulgas õigust õiglasele kohtumenetlusele ja sõnavabadusele. Selleks et tagada järjepidev ja tõhus kaitse üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute hagide eest, peaksid liikmesriigid võimaldama sellised hagid varajases etapis tagasi lükata. Samuti peaks nende eesmärk olema pakkuda muid õiguskaitsevahendeid kuritarvituslike hagide vastu, nimelt kulude väljamõistmist, mis tähendab, et hagejalt, kes on esitanud üldsuse osalemise vastase kuritarvitusliku hagi, võib nõuda kõigi menetluskulude kandmist, kahju hüvitamist füüsilisele või juriidilisele isikule, kes on kandnud kahju üldsuse osalemise vastase kuritarvitusliku hagi tõttu, ning võimalust määrata tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi poolele, kes on algatanud üldsuse osalemise vastase kuritarvitusliku hagi. Kohtutele karistuste määramise võimaluse andmise peamine eesmärk on heidutada potentsiaalseid hagejaid esitamast võimalikke üldsuse osalemise vastaseid kuritarvituslikke hagisid. Sellised karistused peaksid olema proportsionaalsed tuvastatud kuritarvitustega. Karistussummade kindlaksmääramisel võiksid kohtud võtta arvesse hagi võimalikku kahjulikku või heidutavat mõju üldsuse osalemisele, võttes muu hulgas arvesse hagi laadi ning seda, kas hageja on sarnastes küsimustes esitanud mitu hagi või ühiseid hagisid ning kas esineb katseid kostjat hirmutada, ahistada või ähvardada.

                  (21)

                  Liikmesriigid peaksid püüdma lisada oma siseriiklikesse õigusaktidesse riigisiseste juhtumite jaoks samasugused kaitsemeetmed kui on sätestatud liidu õigusaktides, mille eesmärk on käsitleda üldsuse osalemise vastaseid kuritarvituslikke hagisid piiriülese toimega tsiviilasjades. See tagaks järjepideva ja tõhusa kaitse selliste hagide eest ning aitaks vältida selle nähtuse süvenemist liidus.

                  (22)

                  Liikmesriigid peaksid konkreetselt läbi vaatama oma õigusraamistikud, mida kohaldatakse au teotamise suhtes, tagamaks, et ajakirjanike või inimõiguste kaitsjate vastu esitatud ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide puhul ei saa hagejad kasutada olemasolevaid mõisteid ja määratlusi.

                  (23)

                  Selleks et vältida heidutavat mõju avalikule arutelule, peaksid liikmesriigid tagama, et au teotamise eest määratavad karistused ei oleks ülemäärased ja ebaproportsionaalsed. Nad peaksid pöörama erilist tähelepanu Euroopa Nõukogu suunistele ja soovitustele (15) au teotamist reguleerivate õigusnormide, eeskätt kriminaalõigusnormide kohta. Sellega seoses julgustatakse liikmesriike kõrvaldama oma õigusraamistikust vanglakaristuse määramine au teotamise eest. Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee on oma resolutsioonis 1577 (2007) (16) kutsunud liikmesriike, kes näevad au teotamise eest endiselt ette vanglakaristused (isegi kui neid tegelikult ei määrata), üles need viivitamata kaotama. Samuti julgustatakse liikmesriike eelistama au teotamise juhtumite käsitlemisel haldus- või tsiviilõiguse kasutamist, (17) tingimusel et sellistel sätetel on kriminaalõigusest leebem karistuslik mõju.

                  (24)

                  Au teotamise juhtumite puhul tuleks kriminaalõigust kasutada üksnes viimase abinõuna ning selle asemel tuleks eelistada haldus- või tsiviilõiguse pakutavaid võimalusi kooskõlas rahvusvaheliste organisatsioonide suunistega. ÜRO inimõiguste komitee (18) ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon (19) on soovitanud jätta au teotamise kriminaalõiguse reguleerimisalast välja. Samuti on sellega seoses väljendanud kahtlusi Euroopa Nõukogu (20).

                  (25)

                  Õigust isikuandmete kaitsele on täpsustatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 2016/679 (21). Õigus isikuandmete kaitsele ei ole absoluutne õigus. Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 85 kohaselt peavad liikmesriigid ühitama õiguse isikuandmete kaitsele ning sõna- ja teabevabaduse õiguse, muu hulgas seoses isikuandmete töötlemisega ajakirjanduslikel eesmärkidel ning akadeemilise, kunstilise või kirjandusliku eneseväljenduse tarbeks.

                  (26)

                  Liikmesriigid peaksid julgustama iseregulatsiooni organeid ja õigusala töötajate ühendusi viima võimaluse korral oma eetikanormid, sealhulgas tegevusjuhendid, vastavusse käesoleva soovitusega. Samuti peaksid liikmesriigid vajaduse korral tagama, et sellised eetikanormid, mille eesmärk on heidutada või keelata õigusala töötajatel tegutseda viisil, mis võib kujutada endast menetluse kuritarvitamist või nende muude ametialaste kohustuste kuritarvitamist kohtumenetluse usaldusväärsuse kahjuks, ning kõnealustele eetikanormidele vastavad distsiplinaarkaristused hõlmavad üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid. Selle juurde peaksid käima teavituskampaaniad ja koolitused, et suurendada teadmisi selliste kehtivate eetikanormide kohta, mis on seotud üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega, ja nende normide tõhusust.

                  (27)

                  Õigusala töötajad on üldsuse osalemise vastase ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvitusliku hagi menetlemises kesksel kohal, sest muu hulgas esindavad nad vaidluse osalisi, esitavad üksikisikutele süüdistusi või lahendavad vaidlusi. Seetõttu on äärmiselt oluline, et neil oleksid selleks vajalikud teadmised ja oskused. Liikmesriigid peaksid nende õigusala töötajate koolitust toetama ja pakkuma neile koolitusvõimalusi. Koolitus aitab märkimisväärselt suurendada nende teadmisi ja suutlikkust selles osas, kuidas tuvastada üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid, sealhulgas hagisid, mille osaline on kolmas riik, ning kuidas neile asjakohaselt reageerida. Koolitus peaks olema mõeldud kõigi kohtuastmete kohtunikele ja kohtutöötajatele, sealhulgas prokuröridele, kohtu- ja prokuratuuri töötajatele, samuti kõigile teistele kohtusüsteemiga seotud või muul viisil õigusemõistmises osalevatele õigusspetsialistidele, olenemata siseriiklikus õiguses esitatud määratlusest, õiguslikust seisundist või sisemisest korraldusest piirkondlikul ja kohalikul tasandil, kui üldsuse osalemise vastased ilmselgelt põhjendamatud või kuritarvituslikud hagid võivad ette tulla esimese astme kohtus. Selline koolitus peaks olema suunatud ka teistele õigusala töötajatele, näiteks kvalifitseeritud juristidele. Kohaliku koolitussuutlikkuse arendamine võib aidata edendada koolituse pikaajalist jätkusuutlikkust.

                  (28)

                  Sellise koolituse pakkumine ka ajakirjanikele, pressinõukogu liikmetele, meediatöötajatele ja inimõiguste kaitsjatele aitaks neil selliste hagidega kokku puutudes neid ära tunda ja annaks neile hädavajalikud õigusalased oskused, et vähendada ohtu, et nad peavad tegelema üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega, või anda neile paremad teadmised, et nad tuleksid nendega paremini toime. Samuti võiks see anda neile võimaluse vaigistuskaebustest usaldusväärselt teada anda. Ajakirjanike koolituse teemade hulgas peaks olema ka riiklike pressi- või meedianõukogude kehtestatud eetikanormid ja -suunised. Et suurendada üldist suutlikkust ja tugevdada institutsioonilist reageerimist üldsuse osalemise vastastele ilmselgelt põhjendamatutele või kuritarvituslikele hagidele, võiks koolitustesse kaasata ka andmekaitseasutusi, inimõigustega tegelevaid riiklikke institutsioone, ombudsmane ja meediat reguleerivaid asutusi.

                  (29)

                  Õiguskoolituse pakkujatel ja õigusala töötajate ühendustel on väga head võimalused pakkuda koolitust üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide teemal, samuti määrata kindlaks sellise koolituse eesmärgid ja hinnata kõige sobivamat koolitusmetoodikat. Kui õigusala töötajad koolitavad ise teisi õigusala töötajaid, annab see võimaluse õppida rühmana, paremini kogemusi jagada ja suurendada vastastikust usaldust. Julgustada tuleks asjakohaste tavade vahetamist Euroopa tasandil, sealhulgas komisjoni toetusel, kaasates ka Euroopa õigusalase koolituse võrgustiku. Koolituse tulemuslikkuse ja jätkusuutlikkuse tagamiseks on äärmiselt oluline kaasata õigusala töötajaid ja nende kutseliite alates vajaduste analüüsi ettevalmistamisest kuni tulemuste hindamiseni.

                  (30)

                  Koolitustel tuleks käsitleda sõna- ja teabevabadust ning muid põhiõigusi kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni ja siseriikliku õigusega ning need peaksid sisaldama praktilisi suuniseid selle kohta, kuidas kohaldada asjakohast kohtupraktikat; samuti peaksid need hõlmama põhiõiguste, sealhulgas sõnavabaduse piiranguid ning põhiõiguste koostoimet, menetluslikke tagatisi ja muid asjakohaseid siseriiklikke õigusnorme. Nõuetekohaselt tuleks arvesse võtta õigusala töötajatele mõeldud Euroopa Nõukogu käsiraamatut sõnavabaduse kaitse kohta Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni alusel (22).

                  (31)

                  Koolitusi tuleks muu hulgas pakkuda selle kohta, kuidas kaitsta isikuandmeid, mida võidakse kasutada üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide esitamiseks. Samuti tuleks koolitustel käsitleda teabega manipuleerimist ja sekkumist, sealhulgas desinformatsiooni.

                  (32)

                  Koolitustel tuleks arvesse võtta riikide õigusraamistikku ja konteksti. Kui kõnealuseid õigusraamistikke ja kontekste struktureeritud ja sidusal viisil kombineerida Euroopa Nõukogu suunistega, üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide sihtmärkide kogemuste ning teiste liikmesriikide parimate tavadega, võiks see kaasa aidata üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide teemaliste koolituste õpieesmärkide saavutamisele. Koolitusi võib kasutada ka selleks, et edendada parimate tavade vahetamist liikmesriikide vahel.

                  (33)

                  Laiema publikuni jõudmiseks ja toetuse suurendamiseks tuleks üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide alastes koolitustes parimal viisil ära kasutada ka uusi tehnoloogiaid, sealhulgas veebikoolitust. Koolituse muudaks veelgi tulemuslikumaks juurdepääs digitaalsetele allikatele, ajakohasele materjalile ning eraldiseisvatele õppevahenditele asjakohaste õigusaktide ja suuniste kohta.

                  (34)

                  Et edendada koostoimet sarnaste algatustega õigusala töötajate koolitamise vallas, võiks koolitusmoodulid üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta lisada koolitustesse, mis käsitlevad seotud teemasid, nagu sõnavabadus ja õiguseetika. Tuleks soodustada olemasolevate materjalide ja koolitustavade kasutamist, näiteks materjale, mida propageeritakse Euroopa e-õiguskeskkonna portaalis, UNESCO ülemaailmses töövahendis kohtutöötajatele (23) ja Euroopa Nõukogu veebisaidi HELP (inimõigustealane koolitus õigusala töötajatele) (24) veebikursustel.

                  (35)

                  Üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide lisamine õigusteaduse ja ajakirjanduse õppekavadesse aitaks anda õigusala töötajatele ja ajakirjanikele paremad teadmised selliste hagide äratundmiseks ja eriteadmised neile asjakohaselt reageerimiseks ning toetaks lektorite erialateadmiste ja ametialase pädevuse arendamist. Kõrgharidusasutused võiksid neid teadmisi pakkuda kraadiõppeprogrammi viimastel aastatel lisakursustel või -seminaridel, näiteks õigusteaduse ja ajakirjanduse üliõpilastele.

                  (36)

                  Liikmesriigid peaksid toetama kampaaniaid, millega suurendatakse teadlikkust üldsuse osalemise vastastest ilmselgelt põhjendamatutest või kuritarvituslikest hagidest ning mida korraldavad muu hulgas liikmesriikide üksused, sealhulgas riiklikud inimõiguste institutsioonid ja kodanikuühiskonna organisatsioonid.

                  (37)

                  Üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega seotud teavitustegevus võib toimuda väljaannete, sõnumite, avalike kohtumiste, konverentside, seminaride ja veebiseminaride kaudu.

                  (38)

                  Isikutel, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, on sageli raske leida teavet olemasolevate toetusvahendite kohta. Selleks et hõlbustada selliste üksuste või asutuste kindlakstegemist, kes suudavad üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide korral abi osutada, ning tagada, et toetus selliste hagide vastu oleks tulemuslik, tuleks koguda teavet ja teha see kättesaadavaks ühes kohas, see peaks olema tasuta ja kergesti kättesaadav. Selleks peaks iga liikmesriik looma ühe riikliku teabekeskuse, mis kogub ja jagab teavet olemasolevate ressursside kohta.

                  (39)

                  Üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega seotud teadlikkuse suurendamise meetmete põhieesmärk peaks olema suurendada teadlikkust sellest, kui oluline on avalik ruum, mis võimaldab demokraatlikku osalemist ja annab kodanikele juurdepääsu erinevatele seisukohtadele ning usaldusväärsele ja erapooletule teabele.

                  (40)

                  Teadlikkuse suurendamise kampaaniad tuleks kooskõlastada riiklike teabekeskuste ja muude pädevate asutustega, et tagada nende tulemuslikkus. Samuti peaksid need püüdma saavutada koostoimet teadlikkuse suurendamise kampaaniatega sarnastel teemadel, näiteks kampaaniatega, mis keskenduvad avatud, vaba ja õiglase arutelu edendamisele ning sõnavabaduse õiguse kaitsmisele, ning olema integreeritud teadlikkuse suurendamise meetmetega, mis edendavad kodanikuaktiivsust, arvamuste paljusust ja juurdepääsu usaldusväärsele teabele. Samuti tuleks püüda saavutada asjakohasel juhul koostoimet meedia vastupanuvõime tugevdamise, infopädevuse, ajakirjandusstandardite ja faktikontrolliga seoses meetmetega, mis käsitlevad desinformatsiooni, infoga manipuleerimist ja sekkumist, sealhulgas välismaist sekkumist. Sihtrühma võiksid teiste seas kuuluda konkreetsed rühmad, näiteks meediaspetsialistid, õigusala töötajad, kodanikuühiskonna organisatsioonide liikmed, kommunikatsioonispetsialistid, õppejõud, mõttekojad, poliitikud, riigiteenistujad, avaliku sektori asutused ja eraettevõtted.

                  (41)

                  Liikmesriigid peaksid püüdma tagada igal moel, mida nad asjakohaseks peavad, et kättesaadav oleks teave menetluslike tagatiste ja muude kaitsemeetmete kohta nende siseriiklikus õigusraamistikus, samuti teave üksuste või asutuste kohta, kellega saab ühendust võtta, et saada abi üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide korral.

                  (42)

                  Toetust võivad pakkuda näiteks õigusbürood, kes kaitsevad tasuta isikuid, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, ülikoolide õiguskliinikud, kus selle valdkonnaga tegeletakse, vaigistuskaebusi registreerivad ja nende kohta aru andvad organisatsioonid ning organisatsioonid, kes annavad üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide sihtmärkidele rahalist ja muud abi.

                  (43)

                  Isikutel, kelle vastu esitatakse üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, peavad olema piisavad vahendid enda kaitsmiseks kohtumenetluses. Seetõttu on vaja arendada liikmesriikide suutlikkust selliseid isikuid toetada. Seepärast peaksid liikmesriigid pakkuma rahastusvõimalusi ja tutvustama liidu tasandil kättesaadavaid rahastusvõimalusi organisatsioonidele, kes annavad üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide sihtmärkidele suuniseid ja toetavad neid.

                  (44)

                  Üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide süstemaatilisem jälgimine on vajalik, et selle nähtusega paremini hakkama saada. Kogutud andmed peaksid sisaldama piisavalt teavet, et ametiasutused ja muud asjaomased sidusrühmad saaksid seda kvantifitseerida ja paremini mõista, see aitab muu hulgas pakkuda sihtmärkidele vajalikku tuge. Võttes arvesse kohtustatistika kogumise institutsioonilist korraldust, (25) peaksid liikmesriigid tegema ühele või mitmele asutusele ülesandeks koguda ja koondada andmeid riiklikes kohtutes esitatud üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta. Need asutused võivad koguda andmeid mitmelt sidusrühmalt. Andmete kogumise lihtsustamiseks võivad andmeid koguvad asutused luua kontaktpunktid, et kohtuasutused, kutseorganisatsioonid, valitsusvälised organisatsioonid, inimõiguste kaitsjad, ajakirjanikud ja muud sidusrühmad saaksid jagada andmeid üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta. Liikmesriigid peaksid tegema ühele neist asutustest ülesandeks koordineerida teavet ja esitada komisjonile alates 2023. aasta lõpust igal aastal riigi tasandil kogutud koondandmed. Liikmesriigid peaksid tagama kogutud andmete usaldusväärsuse. Selleks peaksid nad tagama, et andmete kogumisel järgitakse kutsestandardeid ning et andmete kogumise ja statistika eest vastutavad asutused on piisavalt sõltumatud. Järgida tuleks andmekaitsenõudeid.

                  (45)

                  Kui liikmesriigid teevad ametiasutustele ülesandeks andmete kogumise ja aruandluse, võiksid nad kaaluda koostoime loomist asjakohaste vahenditega õigusriigi ja põhiõiguste kaitse valdkonnas. Oluline roll võib olla riiklikel inimõiguste kaitse asutustel, kui need on loodud, samuti võivad olla asjakohased ka muud üksused, nagu ombudsmanide bürood, võrdõiguslikkusega tegelevad asutused või pädevad asutused, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2019/1937 (26) alusel määratud asutused. Riiklikud teabekeskused, mis annavad ülevaate tugiressurssidest ning üksused või asutused, kellele on pandud ülesandeks andmete kogumine ja aruandlus, võivad asuda samas organisatsioonis, võttes arvesse käesolevas soovituses kirjeldatud nõudeid ja kriteeriume.

                  (46)

                  Ametiasutused, kellele on pandud ülesandeks andmete kogumine, peaksid avaldama teabe üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta oma veebisaitidel kättesaadaval kujul ja vajaduse korral muude asjakohaste vahendite abil. Seda tehes peaksid nad tagama, et täielikult austatakse üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega seotud isikute põhiõigusi, sealhulgas õigust eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele.

                  (47)

                  Üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kestuse piiritlemiseks tuleks võimaluse korral koguda täpset teavet menetluste algatamise ja lõpetamise sündmuste, tegude või toimingute ning nende toimumise kuupäevade kohta. Kogutud andmed peaksid vajaduse korral sisaldama ka teavet juhtumi tausta kohta, näiteks juhul, kui sama kostja vastu või sama hageja poolt on algatatud eelnevalt korduvaid kohtumenetlusi.

                  (48)

                  Vajaduse korral võiks komisjoni loodud vaigistuskaebuste vastane ELi eksperdirühm (27) toetada võrreldavate kriteeriumide väljatöötamist kõigis liikmesriikides, mida saaksid hõlpsasti kohaldada ametiasutused, kelle ülesanne on koguda ja esitada andmeid üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta.

                  (49)

                  Vaigistuskaebuste vastane ELi eksperdirühm toetab tavade ja teadmiste vahetamist ja levitamist praktikute vahel vaigistuskaebustega seotud küsimustes. See võiks muu hulgas pakkuda ametiasutustele tehnilist abi teabekeskuste loomisel, koolitusmaterjalide väljatöötamisel ja õigusabi korraldamisel.

                  (50)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2021/692 (28) loodud kodanike, võrdõiguslikkuse, õiguste ja väärtuste programmi eesmärk on kaitsta ja edendada aluslepingutes ja hartas sätestatud õigusi ja väärtusi. Selleks et õigusriigi põhimõttel rajanevaid demokraatlikke ühiskondi toetada ja edasi arendada, on kodanike, võrdõiguslikkuse, õiguste ja väärtuste programmis muu hulgas ette nähtud võimalus rahastada suutlikkuse ja teadlikkuse suurendamise meetmeid, mis on seotud harta ja sõnavabadusega. Määrusega (EL) 2021/692 (29) loodud õigusprogrammiga on muu hulgas ette nähtud võimalus rahastada õiguskoolitusega seotud tegevusi, et edendada õigusriigil põhinevat ühist õigus- ja kohtukultuuri ning toetada ja edendada õigusprogrammi seisukohalt oluliste liidu õigusaktide järjepidevat ja tulemuslikku rakendamist,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

         REGULEERIMISESE

                  1.

                  Käesolevas soovituses esitatakse liikmesriikidele suunised tulemuslike, asjakohaste ja proportsionaalsete meetmete võtmiseks, et käsitleda üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid ning kaitsta eelkõige ajakirjanikke ja inimõiguste kaitsjaid selliste hagide eest, austades täielikult demokraatlikke väärtusi ja põhiõigusi.

         KOHALDATAVAD RAAMISTIKUD

                  2.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et nende kohaldatavates õigusraamistikes nähakse ette vajalikud kaitsemeetmed, et käsitleda üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid, austades täielikult demokraatlikke väärtusi ja põhiõigusi, sealhulgas õigust õiglasele kohtumenetlusele ja õigust sõnavabadusele.

                  3.

                  Liikmesriigid peaksid püüdma tagada, et on olemas menetluslikud tagatised, mis võimaldavad üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute hagide tagasilükkamist varajases etapis. Samuti peaks nende eesmärk olema pakkuda muid õiguskaitsevahendeid üldsuse osalemise vastaste kuritarvituslike hagide vastu, nimelt kulude väljamõistmist, mis tähendab, et hagejalt, kes on esitanud üldsuse osalemise vastase kuritarvitusliku hagi, võib nõuda kõigi menetluskulude kandmist, kahju hüvitamist füüsilisele või juriidilisele isikule, kes on kandnud kahju üldsuse osalemise vastase kuritarvitusliku hagi tõttu, ning võimalust määrata tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi poolele, kes esitas üldsuse osalemise vastase kuritarvitusliku hagi.

                  4.

                  Liikmesriigid peaksid püüdma lisada oma siseriiklikesse õigusaktidesse riigisiseste juhtumite jaoks samasugused kaitsemeetmed kui on sätestatud liidu õigusaktides, mille eesmärk on käsitleda üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatud või kuritarvituslikke hagisid piiriülese toimega tsiviilasjades.

                  5.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et nende õigusnormid, mida kohaldatakse isikute au teotamise suhtes, ei mõjuta põhjendamatult sõnavabadust, avatud, vaba ja pluralistliku meediakeskkonna olemasolu ega üldsuse osalemist.

                  6.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et nende õigusnormid, mida kohaldatakse isikute au teotamise suhtes, kaasa arvatud mõisted, on piisavalt selged, et vähendada nende väärkasutuse või kuritarvitamise ohtu.

                  7.

                  Samuti peaksid liikmesriigid tagama, et au teotamise eest määratavad karistused ei oleks ülemäärased ja ebaproportsionaalsed. Liikmesriigid peaksid täiel määral arvesse võtma Euroopa Nõukogu suuniseid ja soovitusi (30) au teotamist käsitleva õigusraamistiku, eelkõige kriminaalõiguse kohta. Sellega seoses julgustatakse liikmesriike kõrvaldama oma õigusraamistikust vanglakaristuse määramine au teotamise eest. Samuti julgustatakse liikmesriike eelistama au teotamise juhtumite käsitlemisel haldus- või tsiviilõiguse kasutamist, (31) tingimusel et sellistel sätetel on kriminaalõigusest leebem karistuslik mõju.

                  8.

                  Liikmesriigid peaksid püüdma oma õigusaktides piisavalt eristada õigust isikuandmete kaitsele ning sõna- ja teabevabadust, et ühitada need kaks õigust, nagu on nõutud määruse (EL) 2016/679 artikli 85 lõikes 2.

                  9.

                  Liikmesriigid peaksid võtma asjakohaseid meetmeid tagamaks, et õigusala töötajate käitumist reguleerivate eetikanormide ja nende normide rikkumise eest määratavate distsiplinaarkaristuste puhul peetakse silmas ja rakendatakse asjakohaseid meetmeid, et hoida ära üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid. Liikmesriigid peaksid julgustama iseregulatsiooni organeid ja õigusala töötajate ühendusi viima oma kutse-eetika standardid, sealhulgas tegevusjuhendid, vastavusse käesoleva soovitusega. Samuti soovitatakse asjakohaseid teadlikkuse suurendamise üritusi ja koolitusi.

         KOOLITUS

                  10.

                  Liikmesriigid peaksid toetama üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid käsitlevaid koolitusvõimalusi õigusala töötajatele, näiteks kõigi kohtuastmete kohtunikele ja kohtutöötajatele, samuti kvalifitseeritud juristidele ning selliste kohtumenetluste võimalikele sihtmärkidele. Koolitused peaksid keskenduma eksperditeadmiste kogumisele, et selliseid menetlusi ära tunda ja neile asjakohaselt reageerida.

                  11.

                  Liikmesriigid peaksid julgustama õigusala töötajate ühendusi ja õiguskoolituse pakkujaid pakkuma koolitust selle kohta, kuidas üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid käsitleda. Komisjon julgustab Euroopa tasandi koolituse pakkujaid, näiteks Euroopa õigusalase koolituse võrgustikku, sellist koolitust pakkuma. Koolituse väljatöötamisse, organiseerimisse, läbiviimisesse ja hindamisse tuleks kaasata õigusala töötajad ja nende kutseliidud.

                  12.

                  Koolitusel tuleks käsitleda Euroopa Liidu põhiõiguste harta ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni asjakohaseid aspekte. See peaks sisaldama praktilisi suuniseid selle kohta, kuidas kohaldada liidu õigust, liikmesriikide kohtupraktikat, Euroopa Liidu Kohtu praktikat ja Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikat, kuidas teha kindlaks, kas sõnavabaduse kasutamise piirangud vastavad nõuetele, mis on sätestatud vastavalt harta artiklis 52 ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 10 lõikes 2, ning sõna- ja teabevabaduse õiguse ja muude põhiõiguste vahekorra kohta.

                  13.

                  Koolitus peaks hõlmama ka menetluslikke tagatisi üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide vastu, kui need on olemas, samuti kohtualluvust ja asjakohaseid kohaldatavaid õigusakte põhiõiguste, kriminaal-, haldus-, tsiviil- ja kaubandusasjades.

                  14.

                  Koolituses tuleks käsitleda ka liikmesriikide kohustust, mis tuleneb määrusest (EL) 2016/679, ühitada õigusaktiga õigus isikuandmete kaitsele sõna- ja teabevabaduse õigusega. Käsitlema peaks norme, mille liikmesriigid on selleks vastu võtnud, ning konkreetseid erandeid või vabastusi määrusest (EL) 2016/679, mida kohaldatakse andmete töötlemise suhtes ajakirjanduslikel eesmärkidel või akadeemilise, kunstilise või kirjandusliku eneseväljenduse eesmärgil (32). Nõuetekohaselt tuleks arvesse võtta käesoleva soovituse lisas nimetatud elemente.

                  15.

                  Liikmesriigid peaksid kaaluma selliste koolituste lisamist sõnavabaduse ja õiguseetika alasesse koolitusse.

                  16.

                  Ajakirjanike, muude meediatöötajate ja inimõiguste kaitsjate koolitamine peaks tugevdama nende suutlikkust tegeleda üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega. Koolitus peaks keskenduma üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide äratundmisele, samuti sellele, kuidas saada hakkama sellise hagi sihtmärgina, ning teavitama ajakirjanikke, muid meediatöötajaid ja inimõiguste kaitsjaid nende õigustest ja kohustustest, et nad saaksid astuda vajalikke samme enda kaitsmiseks selliste hagide eest. Ajakirjanike koolitustel tuleks käsitleda ka riiklike pressi- või meedianõukogude kehtestatud eetikanorme ja suuniseid.

                  17.

                  Liikmesriigid võiksid julgustada kõrgharidusasutusi lisama oma õppekavadesse, eeskätt õigusteaduse ja ajakirjanduse õppekavadesse, teadmisi selle kohta, kuidas üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid ära tunda.

                  18.

                  Koolitus võib hõlmata nende isikute kogemusi, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi. Samuti võiks koolitus, kasutades parimal viisil ära vaigistuskaebuste vastase ELi eksperdirühma raames välja töötatud teadmisi, soodustada kogemuste vahetamist liikmesriikide vahel.

         TEADLIKKUSE SUURENDAMINE

                  19.

                  Liikmesriike julgustatakse toetama algatusi, sealhulgas inimõigustega tegelevate riiklike institutsioonide ja kodanikuühiskonna organisatsioonide algatusi, mille eesmärk on suurendada teadlikkust ja korraldada teavituskampaaniaid üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta. Erilist tähelepanu tuleks pöörata isikutele, kelle vastu võidakse selline hagi esitada.

                  20.

                  Teadlikkuse suurendamise meetmete eesmärk peaks olema selgitada üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide küsimust lihtsalt ja arusaadavalt, et selliseid hagisid oleks lihtne ära tunda.

                  21.

                  Teadlikkuse suurendamise meetmed peaksid andma teavet olemasolevate tugistruktuuride kohta, sealhulgas viitama riiklikele teabekeskustele, mis koguvad ja jagavad teavet olemasolevate ressursside kohta. Teadlikkuse suurendamine peaks andma ka selge ülevaate riigi õigusnormide alusel võimalikest kaitsestrateegiatest, kui üldsuse osalemise vastane hagi on ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik, ning sellest, kuidas neid saaks tulemuslikult kasutada.

                  22.

                  Teadlikkuse suurendamise kampaaniad, mis võitlevad negatiivsete hoiakute, stereotüüpide ja eelarvamuste vastu, võiksid käsitleda ka üldsuse osalemise vastaseid ilmselgelt põhjendamatuid või kuritarvituslikke hagisid.

                  23.

                  Üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide olemuse ja ulatuse parema mõistmise edendamine tuleks lisada sõnavabaduse õiguse alase teadlikkuse suurendamise meetmetesse, mis on suunatud konkreetsetele rühmadele, nagu meediatöötajad, õigusala töötajad, kodanikuühiskonna organisatsioonide liikmed, õppejõud, mõttekojad, kommunikatsioonispetsialistid, riigiteenistujad, poliitikud, avaliku sektori asutused ja eraettevõtted.

         TOETUSMEHHANISMID

                  24.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide sihtmärkidel oleks juurdepääs individuaalsele ja sõltumatule toetusele. Selleks peaksid liikmesriigid määrama kindlaks sellistele isikutele suuniseid ja tuge pakkuvad organisatsioonid ning neid toetama. Selliste organisatsioonide hulka võivad kuuluda õigusala töötajate ühendused, meedia- ja pressinõukogud, inimõiguste kaitsjate katusorganisatsioonid, liidu ja riigi tasandi ühendused, õigusbürood, kes kaitsevad tasuta isikuid, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, ülikoolide õiguskliinikud ja muud valitsusvälised organisatsioonid.

                  25.

                  Iga liikmesriik peaks looma teabekeskuse, mis kogub ja jagab teavet kõigi organisatsioonide kohta, kes annavad suuniseid isikutele, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, ja toetavad neid.

                  26.

                  Liikmesriike julgustatakse kasutama riiklikke ja liidu rahalisi vahendeid, et anda rahalist toetust ja edendada liidu tasandil kättesaadavat rahastamist organisatsioonidele, kes annavad suuniseid isikutele, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, ja toetavad neid, eelkõige tagamaks, et isikutel on piisavalt vahendeid, et sellistele hagidele kiiresti reageerida.

                  27.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kostjatele pakutakse taskukohast ja kergesti kättesaadavat õigusabi.

                  28.

                  Liikmesriigid peaksid lihtsustama teabe ja parimate tavade vahetamist organisatsioonide vahel, kes annavad suuniseid isikutele, kelle vastu on esitatud üldsuse osalemise vastane ilmselgelt põhjendamatu või kuritarvituslik hagi, ja toetavad neid.

         ANDMETE KOGUMINE, ARUANDLUS JA JÄRELEVALVE

                  29.

                  Võttes arvesse kohtustatistika kogumise institutsioonilist korraldust, peaksid liikmesriigid tegema ühele või mitmele asutusele ülesandeks koguda ja koondada kooskõlas kõigi andmekaitsenõuetega andmeid nende jurisdiktsioonis esitatud üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide kohta. Liikmesriigid peaksid tagama, et üks ametiasutus vastutab teabe koordineerimise eest ja esitab komisjonile alates 2023. aasta lõpust igal aastal riigi tasandil kogutud koondandmed kooskõlas kõigi andmekaitsenõuetega. Komisjon avaldab igal aastal saadud vastuste kokkuvõtva aruande.

                  30.

                  Vajaduse korral võiks vaigistuskaebuste vastane ELi eksperdirühm toetada andmekogumise standardite ja vormide väljatöötamist ja parimat kasutamist.

                  31.

                  Punktis 29 osutatud andmed peaksid sisaldama järgmist:

                              a)

                              asjaomasel aastal esitatud üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide arv;

                              b)

                              selliste üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagide arv, mis on alates 2022. aastast asjaomasel aastal sisuliselt rahuldamata jäetud või menetluslikel põhjustel tagasi lükatud;

                              c)

                              kohtumenetluste arv, liigitatuna kostja liigi järgi (nt ajakirjanik, inimõiguste kaitsja, pressiväljaanne);

                              d)

                              kohtumenetluste arv, liigitatuna hageja liigi järgi (nt poliitik, eraisik, äriühing, kas hageja on välisriigi üksus);

                              e)

                              arvandmed üldsuse osalemistegevuse kohta, mille vastu hagi esitati;

                              f)

                              arvandmed hagejate taotletud esialgse kahju hinnangulise suuruse kohta;

                              g)

                              hagejate kasutatud erinevate õiguslike aluste kirjeldus ja nendega seotud arvandmed;

                              h)

                              arvandmed menetluse kestuse kohta kõigis astmetes;

                              i)

                              arvandmed piiriüleste elementide kohta ning

                              j)

                              võimaluse korral muud andmed, sealhulgas menetluskulude kohta, ning, kui see on vajalik ja asjakohane, arvandmed kohtuasjade varasema tausta kohta.

                  32.

                  Punktis 29 osutatud koordineerimist tagav asutus peaks avaldama andmed kättesaadavas vormingus oma veebisaidil ja vajaduse korral muude asjakohaste vahendite abil, võttes samal ajal vajalikud meetmed, et tagada üldsuse osalemise vastastes ilmselgelt põhjendamatutes või kuritarvituslikes hagides osalejate õiguste kaitse.

         LÕPPSÄTTED

                  33.

                  Liikmesriigid peaksid täielikult ära kasutama liidu tasandil kättesaadavat rahalist toetust, et rakendada käesoleva soovituse konkreetseid sätteid, ning tutvustama rahastamisvõimalusi, mis on kättesaadavad avaliku ja erasektori üksustele, sealhulgas kodanikuühiskonna organisatsioonidele eelkõige kodanike, võrdõiguslikkuse, õiguste ja väärtuste programmi ja õigusprogrammi raames.

                  34.

                  Liikmesriigid peaksid kooskõlas andmekaitsenormidega edastama 2023. aasta lõpuks ja seejärel taotluse korral komisjonile käesoleva soovituse rakendamist käsitleva aruande, mis sisaldab liikmesriikide tasandil konsolideeritud koondandmeid. Komisjon arutab vajaduse korral soovituse rakendamiseks võetavaid meetmeid liikmesriikide ja sidusrühmadega asjakohastel foorumitel.

                  35.

                  Hiljemalt viis aastat pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist hindab komisjon selle mõju üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega seotud olukorrale Euroopa Liidus. Selle põhjal otsustab komisjon, kas selliste hagide sihtmärkide piisava kaitse tagamiseks on vaja võtta täiendavaid meetmeid, võttes arvesse komisjoni õigusriigi olukorda käsitlevate aruannete järeldusi ja muud asjakohast teavet, sealhulgas välisandmeid.

         Brüssel, 27. aprill 2022

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Didier REYNDERS

         (1)  Vt näiteks kohtuotsus, Euroopa Inimõiguste Kohus, 14. september 2010, Dink vs. Türgi (hagid nr 2668/07, 6102/08, 30079/08, 7072/09 ja 7124/09), punkt 137. Vt ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklist 10 tulenevate positiivsete kohustuste kohta, Euroopa Inimõiguste Kohtu uuringute osakonna aruanne, https://www.echr.coe.int/documents/research_report_article_10_eng.pdfI.

         (2)  Vt kohtuotsus, Euroopa Inimõiguste Kohus, 7. detsember 1976, Handyside vs. Ühendkuningriik (hagi nr 5493/72), punkt 49.

         (3)  Vt kohtuotsus, Euroopa Inimõiguste Kohus, 15. veebruar 2005, Steel and Morris vs. Ühendkuningriik (hagi nr 68416/01), punkt 89.

         (4)  Euroopa Nõukogu ministrite komitee soovituses CM/Rec(2022)4 kvaliteetse ajakirjanduse jaoks soodsa keskkonna edendamise kohta digiajastul on märgitud, „et kvaliteetne ajakirjandus, mis põhineb kutse-eetika standarditel ja mis esineb geograafilisest, õiguslikust ja ühiskondlikust kontekstist sõltuvalt erinevas vormis, taotleb kahte eesmärki: tegutseda demokraatlikus ühiskonnas avaliku valvurina ning aidata suurendada üldsuse teadlikkust ja teadmisi”, https://search.coe.int/cm/pages/result_details.aspx?objectid=0900001680a5ddd0. Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee 2018. aasta resolutsioonis 2213 ajakirjanike staatuse kohta Euroopas osutatakse kutseliste ajakirjanike puhul kutsumusele anda üldsusele üldistel ja spetsiifilistel teemadel teavet nii vastutustundlikult ja objektiivselt kui võimalik, https://search.coe.int/cm/pages/result_details.aspx?objectid=0900001680a5ddd0.

         (5)  Euroopa kodakondsusest tulenevate õiguste akadeemiline võrgustik, ühekordne teabenõue – „SLAPP in the EU context“, 29. mai 2020, https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/ad-hoc-literature-review-analysis-key-elements-slapp_en.pdf, lk 4, ning Euroopa kodakondsusest tulenevate õiguste akadeemiline võrgustik, „Strategic Lawsuits Against Public Participation (SLAPP) in the European Union: A comparative study“, 30. juuni 2021, https://ec.europa.eu/info/files/strategic-lawsuits-against-public-participation-slapp-european-union-comparative-study_en.

         (6)  P9_TA(2020)0320. Selles resolutsioonis kordas parlament ka oma 28. märtsi 2019. aasta resolutsiooni (P8_TA(2019)0328) tingimusi.

         (7)  P9_TA(2021)0451.

         (8)  Alates 2015. aastast on Euroopa Nõukogu platvorm hõlbustanud meediavabaduse ja ajakirjanike turvalisusega seotud probleemide kohta teabe kogumist ja levitamist Euroopa Nõukogu liikmesriikides. Osalevad partnerorganisatsioonid – kutsutud rahvusvahelised valitsusvälised organisatsioonid ja ajakirjanike ühendused – esitavad hoiatusteateid meediavabaduse rikkumiste kohta ning avaldavad igal aastal aruandeid meediavabaduse ja ajakirjanike turvalisuse kohta Euroopas. Euroopa Nõukogu liikmesriikidelt eeldatakse, et nad reageerivad olukorrale ja lahendavad probleeme ning teatavad platvormile meetmetest, mida on võetud hoiatusteadetele reageerimiseks. Lisameetmete vajadusele osutab Euroopa Nõukogu nende liikmesriikide, kes on ka ELi liikmesriigid, vähene reageerimine hoiatusteadetele, https://www.coe.int/en/web/media-freedom.

         (9)  2021. aastal avaldati ajakirjanduse kaitse ja ajakirjanike turvalisuse edendamise platvormil (coe.int) 282 hoiatusteadet, millest mitmes teatati kohtuliku hirmutamise juhtumitest ehk õigusaktide, sealhulgas au teotamist, terrorismivastast võitlust, riiklikku julgeolekut, huligaansust või äärmusluse vastast võitlust käsitlevate õigusaktide omakasupüüdlikust, meelevaldsest või kiuslikust kasutamisest. Euroopa Nõukogu ajakirjanduse kaitse ja ajakirjanike turvalisuse edendamise platvormi partnerorganisatsioonide 2021. aasta aruandes on märgitud, et 2020. aastal oli võrreldes eelmise aastaga rohkem nii hoiatusteateid kui ka asjassepuutuvaid Euroopa Nõukogu liikmesriikide jurisdiktsioone – 1680a22020)580 440e (coe.int).

         (10)  Ministrite komitee soovitus CM/Rec(2016)4 liikmesriikidele ajakirjanduse kaitse ning ajakirjanike ja muude meediakeskkonna osalejate turvalisuse kohta, https://search.coe.int/cm/Pages/result_details.aspx?ObjectId=09000016806415d9#_ftn1.

         (11)  COM(2020) 580 final, 30. september 2020.

         (12)  COM(2021) 700 final, 20. juuli 2021.

         (13)  COM(2020) 790 final, 3. detsember 2020.

         (14)  Komisjoni 16. septembri 2021. aasta soovitus (EL) 2021/1534 ajakirjanike ja teiste meediatöötajate kaitse, turvalisuse ja võimestamise tagamise kohta Euroopa Liidus (ELT L 331, 20.9.2021, lk 8).

         (15)  Vt muu hulgas Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee resolutsioon 1577 au teotamise dekriminaliseerimise kohta (2007), https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17588&lang=en, Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee soovitus 1814 (2007) au teotamise dekriminaliseerimise kohta, https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17587&lang=en, Euroopa Nõukogu peasekretariaadi uuring sõnavabaduse ja au teotamise kohta. Uuring Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite kohta (2012) https://rm.coe.int/study-on-the-alignment-of-laws-and-practices-concerning-alignment-of-l/16804915c5, ning Euroopa Nõukogu uuring Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite kohta (2016) https://rm.coe.int/CoERMPublicCommonSearchServices/DisplayDCTMContent?documentId=09000016806ac95b.

         (16)  Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee 4. oktoobri 2007. aasta resolutsioon 1577 (2007) au teotamise dekriminaliseerimise kohta https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17588&lang=en.

         (17)  Vt ka ÜRO inimõiguste komitee üldine märkus nr 34, artikkel 19: Arvamus- ja väljendusvabadus, 12. september 2011, https://www2.ohchr.org/english/bodies/hrc/docs/gc34.pdf, ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni meediavabaduse esindaja büroo eriaruanne kohtuliku tagakiusamise ja kohtusüsteemi kuritarvitamise kohta meedia vastu, 23. november 2021, https://www.osce.org/files/f/documents/c/f/505075_0.pdf.

         (18)  Vt ÜRO inimõiguste komitee üldine märkus nr 34, artikkel 19: Arvamus- ja väljendusvabadus, 12. september 2011, https://www2.ohchr.org/english/bodies/hrc/docs/gc34.pdf.

         (19)  Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni meediavabaduse esindaja büroo eriaruanne kohtuliku tagakiusamise ja kohtusüsteemi kuritarvitamise kohta meedia vastu, 23. november 2021, https://www.osce.org/files/f/documents/c/f/505075_0.pdf.

         (20)  Vt Ministrite komitee soovitus CM/Rec(2016)4 liikmesriikidele ajakirjanduse kaitse ning ajakirjanike ja muude meediakeskkonna osalejate turvalisuse kohta, punkt 6.

         (21)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT L 119, 4.5.2016, lk 1).

         (22)  Õigusala töötajatele mõeldud Euroopa Nõukogu käsiraamat sõnavabaduse kaitse kohta Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni alusel, 2017, https://rm.coe.int/handbook-freedom-of-expression-eng/1680732814.

         (23)  Ülemaailmne töövahend kohtutöötajatele: rahvusvahelised õigusstandardid sõnavabaduse, teabele juurdepääsu ja ajakirjanike turvalisuse kohta (2021) https://unesdoc.unesco.org/ark:/48223/pf0000378755.

         (24)  https://www.coe.int/en/web/help/home

         (25)  Vt Euroopa Nõukogu kohtute efektiivsust hindava komisjoni (CEPEJ) 12. täiskogu istungi kohtustatistikat käsitlevad suunised (Strasbourg, 10.–11. detsember 2008) – CEPEJ-GT-EVAL (coe.int).

         (26)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/1937 liidu õiguse rikkumisest teavitavate isikute kaitse kohta (ELT L 305, 26.11.2019, lk 17).

         (27)  Komisjoni eksperdirühmade ja teiste sarnaste üksuste register (europa.eu).

         (28)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. aprilli 2021. aasta määrus (EL) 2021/692, millega luuakse kodanike, võrdõiguslikkuse, õiguste ja väärtuste programm ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1381/2013 ning nõukogu määrus (EL) nr 390/2014 (ELT L 156, 5.5.2021, lk 1).

         (29)  Määruse (EL) 2021/692 eesmärk on aidata arendada Euroopa õigusruumi ning tugevdada demokraatiat, õigusriiki ja põhiõiguste kaitset.

         (30)  Vt muu hulgas Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee resolutsioon 1577 au teotamise dekriminaliseerimise kohta (2007) https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17588&lang=en, Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee soovitus 1814 (2007) au teotamise dekriminaliseerimise kohta, https://assembly.coe.int/nw/xml/XRef/Xref-XML2HTML-en.asp?fileid=17587&lang=en, Euroopa Nõukogu peasekretariaadi uuring sõnavabaduse ja au teotamise kohta. Uuring Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite kohta (2012) https://rm.coe.int/study-on-the-alignment-of-laws-and-practices-concerning-alignment-of-l/16804915c5 ning Euroopa Nõukogu uuring Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite kohta (2016) https://rm.coe.int/CoERMPublicCommonSearchServices/DisplayDCTMContent?documentId=09000016806ac95b.

         (31)  Lisaks Euroopa Nõukogule (vt eelmine joonealune märkus) kasvab rahvusvaheline nõudlus au teotamise dekriminaliseerimiseks. Vt ÜRO inimõiguste komitee üldine märkus nr 34 Artikkel 19: Arvamus- ja väljendusvabadus, 12. september 2011, https://www2.ohchr.org/english/bodies/hrc/docs/gc34.pdf, ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni meediavabaduse esindaja büroo eriaruanne kohtuliku tagakiusamise ja kohtusüsteemi kuritarvitamise kohta meedia vastu, 23. november 2021, https://www.osce.org/files/f/documents/c/f/505075_0.pdf.

         (32)  Lisateavet isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 85 siseriiklikku õigusesse ülevõtmise kohta leiate komisjoni talituste töödokumendist, lk 26.

         LISA
         Teemad, mida võiks kajastada koolitustel, mis käsitlevad andmekaitsele tuginevaid nõudeid seoses üldsuse osalemise vastaste ilmselgelt põhjendamatute või kuritarvituslike hagidega (üldtuntud kui „vaigistuskaebused“).

                     —

                     Õigusaktid, mille liikmesriigid on vastu võtnud selleks, et ühitada õigus isikuandmete kaitsele ning sõna- ja teabevabaduse õigus ning millega nähakse ette erandid või vabastused isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 85 lõikes 2 loetletud sätetest sellise töötlemise puhul, mille eesmärk on ajakirjanduslik või akadeemiline, kunstiline või kirjanduslik eneseväljendus, kui need erandid või vabastused on vajalikud kahe nimetatud õiguse ühitamiseks.

                     —

                     Isikuandmete kaitse üldmäärusest tulenevate õiguste kasutamiseks on isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 12 lõikes 5 sätestatud, et selgelt põhjendamatud või ülemäärased taotlused võib tagasi lükata (või küsida nendes taotletud meetmete võtmise eest mõistlikku tasu).

                     —

                     Isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 16 sätestatud andmete parandamise õigus puudutab ainult olukordi, kus isikuandmed on ebaõiged. Peale selle ei ole õigus mittetäielike isikuandmete täiendamisele automaatne ja sõltub töötlemise eesmärgist.

                     —

                     Selleks et kasutada õigust olla unustatud, on isikuandmete kaitse üldmääruses sätestatud, et seda õigust ei kohaldata, kui töötlemine on vajalik sõna- ja teabevabaduse õiguse teostamiseks (isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 17 lõike 3 punkt a).

                     —

                     Meelepärase jurisdiktsiooni valimise takistusena on isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 79 lõikes 2 sätestatud, et vastutava töötleja või volitatud töötleja (nt ajakirjanik, õiguste kaitsja, kodanikuühiskonna osaleja, meediaettevõtja jne) vastu võib algatada menetluse selle liikmesriigi kohtus, kus vastutav töötleja või volitatud töötleja asub, või, juhul kui vastutav töötleja või volitatud töötleja ei ole liikmesriigi avalikku võimu teostav avaliku sektori asutus, selle liikmesriigi kohtus, kus on andmesubjekti alaline elukoht. ee säte ei jäta võimalust esitada kaebusi andmekaitse-eeskirjade rikkumise kohta, sealhulgas kahju hüvitamise nõudeid, teistes kohtutes, mis ei ole kuidagi seotud isikuandmete töötlemisega, ajakirjaniku või meediaettevõtja asukohaga või hageja alalise elukohaga.


title: Komisjoni soovitus (EL) 2022/867, 1. juuni 2022, liikmesriikide kriisiolukorra naftavarude kasutuselevõtu kohta pärast sissetungi Ukrainasse

text:
               2.6.2022

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 151/72

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2022/867,
      1. juuni 2022,
      liikmesriikide kriisiolukorra naftavarude kasutuselevõtu kohta pärast sissetungi Ukrainasse
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Nõukogu direktiivi 2009/119/EÜ (1) eesmärk on tagada nafta varustuskindluse kõrge tase liikmesriikide solidaarsusel põhinevate usaldusväärsete ja läbipaistvate mehhanismide kaudu. Eelkõige sätestatakse selles eeskirjad ja menetlused, mida tuleb kohaldada hädaolukorras. 1. märtsil ja 1. aprillil 2022 tegi Rahvusvahelise Energiaagentuuri (EIA) haldusnõukogu otsuse kriisiolukorra naftavarude kasutamise kooskõlastatud kavade kohta, et lasta ringlusse vastavalt 60 ja 120 miljonit barrelit naftat (2).

                  (2)

                  Komisjon ja liikmesriigid arutasid neljal nafta koordineerimisrühma koosolekul (22. ja 25. veebruaril ning 2. ja 31. märtsil) Rahvusvahelise Energiaagentuuri ühiste meetmete võimalust, oodatavat kasu ja mõju. 4. märtsil ja 5. aprillil 2022 nafta koordineerimisrühmale saadetud kirjades tuletasid komisjoni talitused liikmesriikidele meelde liidu õiguse alusel kohaldatavaid asjakohaseid sätteid ja kohustusi.

                  (3)

                  Rahvusvahelise Energiaagentuuri ühismeetmes osales 18 liikmesriiki (sealhulgas kaks liikmesriiki, kes ei ole Rahvusvahelise Energiaagentuuri liikmed) ning nad võtsid vabatahtliku kohustuse lasta ringlusse ligikaudu 40 miljonit barrelit toornafta ekvivalenti.

                  (4)

                  Praegu liidus hoitavate kriisiolukorra naftavarude maht on väikseim alates 2013. aastast. Vastavalt direktiivi 2009/119/EÜ artiklile 3 kajastavad need toornafta ja naftatoodete puhasimporti 2020. aastal, mis oli ebatavaliselt väike tarbimise vähenemise tõttu COVID-19 pandeemia vastu võitlemiseks võetud sanitaarmeetmete tõttu (liikumispiirangud ja piiratud liikuvus). Toornafta ja naftatoodete mahud, mis on vajalikud uue iga-aastase varude säilitamise kohustuse täitmiseks, mida kohaldatakse 12 kuu jooksul alates 1. juulist 2022, võivad mõne liikmesriigi puhul suureneda kuni 30 %.

                  (5)

                  Praeguses ebakindlas olukorras seoses Ukraina sõja arenguga on äärmiselt oluline piirata nõudlust toornafta ja naftatoodete järele nii palju kui võimalik ning vältida naftaturule lisasurve tekitamist. Seetõttu ei ole soovitav, et liikmesriigid täiendavad lähiajal neid kriisiolukorra naftavarusid, mis võetakse kasutusele või lastakse ringlusse vastavalt direktiivi 2009/119/EÜ artiklile 20, välja arvatud juhul, kui see ohustab nende valmisolekut energiavarustuskindluseks. Siiski on praegu ennatlik kehtestada kindel ajavahemik ringlusse lastud varude täiendamiseks.

                  (6)

                  Liikmesriigid peaksid vältima täiendavate toornafta ja naftatoodete ostmist, et valmistuda tulevaseks uueks iga-aastaseks varude säilitamise kohustuseks alates 2022. aasta juulist, mis paratamatult suurendaks praegust nõudlust nende kaupade järele. Pidades silmas direktiivi 2009/119/EÜ artikli 20 lõiget 6, vaatab komisjon praeguse kriisi arengut silmas pidades läbi ajavahemiku, mille jooksul liikmesriigid peavad oma varud nõutavate miinimumtasemetega taas vastavusse viima.

                  (7)

                  Komisjon konsulteeris käesoleva soovituse osas nafta koordineerimisrühmaga 14. märtsil 2021 toimunud koosolekul, kus osalesid Rahvusvahelise Energiaagentuuri sekretariaadi esindajad,

            SOOVITAB JÄRGMIST:

                  1.

                  Liikmesriigid ei peaks oma kriisiolukorra naftavarusid direktiiviga 2009/119/EÜ nõutavate miinimumtasemetega taas vastavusse viima enne 1. novembrit 2022, välja arvatud juhul, kui see ohustaks nende valmisolekut energiavarustuskindluseks.

                  2.

                  Komisjon vaatab käesoleva soovituse läbi, konsulteerides nafta koordineerimisrühmaga ja koostöös Rahvusvahelise Energiaagentuuriga, et määrata kindlaks varude säilitamise kohustuste kohaldamise kuupäev, võttes arvesse praeguse kriisi arengut.

         Brüssel, 1. juuni 2022

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Kadri SIMSON

         (1)  Nõukogu 14. septembri 2009. aasta direktiiv 2009/119/EÜ, millega kohustatakse liikmesriike säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid (ELT L 265, 9.10.2009, lk 9).

         (2)  Juhatuse 277. ja 279. erakorraline koosolek.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 17. mai 2022, Euroopa Liidu Nõukogule Banco de Portugali välisaudiitorite kohta (EKP/2022/24) 2022/C 210/01

text:
               25.5.2022

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 210/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
      17. mai 2022,
      Euroopa Liidu Nõukogule Banco de Portugali välisaudiitorite kohta
      (EKP/2022/24)
      (2022/C 210/01)
      EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

                  (2)

                  Seniste Banco de Portugali välisaudiitorite (Deloitte & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A.) volitused lõppesid pärast 2021. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb määrata välisaudiitor alates 2022. majandusaastast.

                  (3)

                  Majandusaastateks 2022 kuni 2026 on Banco de Portugal valinud oma välisaudiitoriks PriceWaterhouseCoopers & Associados - Sociedade de Revisores Oficiais de Contas Lda,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      Banco de Portugali välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2022 kuni 2026 määrata PriceWaterhouseCoopers & Associados - Sociedade de Revisores Oficiais de Contas Lda.

         Frankfurt Maini ääres, 17. mai 2022

               EKP president

            Christine LAGARDE


title: Komisjoni soovitus (EL) 2022/822, 18. mai 2022, taastuvenergiaprojektidele loa andmise menetluste kiirendamise ja energiaostulepingute lihtsama sõlmimise kohta

text:
               25.5.2022

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 146/132

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2022/822,
      18. mai 2022,
      taastuvenergiaprojektidele loa andmise menetluste kiirendamise ja energiaostulepingute lihtsama sõlmimise kohta
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Taastuvenergial on keskne roll puhtale energiale üleminekus, mis on vajalik selleks, et saavutada Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärgid, muuta energia taskukohaseks ning vähendada liidu sõltuvust fossiilkütustest ja energiaimpordist.

                  (2)

                  Liidu kodanikud saavad taastuvenergiast kasu mitut moodi: see aitab toime tulla kliimamuutustega, aitab kaitsta keskkonda, suurendab majanduskasvu ja loob uusi töökohti, toetab liidu juhtpositsiooni tehnoloogia valdkonnas ja tööstuses ning suurendab liidu majanduse vastupanuvõimet.

                  (3)

                  Üle 75 % kasvuhoonegaaside koguheitest liidus pärineb energeetikasektorist. Selleks et liit saavutaks 2030. aastaks seatud taastuvenergiaeesmärgi ja eesmärgi vähendada kasvuhoonegaaside heidet vähemalt 55 % kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2021/1119, (1) on ülioluline kiirendada energiatootmist taastuvenergia tootmise rajatiste arendamise ja kasutuselevõtu kaudu.

                  (4)

                  Kõrgete energiahindade probleemi kõrvaldamiseks on hädavajalik kiiresti suurendada taastuvenergia osakaalu. Taastuvenergia vähenenud püsikulud ja nullilähedased muutuvkulud tähendavad, et taastuvenergiaga seotud kulud on olnud stabiilsemad ja väiksemad kui fossiilkütustega seotud kulud. Taastuvate energiaallikate kiirem kasutuselevõtt vähendab liidu sõltuvust peamiselt imporditud fossiilkütustest.

                  (5)

                  Nagu märgitud teatises „REPowerEU: Euroopa ühismeede taskukohasema, kindlama ja kestlikuma energiavarustuse tagamiseks“ (edaspidi „teatis „REPowerEU““), (2) on taastuvenergia kasutuse kiire suurendamine põhiviis, kuidas vähendada liidu sõltuvust fossiilkütustest ja järk-järgult loobuda Venemaa gaasi tarbimisest. Selle saavutamiseks vajalikud meetmed sisalduvadki kavas „REPowerEU“, nagu ka Euroopa poolaasta algatuses, mille raames esitatakse soovitused eri liikmesriikide oludele kohandatud loamenetluse kohta.

                  (6)

                  Teatises „REPowerEU“ kuulutati välja ka vesinikusektori edendamise algatus, millega nähakse ette taastuvallikatest toodetud vesiniku kohta 2030. aastaks seatud eesmärkide kahekordistamine, et vähendada liidu sõltuvust fossiilkütuste impordist. Taastuvallikatest kümne miljoni tonni vesiniku tootmiseks vajab liit 2030. aastaks täiendavalt 80 GW taastuvenergiavõimsust.

                  (7)

                  Taastuvenergiaprojektid tuleb põhimõtteliselt heaks kiita, et nendega kavandatud tegevust oleks võimalik ellu viia. Loamenetlused aitavad tagada projektide ohutuse ja turvalisuse. Samas on selliste menetluste keerukus, mitmekesisus ja ülemäära pikk kestus põhilised asjaolud, mis takistavad taastuvenergia kiiret vajalikku kasutuselevõttu ning liidu energiasüsteemi muutumist taskukohasemaks, turvalisemaks ja säästvamaks.

                  (8)

                  Viivitused projektilubade menetlemisel seavad ohtu energia- ja kliimaeesmärkide saavutamise õigel ajal ning suurendavad selleks vajalike projektide kulusid. Viivituste tõttu võib olla tulemuseks ka dünaamilise innovatsiooni seisukohast vähem tõhusate taastuvenergiarajatiste paigaldamine.

                  (9)

                  Need takistavad asjaolud toodi juba välja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2001/77/EÜ, (3) mille kohaselt peavad liikmesriigid hindama loamenetlusi, et vähendada regulatiiv- ja muid takistusi elektri tootmisele taastuvallikatest. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/28/EÜ (4) kehtestati nõuded, et lihtsustada haldusmenetlusi taastuvenergia arendajate jaoks. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2018/2001 (5) karmistati neid nõudeid veelgi. Kõikide liikmesriikide jaoks on esmatähtis need nõuded täielikult ja kõige kiiremas korras üle võtta ning seeläbi märkimisväärselt lühendada haldusmenetluste kestust.

                  (10)

                  Komisjon toetab liikmesriike tehnilise toe instrumendi (6) kaudu, pakkudes kohandatud tehnilist oskusteavet reformide, sealhulgas selliste kavandamiseks ja rakendamiseks, millega ühtlustatakse taastuvenergiaprojektide heakskiitmise ja neile loa andmise menetluste raamistikku, ning soodustades ettevõtjate sõlmitavate taastuvenergia ostu lepingute kasutamist. See tehniline tugi hõlmab näiteks haldussuutlikkuse suurendamist, õigusraamistike ühtlustamist ja asjakohaste parimate tavade jagamist.

                  (11)

                  Direktiiviga (EL) 2018/2001 loamenetlusele ette nähtud tähtaegade kohaldamine ei piira liidu keskkonnaõigusest tulenevate kohustuste täitmist, kohtulikku edasikaebamist, õiguskaitsevahendeid ega muid kohtumenetlusi ning alternatiivseid vaidluste lahendamise mehhanisme, sh kaebemenetlusi, kohtuvälist edasikaebamist ja õiguskaitsevahendeid, ning neid tähtaegu võib pikendada selliste menetluste kestuse võrra.

                  (12)

                  Paljudes liikmesriikides takistab taastuvenergiaprojektide rakendamist suuresti ka üldsuse toetuse puudumine. Selle probleemi lahendamiseks tuleks taastuvenergiaprojektide arendamise kõigis etappides – alates poliitika väljatöötamisest kuni ruumilise planeerimiseni ja projektide arendamiseni – võtta arvesse kodanike ja ühiskonna sidusrühmade vajadusi ja seisukohti ning soodustada häid tavasid, kuidas tagada rajatiste mitmesuguse mõju õiglane jaotumine kohaliku elanikkonna hulgas.

                  (13)

                  Enamik taastuvenergiaprojektidele ja nendega seotud võrgutaristule loa andmise takistustest ning nende kõrvaldamise head tavad on välja selgitatud liikmesriigi tasandil.

                  (14)

                  Haldustakistused puutuvad üha enam asjasse, kuna muud takistused on kahanenud, nt tehnoloogiakulud on viimase kümne aasta jooksul järsult vähenenud ja rahastamisprobleemid on leevenenud tänu kulude vähenemisele ja üha arvukamatele ettevõtjate sõlmitavatele taastuvenergia ostu lepingutele.

                  (15)

                  Käesolevas soovituses käsitletakse neid probleeme ja kutsutakse üles leidma lahendusi kehtiva õigusraamistiku piires. See ei piira liidu õiguse kohaldamist, eelkõige energeetika ja keskkonna valdkonnas, ega sellest tulenevate kohustuste täitmist. Samuti ei piira see liidu konkurentsieeskirjade, eelkõige Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 101, 102 ja 106 kohaldamist ega komisjoni otsustustava liidu konkurentsieeskirjade täitmise tagamisel.

                  (16)

                  Koos käesoleva soovitusega on vastu võetud seadusandlik ettepanek muuta ja karmistada direktiivi (EL) 2018/2001 sätteid, mis on seotud haldusmenetlustega. Kuna taastuvenergiaprojektide ellurakendamist on hädasti vaja kiirendada, peaksid liikmesriigid kooskõlas direktiivi (EL) 2018/2001 muutmise ettepaneku artikliga 15b (lubade andmise kohta) hakkama võimalikult kiiresti välja selgitama sobivaid maismaa- ja merealasid ning ette valmistama taastuvenergia tootmiseks eriti sobivate alade planeeringuid.

                  (17)

                  Mereruumi planeerimine on põhivahend, mille abil määrata kindlaks tulevased taastuvenergia kasutuselevõtu piirkonnad ning soodustada mereruumi mitmeotstarbelist kasutamist, sealhulgas merekeskkonna säilitamist ja kaitsmist. Mereruumi planeerimise direktiivi (7) kohaselt peavad liikmesriigid võtma oma riikliku mereruumi planeeringu vastu 31. märtsiks 2021. Komisjon kutsub liikmesriike, kes ei ole mereruumi planeerimise direktiivi veel täielikult rakendanud, üles koostama ja vastu võtma oma riikliku kava (8).

                  (18)

                  Loamenetlustest tulenevad takistused võivad mõjutada ka kliimaneutraalsuse saavutamiseks vajalike innovaatiliste CO2 heite vähendamise tehnoloogia lahenduste tulevast kasutuselevõttu. Reguleeritud testimiskeskkondade loomine, st selliste innovaatiliste tehnoloogialahenduste, toodete, teenuste või lähenemisviiside katsetamine tegelikus keskkonnas, mis ei ole täielikult kooskõlas kehtiva õigus- ja reguleeriva raamistikuga, võiks toetada innovatsiooni ja lihtsustada reguleeriva keskkonna hilisemat kohandamist vastavalt neile.

                  (19)

                  Taastuvenergia kasutuselevõttu aitab kiirendada selliste taastuvenergiaprojektide arendamine, mida osaliselt või täielikult rahastatakse ettevõtjate sõlmitavate ostulepingute kaudu. Ettevõtjate sõlmitavad ostulepingud on otseselt kasulikud ka lõpptarbijatele, sest muu hulgas tagavad need konkurentsivõimelise ja prognoositava energiahinna ning edendavad liidu ettevõtjate sotsiaalset vastutust.

                  (20)

                  Vaatamata sellele, et viimase viie aasta jooksul on ettevõtjate sõlmitud ostulepingute arv üha suurenenud, moodustab ettevõtjatest ostjate poolt otse rahastatavate taastuvenergiaprojektide osakaal vaid 15–20 % aastasest turumahust. Samuti kasutavad ettevõtjate sõlmitavaid ostulepinguid põhiliselt üksnes teatavad liikmesriigid, seda tehakse elektri kui energiakandja puhul ja neid kasutavad suured rahvusvahelised tarbijatele suunatud ettevõtjad.

                  (21)

                  Koos käesoleva soovitusega teeb komisjon energia- ja tööstusgeograafia labori (9) (EIGL) kaudu kättesaadavaks digitaalselt konsolideeritud andmekogumid mitmesuguste erinevate asjakohaste energia- ja keskkonnategurite kohta, et aidata liikmesriikidel uute taastuvenergiaprojektide kiireks kasutuselevõtuks kindlaks määrata taastuvenergia tootmiseks eriti sobivad alad. Komisjon kavatseb seda kaardistamisvahendit edasi arendada ning lisada sinna täiendavaid andmekogumeid ja liikmesriikide ruumilise planeerimise digivahendite linke.

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

         MÄÄRATLUS

                  1.

                  Käesoleva soovituse ja sellele lisatud suunise kohaldamisel hõlmavad taastuvenergiaprojektid taastuvenergia (sealhulgas taastuvallikatest toodetud vesiniku) tootmise jaamu, nagu on määratletud taastuvenergia direktiivis, ning nende võrguühendusteks ja toodetud energia salvestamiseks vajalikke seadmeid.

         KIIREMAD JA LÜHEMAD MENETLUSED

                  2.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et taastuvallikatest energiat tootvate jaamade planeerimisel, ehitamisel ja käitamisel, nende ühendamisel elektri-, gaasi- ja soojusvõrguga ning asjaomase võrgu enda ja salvestusseadmete puhul rakendatakse kõige soodsamaid olemasolevaid planeerimis- ja loamenetlusi ning et neid käitised on eeldatavasti ülekaalukalt avalikes ja elanikkonna ohutuse huvides ning et tugevdatakse direktiivi (EL) 2018/2001 haldusmenetlustega seotud sätteid, pidades silmas seadusandliku ettepaneku muutmist ning ilma et see piiraks liidu õiguse kohaldamist.

                  3.

                  Liikmesriigid peaksid kehtestama selgelt kindlaks määratud ja võimalikult lühikesed kiirtähtajad kõigile taastuvenergiaprojektide ehitamiseks ja käitamiseks vajalike lubade saamise etappidele, täpsustades juhud, millal ja missugustel asjaoludel neid tähtaegu võib pikendada. Liikmesriigid peaksid kehtestama siduvad maksimumtähtajad kõikidele asjakohastele keskkonnamõju hindamise menetluse etappidele. Tehisrajatistesse päikeseenergiaseadmete paigaldamise luba tuleks menetleda maksimaalselt kolm kuud.

                  4.

                  Selleks et tagada tõhus kohtumenetlus seoses õiguskaitse kättesaadavusega taastuvenergiaprojektide jaoks, peaksid liikmesriigid kehtestama ajakavad ja konkreetsed menetluseeskirjad.

                  5.

                  Liikmesriigid peaksid kogu haldusliku loataotlus- ja -andmismenetluse jaoks looma üheainsa ühtse taotlusmenetluse. Kui on vaja saada mitu eri luba, sealhulgas seotud võrguprojektide jaoks, tuleks üksteise järel esitatavatele taotlustele eelistada samaaegselt esitatavaid taotlusi.

                  6.

                  Selleks et soodustada innovaatilise tehnoloogia kasutuselevõttu, peaksid liikmesriigid lubama taotlejatel ajakohastada projektide tehnoloogialahenduste kirjeldusi loa taotlemise ja projektide väljaehitamise vahelisel ajal.

                  7.

                  Nende soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise I peatüki 2. jaos kirjeldatud tavasid.

         KODANIKE JA KOGUKONNA LIHTSAM OSALEMINE

                  8.

                  Liikmesriigid peaksid soodustama kodanike, kaasa arvatud väikese ja keskmise sissetulekuga leibkondade ning energiakogukondade osalemist taastuvenergiaprojektides ning võtma meetmeid, et soodustada olukorda, kus energiasüsteemi ümberkujundamisest saavad kasu ka kohalikud kogukonnad ja seeläbi suureneb üldsuse heakskiit ja kaasatus.

                  9.

                  Taastuvenergiakogukondade, sealhulgas oma tarbeks toodetud taastuvenergia tarbijate puhul peaksid liikmesriigid rakendama lihtsustatud loamenetlusi, sealhulgas kogukonna omanduses olevate jaamade ühendamiseks võrku, ning vähendama miinimumini tootmise litsentsimise menetlusi ja nõudeid.

                  10.

                  Soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise I peatüki 5. jao punktis c ja 6. jao punktis a kirjeldatud tavasid.

         PAREM SISEKOORDINEERIMINE

                  11.

                  Liikmesriigid peaksid tagama pädevate asutuste rollide ja kohustuste ning taastuvenergiaprojektidele loa andmisel kohaldatavate õigusaktide, eeskirjade ja menetluste ühtlustamise ja tõhusa kooskõlastamise riigi, piirkondliku ja kohaliku tasandi vahel.

                  12.

                  Liikmesriigid peaksid looma ühe sellise taastuvenergiaprojektidele loa andmise kontaktpunkti, nagu on nõutud direktiiviga (EL) 2018/2001, kuhu oleks kaasatud üksnes nii palju asutusi, kui palju vaja, ja tagama selle kontaktpunkti võimalikult tõhusa tegevuse, võttes arvesse avaliku sektori vahendeid ning tehnoloogia-, keskkonna- ja õigusalaste eksperditeadmiste koondamisest saadavat kasu.

                  13.

                  Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad, mille kohaselt juhul, kui pädev(ad) asutus(ed) ettenähtud tähtaja jooksul ei vasta, kiidetakse taastuvenergiaprojekti taotlus teatavas loamenetlusetapis heaks (ametiasutuse vaikiv nõusolek), välja arvatud juhul, kui neilt nõutakse vastust liidu või siseriiklike õigusaktide alusel.

                  14.

                  Soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise I peatüki 3. jaos kirjeldatud tavasid.

         SELGED DIGIMENETLUSED

                  15.

                  Liikmesriigid peaksid edastama taastuvenergiaprojektidele loa taotlejatele selge, täieliku ja läbipaistva teabe kõigi nõuete ja menetlusetappide, sealhulgas kaebemenetluste kohta loamenetluse alguses.

                  16.

                  Liikmesriigid peaksid paberi asemel võtma kasutusele täielikult digitaalsed loamenetlused ja e-sidevahendid. Asjakohane teave, sealhulgas taotlusvormid, keskkonnauuringud ja -andmed ning teave üldsuse osalemise võimaluste ja halduskulude kohta, tuleks projektiarendajatele teha kättesaadavaks keskselt veebipõhises menetlusjuhendis.

                  17.

                  Soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise I peatüki 3. jaos kirjeldatud tavasid.

         PIISAVAD INIMRESSURSID JA OSKUSED

                  18.

                  Liikmesriigid peaksid tagama lube välja andvatele ja keskkonnaaspekte hindavatele asutustele piisaval arvul töötajaid, kes vastavad nõuetele ning kellel on vajalikud oskused ja kvalifikatsioon.

                  19.

                  Töötajate oskuste täiendamiseks ja ümberõppeks peaksid liikmesriigid kasutama kättesaadavaid liidu ja riiklikke rahastamisvõimalusi, eelkõige piirkonna ja kohalikul tasandil, ning kaaluma valdkondliku oskuskoostöö liidu loomist, et lahendada lube menetlevate ja keskkonnaaspekte hindavate töötajate oskuste nappuse probleemi.

                  20.

                  Soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise I peatüki 4. jaos kirjeldatud tavasid.

         PROJEKTIDE ASUKOHA PAREM KINDLAKSMÄÄRAMINE JA PLANEERIMINE

                  21.

                  Liikmesriigid peaksid kiiresti kindlaks määrama taastuvenergiaprojektide jaoks sobivad maismaa- ja merealad vastavalt oma riiklikule energia- ja kliimakavale ning oma panusele 2030. aasta läbivaadatud taastuvenergiaeesmärgi saavutamisse. Kaardistamise käigus tuleks nimetada taastuvenergia tootmise arendamiseks eriti sobivad selgelt kindlaks määratud piiritletud alad (taastuvenergia tootmiseks eriti sobivad alad), vältides samal ajal nii palju kui võimalik keskkonna seisukohast väärtuslikke alasid ja seades muu hulgas prioriteediks kahjustatud maa, mida põllumajanduses ei kasutata. Selleks innustatakse liikmesriike kasutama energia- ja tööstusgeograafia laboris (10) (EIGL) olemas olevaid ajakohastatud andmekogumeid.

                  22.

                  Liikmesriigid peaksid looma nn kaitsetsoone, kus taastuvenergia tootmist ei ole võimalik arendada, üksnes hädavajalikul määral. Nad peaksid esitama selge ja läbipaistva teabe selliste piirangute kohta, mis on seotud kaugusega hoonetest või militaar- või tsiviillennunduspiirkondadest, ning neid piiranguid põhjendama. Piirangud peaksid olema tõenduspõhised ja tuleks kavandada nii, et need täidaksid seatud eesmärki, ning samal ajal tuleks projektide arendamiseks näha ette võimalikult palju ruumi, võttes arvesse muid ruumilise planeerimise piiranguid.

                  23.

                  Liikmesriigid peaksid ühtlustama taastuvenergiaprojektide keskkonnamõju hindamise nõudeid niivõrd, kuivõrd see on õiguslikult võimalik, kohaldades olemasolevaid tehnilisi suuniseid taastuvenergia kasutuselevõtu ja liidu keskkonnaalaste õigusaktide omavahelise ühitamise kohta ning liites ühismenetluseks keskkonnamõju hindamise ja muud kohaldatavad keskkonnahindamised. Keskkonnamõju hindamise kvaliteedi parandamiseks peaksid liikmesriigid süstemaatiliselt esitama selle kohta ülevaate (11) või muutma selle esitamise kohustuslikuks.

                  24.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et metslindude ja nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ (12) kohaldamisalasse kuuluvate kaitsealuste liikide isendite tapmine või häirimine ei takista taastuvenergiaprojektide arendamist, ning nõudma, et vajaduse korral lisataks leevendusmeetmed, mille abil tõhusalt vältida tapmist või häirimist nii palju kui võimalik, jälgides nende meetmete tõhusust ning järelevalve käigus saadud teabest lähtudes võttes vajalikke lisameetmeid, et vältida olulist negatiivset mõju asjaomaste liikide populatsioonile. Kui nii käitutakse, siis ei tohiks isendite juhuslikku tapmist või häirimist käsitada tahtlikuna ning seetõttu ei peaks see kuuluma direktiivi 92/43/EMÜ artikli 12 lõike 1 ega Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EÜ (13) artikli 5 kohaldamisalasse.

                  25.

                  Liikmesriigid peaksid üha rohkem kaasama üldsust varakult ruumilisse planeerimisse, soodustama projektide asukohtade mitmeotstarbelist kasutamist ning tagama läbipaistvuse selles osas, kuhu ja kuidas taastuvenergiaprojekte, sealhulgas kohaliku omavalitsuse tasandi väikesemahulisi rajatisi võib ehitada või paigaldada. Liikmesriigid peaksid seadma eesmärgiks, et võrke ja taastuvenergia tootmise võimsusi planeeritakse kooskõlastatult kõikidel tasanditel, sealhulgas piirkondliku koostöö raames.

                  26.

                  Soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise I peatüki 5. jaos kirjeldatud tavasid.

         LIHTSAM VÕRGUÜHENDUS

                  27.

                  Liikmesriigid peaksid rakendama pikaajalist võrguplaneerimist ja investeeringuid vastavalt taastuvenergia tootmise võimsuse kavandatud suurendamisele, võttes arvesse tulevast nõudlust ja kliimaneutraalsuse eesmärki.

                  28.

                  Liikmesriigid peaksid kehtestama lihtsustatud menetlused olemasolevate taastuvenergiajaamade ajakohastamiseks, sealhulgas keskkonnamõju hindamise lihtsustatud menetlused, ning võtma vastu lihtsa teatamismenetluse oma võrguühenduste jaoks, kui ei ole oodata olulist negatiivset keskkonna- või sotsiaalset mõju.

                  29.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et süsteemihaldurid i) kohaldavad võrku ühendamise taotluste suhtes läbipaistvat digimenetlust; ii) annavad teavet võrgu võimsuse kohta ja iii) optimeerivad võrgu võimsuse kasutamist, lubades seda kasutada elektrijaamadel, milles on kasutusel mitu üksteist täiendavat tehnoloogiat.

                  30.

                  Liikmesriigid peaksid tagama õiguskindluse, et maagaasitorustikke oleks võimalik hakata kasutama vesiniku jaoks, sätestades selgelt, milliseid lube on vaja, ja tagades varem kehtinud lubade ajutise kehtivuse.

                  31.

                  Soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise I peatüki 6. jaos kirjeldatud tavasid.

         INNOVAATILISED PROJEKTID

                  32.

                  Liikmesriike innustatakse looma reguleeritud testimiskeskkondi, et teha sihtotstarbelisi erandeid riigi, piirkonna või kohaliku omavalitsuse õiguslikust või reguleerivast raamistikust innovaatiliste tehnoloogialahenduste, toodete, teenuste või lähenemisviiside jaoks, et kooskõlas liidu õigusaktidega lihtsustada lubade andmist ja seeläbi toetada taastuvenergia, energia salvestamise ja muude CO2 heite vähendamise tehnoloogialahenduste kasutuselevõttu ja süsteemi lõimimist.

         ENERGIAOSTULEPINGUTE LIHTSAM SÕLMIMINE

                  33.

                  Liikmesriigid peaksid kiiresti kõrvaldama kõik põhjendamatud haldustakistused ja turutõkked ettevõtjate sõlmitavatele taastuvenergia ostu lepingutele, eelkõige selleks, et kiirendada taastuvenergia ostu lepingute kasutuselevõttu väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate seas.

                  34.

                  Liikmesriigid peaksid toetuskavade ja päritolutagatiste ettevalmistamisel, nende tähtaegade määramisel ja nende rakendamisel seadma eesmärgiks, et need ühilduksid omavahel, täiendaksid üksteist ja võimaldaksid ettevõtjatel sõlmida taastuvenergia ostu lepinguid.

                  35.

                  Nende soovituste rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama käesoleva soovituse lisas esitatud suunise II peatükis kirjeldatud tavasid.

         JÄRELEVALVE, ARUANDLUS JA LÄBIVAATAMINE

                  36.

                  Liikmesriigid peaksid looma kontaktpunkti, mille ülesanne on korrapäraselt jälgida põhilisi kitsaskohti loamenetluses ja lahendada taastuvenergiaprojektide arendajate probleeme.

                  37.

                  Alates 2023. aasta märtsist peaksid liikmesriigid iga kahe aasta järel esitama komisjonile koos Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2018/1999 (14) artikli 17 kohaselt esitatava lõimitud riikliku energia- ja kliimaalase eduaruandega kogu kättesaadava üksikasjaliku teabe käesoleva soovituse rakendamise olukorra kohta.

                  38.

                  Komisjon vaatab käesoleva soovituse rakendamise läbi kaks aastat pärast selle vastuvõtmist ja liikmesriikide esitatud teavet arvesse võttes hindab täiendavate meetmete vajadust.

         Brüssel, 18. mai 2022

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Kadri SIMSON

         (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. juuni 2021. aasta määrus (EL) 2021/1119, millega kehtestatakse kliimaneutraalsuse saavutamise raamistik ning muudetakse määruseid (EÜ) nr 401/2009 ja (EL) 2018/1999 (Euroopa kliimamäärus) (ELT L 243, 9.7.2021, lk 1).

         (2)  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, Euroopa Ülemkogule, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „REPowerEU: Euroopa ühismeede taskukohasema, kindlama ja kestlikuma energiavarustuse tagamiseks“ (COM(2022) 108 final).

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. septembri 2001. aasta direktiiv 2001/77/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise edendamise kohta elektrienergia siseturul (EÜT L 283, 27.10.2001, lk 33).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 140, 5.6.2009, lk 16).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiiv (EL) 2018/2001 taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta (ELT L 328, 21.12.2018, lk 82).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. veebruari 2021. aasta määrus (EL) 2021/240, millega luuakse tehnilise toe instrument (ELT L 57, 18.2.2021, lk 1).

         (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 2014. aasta direktiiv 2014/89/EL, millega kehtestatakse mereruumi planeerimise raamistik (ELT L 257, 28.8.2014, lk 135).

         (8)  Vt komisjoni aruanne mereruumi planeerimise direktiivi rakendamise kohta (COM(2022) 185, 3.5.2022).

         (9)  https://energy-industry-geolab.jrc.ec.europa.eu/

         (10)  https://ec.europa.eu/energy-industry-geography-lab

         (11)  Ülevaade on arvamus keskkonnamõju hindamise aruande vormis esitatava keskkonnateabe ulatuse ja üskikasjalikkuse kohta.

         (12)  Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7).

         (13)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT L 20, 26.1.2010, lk 7).

         (14)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1999, milles käsitletakse energialiidu ja kliimameetmete juhtimist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 663/2009 ja (EÜ) nr 715/2009, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 94/22/EÜ, 98/70/EÜ, 2009/31/EÜ, 2009/73/EÜ, 2010/31/EL, 2012/27/EL ja 2013/30/EL ning nõukogu direktiive 2009/119/EÜ ja (EL) 2015/652 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 525/2013 (ELT L 328, 21.12.2018, lk 1).