title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Poola 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Poola 2013. aasta lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/63

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Poola 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Poola 2013. aasta lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/16
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               29. juunil 2012 võtsid liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega luuakse sidus raamistik riiklikul, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse (3) Poola 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Poola 2012. –2015. aasta lähenemisprogrammi kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. 28. novembril 2012 võttis komisjon 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) (4) põhjal vastu ka teise häiremehhanismi aruande, milles ei määratletud Poolat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               30. aprillil 2013 esitas Poola oma 2013. aasta riikliku reformikava ja oma 2012.–2016. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Poola tegi eelarve konsolideerimiseks 2011.–2012. aastal suuri pingutusi vastavalt nõukogu soovitusele. Kuid ülemaailmse majanduse halvenevas olukorras jäi ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaeg täitmata ja selleks on vaja rohkem aega. Määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel lähenemisprogrammile antud hinnangust lähtuvalt on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Eelkõige eeldatakse, et eratarbimine ja erainvesteeringud suurenevad rohkem kui komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosis prognoositud, mis tingib üldise suurema kasvumäära 2013. aastal (1,5 % võrreldes 1,1 protsendiga). Lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on viia puudujääk 3,5 protsendini SKPst aastaks 2013 (aasta pärast esialgset ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega) ja saavutada keskpika perioodi eesmärk 2016. aastaks. Kuid lähenemisprogrammis kavatsetakse viia valitsemissektori eelarve puudujääk allapoole 3 % SKPst alles 2015. aastaks. Arvestades, et lähenemisprogrammis on ennustatud üleliia optimistlikku kasvu ja tuluprognoose, on nõukogu seisukohal, et kui just ei võeta täiendavaid meetmeid jõupingutuste märkimisväärseks suurendamiseks asjaomasel aastal, ei võimalda ametiasutuste kavandatud eelarve konsolideerimine saavutada ülemäärase eelarvepuudujäägi tegelikku kõrvaldamist 2013. aastaks. Lähenemisprogramm rajaneb optimistlikul stsenaariumil ning seda ei toeta piisavalt üksikasjalikud meetmed puudujäägi usutavaks kõrvaldamiseks hiljemalt 2014. aastaks. Seetõttu on vaja lisapingutusi, tuginedes üksikasjalikele meetmetele nii 2013. kui ka 2014. aasta puhuks.
               Ametiasutused ei ole piisaval määral ära kasutanud kriisieelset majanduskasvu keskkonda, et reformida riiklike kulutuste struktuuri majanduskasvu soosivate tegevuste eelistamiseks. Lähenemisprogrammis kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eesmärki, nimelt -1 % SKPst, mis kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Vastavalt (ümberarvutatud) struktuurilisele eelarvepuudujäägile ei prognoosita keskpika perioodi eesmärgi saavutamist 2016. aastaks vastavalt lähenemisprogrammile, sest kavandatavatest iga-aastastest edusammudest keskpika perioodi eesmärgi suunas ehk 0,3 % SKPst (struktuuriliselt) 2015. aastal ja 0,7 % SKPst 2016. aastal ei piisa. Valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetavaid tulumeetmeid, on kogu programmiperioodi vältel kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Lisapingutused ja eelarve kohandamise komponentide muutmine ka lähenemisprogrammi viimastel aastatel võivad osutuda vajalikuks, sest keskpika perioodi eesmärgi suunas toimuv liikumine tugineb põhiliselt avaliku sektori investeeringukulude märkimisväärsetele kärbetele ja seda ei toetata piisavalt üksikasjalike meetmetega. Valitsemissektori võlatase püsib Poolas programmiperioodi vältel prognooside kohaselt alla 60 % SKP-st. Riigiasutused ennustavad, et võlatase jääb enamvähem samaks, pisut üle 55,5 % SKPst kuni 2014/2015 (ja väheneb 2016. aastal), kuid komisjon eeldab tõusu ligikaudu 59 protsendini SKPst 2014. aastal, võttes arvesse konsolideerimiskavasid ohustavaid võimalikke asjaolusid ja võlga vähendavat tegevust. Maksudest kõrvalehoidmise vastu võitlemisel on maksukuulekus endiselt üks põhiprobleeme; selle lahendamine eeldab maksumaksjate halduskoormuse vähendamist ja maksuhalduse tõhususe parandamist. Eelarve konsolideerimise strateegia edu tagamiseks on oluline toetada eelarve konsolideerimist laiaulatuslike struktuurireformidega

               (10)

               Majanduskasvu soodustavate kulutuste (haridus, teadustegevus ja innovatsioon) väike osakaal ja riiklike investeeringute kahanemine halvendavad pikaajalisi kasvuperspektiive. Poola tervishoiusektorit kimbutab piiratud juurdepääs ravile ja kulude ebatõhusus, samas eeldatakse vananevast ühiskonnast põhjustatud tervishoiukulude märkimisväärset kasvu keskmises kuni pikas perspektiivis, mis suurendab koormust riigi rahandusele. Süsteemi võib parandada, tõhustades esmatasandi arstiabi ja eriarstile suunamise süsteeme ning kasutades ära haiglaravi kulutõhususe suurendamise potentsiaali.

               (11)

               Poola valitsus ei ole veel rakendanud Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohaseid püsivaid kulueeskirju. Lisaks on Poola teinud üksnes mõningaid edusamme keskpika perioodi kavandamisel ja eelarvemenetluses eri valitsustasandite vahelise kooskõlastamise parandamisel.

               (12)

               Noorte töötus kasvab – muu hulgas sellepärast, et haridustulemused ja tööturu vajadused ei kattu. Kuigi haridussüsteemide juba rakendatud reformid peaksid aitama viia kutseoskused paremini vastavusse tööturu vajadustega, tuleb suurendada praktikakohtade ja töökohal õppimise võimaluste kättesaadavust, tõhustada koolide ja tööandjate vahelist koostööd ja parandada õpetamise kvaliteeti. Nn noortegarantii rakendamine praegustele jõupingutustele tuginedes aitaks suurendada noorte inimeste tööhõivet. Elukestva õppega tegelevate täiskasvanute osakaal on endiselt väga väike ja elukestva õppe strateegia vastuvõtmine viibib.

               (13)

               Väikelaste hoiu puhul on valitsuse jõupingutused keskendatud nn väikelaste programmi rakendamisele. Tänu sellele on sõimekohtade arv viimase kahe aasta jooksul peaaegu kahekordistunud, kuid on suhtarvuliselt siiski väike ega rahulda nõudlust. Ajutiste töötajate ulatusliku kasutamise probleemi lahendamiseks on Poola teinud väga vähe. Sunniviisiliste tähtajaliste töölepingute osakaaluga kogutööhõives on Poola liidus kolmandal kohal; enim levinud on need 15–24-aastaste vanuserühmas. Sageli põhjendatakse tähtajaliste töölepingute kasutamist sellega, et nende abil saavad töötud siseneda tööturule ning võibolla saada hiljem alalise lepingu, kuid enamiku Poola töötajate puhul seda ei juhtu. Tähtajaliste töölepingute ulatuslik kasutamine näib inimkapitali kvaliteeti ja tootlikkust hoopis negatiivselt mõjutavat, sest ajutiste töötajate juurdepääs kutseharidusele kaldub olema piiratum. Tähtajaliste töölepingute karistavad palgatingimused on samuti suhteliselt sagedased ning need aitavad kaasa sellele, et palgavaesuse määrad liidu kõrgeimate seas. Lisaks on laialdaselt kasutusel pidevalt pikendatavad tsiviilõiguslikud lepingud, millega kaasnevad oluliselt vähendatud sotsiaaltagatised. Valitsuse aruande „Noored 2011. aastal” kohaselt võetakse selliste lepingutega tööle enam kui pooled noortest töötajatest.

               (14)

               Poola seisab silmitsi eakate töötajate madalate tööhõivemääradega. Kuigi ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalusi on oluliselt kärbitud ning läbi viidi üldine pensionireform, on endiselt kasutusel kaevurite eripensionisüsteem. Lisaks loob põllumajandustootjate sotsiaalkindlustussüsteem (KRUS) väiketootjatele stiimuli jääda põllumajandussektorisse põhiliselt sellepärast, et üksikute tootjate sissetulekud ei kajastu süsteemis täpselt. Sellest tuleneb varjatud tööpuudus maapiirkondades, mis pidurdab tootlikkuse kasvu ning takistab piirkondlikku ja valdkondlikku töötajate liikuvust.

               (15)

               Poola kuulub nende liikmesriikide sekka, mille teadus- ja arendustegevusse tehtavate kulutuste tase on madal, ning tema tulemused laiemate innovatiivsusnäitajate osas on ühed halvimad liidus. Teadus- ja arendustegevuse kulutuste üldine osakaal Poola SKPst (2011. aastal 0,77 %) oli üks liidu väiksemaid. Just erasektori kulutused teadus- ja arendustegevusele on väikesed (0,2 % SKPst 2011. aastal). Poola ettevõtted on peamiselt toetunud tehnoloogia kasutamisele, st juba olemasoleva tehnoloogia rakendamisele põhikapitali tehtud investeeringute kaudu. Ehkki see on toonud edu tootlikkuse tõusu ja majanduskasvu saavutamise tagamisel, peab Poola nüüd üle minema kohalikumale uuendustegevusel põhinevale mudelile. Teaduse ja kõrgharidussüsteemi valdkonna reformidega algatati ulatuslik restruktureerimine teaduse ja tööstuse koostöö tekkimiseks. Neid reforme käsitlevad hinnangud ei ole veel kättesaadavad. Vaja on terviklikumat lähenemist, et ühtlustada jõupingutused teadusuuringute, innovatsiooni ja tööstuspoliitika vallas ning tagada selliste sobivate vahendite olemasolu, millega toetatakse kogu uuendustsüklit.

               (16)

               Energiatõhususe parandamisest Poola majanduse kõigis harudes, täpsemalt majade soojustamisest, võib tõusta suur tulu, mis võib omakorda toetada majanduskasvu. Kohalik elektrivõrk on endiselt ülekoormatud, kuid väljatöötamisel on plaanid ühendusvõimsuse suurendamiseks naaberturgudega. Gaasiturul konkureerimist takistab endiselt mitu asjaolu, eelkõige vajab lõpetamist reguleeritud hindade järkjärguline kaotamine; turgu valitseva ettevõtte turuosa jae- ja hulgimüügiturgudel on umbes 97 % ning 90 % maagaasist imporditakse Venemaalt.

               (17)

               Vaatamata mõningatele edusammudele kujutab Poola vähearenenud transpordiinfrastruktuur endast jätkuvalt majanduskasvu suurimat kitsaskohta. Teede infrastruktuuride suuremate projektidega on edasi mindud, kuid raudteetranspordi valdkonna investeerimisprojektide puhul on tekkinud viivitusi. Vananenud raudteeinfrastruktuur vajab kaalukaid, kasvavaid investeeringuid, sest kõigest 36 % umbes 20 000 kilomeetrist kasutatavatest raudteeliinidest on heas tehnilises seisukorras. Hiljutistest jõupingutustest hoolimata jääb Poola teistest liikmesriikidest endiselt märkimisväärselt maha info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kasvupotentsiaali kasutamisel. Lairiba püsiühendus on üks Euroopa Liidu kehvemaid, nii üle kogu riigi kui ka maapiirkondades. Investeeringud veesüsteemidesse on olnud ebapiisavad.

               (18)

               Poola avaliku halduse tulemuslikkus on allpool ELi keskmist. Tõsiseid probleeme põhjustavad näiteks läbipaistvus, maksusüsteemi keerukus ja õigusnormide täitmisega seotud kulud, tsiviil- ja kaubandusalaste kohtuasjade menetlemise pikenevad tähtajad ning pikad maksujõuetusmenetlused ja madalad sissenõudmismäärad. E-valitsuse kasutamine avalikus halduses jääb samuti ELi keskmisest allpoole. Poola algatas reformi reguleeritud kutsealadele juurdepääsu hõlbustamiseks, millega on aga esialgselt kehtestatud ajakavast maha jäädud.

               (19)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Poola majanduspoliitikat. Hinnatud on riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Poola eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse liidu tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1–7.

               (20)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1,

         SOOVITAB Poolal võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tugevdada ja rakendada 2013. aasta eelarvestrateegiat, mida toetavad piisavalt täpsustatud meetmed nii 2013. aasta kui ka 2014. aasta puhul, ja sellele järgnevatel aastatel, et tagada jätkusuutlikul viisil ülemäärase eelarvepuudujäägi tähtaegne kõrvaldamine 2014. aastaks ja ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohastes nõukogu soovitustes täpsustatud eelarvepositsiooni saavutamine. Eelarve püsiv tasakaalustamine nõuab kaugelepürgivate struktuurireformide usaldusväärset rakendamist, et suurendada kohandumisvõimet ning edendada majanduskasvu ja töökohtade loomist. Võtta pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamist sihiks struktuurikohanduse saavutamine, mis võimaldab Poolal jõuda 2016. aastaks keskpika perioodi eesmärgini. Riigi rahanduse kvaliteedi parandamist silmas pidades minimeerida majanduskasvu soodustavate kulude kärpeid, vaadata läbi kulupoliitika, muutes sotsiaalpoliitika sihipärasemaks, ning parandada tervishoiusektori kulutuste kulutasuvust ja tõhusust. Parandada maksukohustuste täitmist, eelkõige suurendades maksuhalduse tõhusust.

               2.

               Tagada ESA eeskirjadega kooskõlas olevate püsivate kulueeskirjade jõustamine 2013. aastal. Võtta meetmeid aastase ja keskpika perioodi eelarve koordineerimise mehhanismide tugevdamiseks eri valitsustasanditel.

               3.

               Tugevdada jõupingutusi noorte töötuse vähendamiseks näiteks nn noortegarantii kaudu, suurendada praktikakohtade ja töökohal õppimise võimaluste kättesaadavust, tõhustada koolide ja tööandjate koostööd ning tõsta õpetamise kvaliteeti. Võtta vastu kavandatud elukestva õppe strateegia. Võidelda palgavaesuse ja tööturu killustatusega, sealhulgas parema ülemineku abil tähtajalistelt töölepingutelt alalistele töökohtadele ning piirates tsiviilõiguslike lepingute ülemäärast kasutamist.

               4.

               Jätkata jõupingutusi naiste tööturul osalemise suurendamiseks, eriti taskukohasesse lastehoidu ja koolieelsesse haridusse investeerimise kaudu, kindlustades selleks stabiilse rahastamise ja kvalifitseeritud tööjõu olemasolu. Valdkondliku töötajate liikuvuse parandamise heaks võtta püsivaid KRUSi reformimiseks. Järk-järgult kaotada kaevurite eripensionisüsteem, et integreerida nad üldsüsteemi. Toetada üldist pensionireformi meetmetega, millega soodustatakse eakate töötajate tööhõivet, et tõsta tööturult väljumise iga.

               5.

               Võtta täiendavaid meetmeid, et tagada innovatsioonisõbraliku ettevõtluskeskkonna loomine teadusuuringute, innovatsiooni ja tööstuspoliitika vaheliste seoste tugevdamise kaudu, tagastatavate finantsinstrumentide ja maksusoodustuste edasiarendamise abil ning suunates olemasolevad vahendid täpsemini uuendustsükli eri etappidele.

               6.

               Uuendada ja laiendada energia tootmise võimsust ning tõhustada kogu energiaahela tööd. Kiirendada ja laiendada elektrivõrgu (sealhulgas piiriüleste ühenduste) arendamist ning kõrvaldada tõkked elektrienergia piiriüleselt edastamiselt. Tugevdada konkurentsi gaasisektoris reguleeritud hindade järkjärgulise kaotamise abil. Tugevdada raudteeturgu reguleeriva asutuse rolli ja vahendeid ning tagada raudtee valdkonna investeerimisprojektide tõhus rakendamine edasiste viivitusteta. Tõsta tempot lairiba leviku laiendamisel. Tõhustada jäätme- ja veekäitlust.

               7.

               Astuda täiendavaid samme selleks, et parandada ettevõtluskeskkonda lepingute jõustamise ja ehituslubade nõuete lihtsustamise ning maksueeskirjade täitmisega seotud kulude vähendamise kaudu. Vastu võtta ja ellu viia kutseteenustele juurdepääsu kavandatud liberaliseerimine.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (3)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 65.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 4. veebruar 2013 , Euroopa Liidu Nõukogule Central Bank of Cyprus’i välisaudiitorite kohta (EKP/2013/3)

text:
               9.2.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 37/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   4. veebruar 2013,
   Euroopa Liidu Nõukogule Central Bank of Cyprus’i välisaudiitorite kohta
   (EKP/2013/3)
   2013/C 37/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Central Bank of Cyprus’i välisaudiitori volitused lõpevad pärast 2012. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2013. majandusaastast.

               (3)

               Majandusaastateks 2013 kuni 2017 on Central Bank of Cyprus valinud oma välisaudiitoriks audiitorühingu KPMG Limited,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Soovitame audiitorühingu KPMG Limited määramist Central Bank of Cyprus’i välisaudiitoriks majandusaastateks 2013 kuni 2017.

      Frankfurt Maini ääres, 4. veebruar 2013

            EKP president

         Mario DRAGHI


title: Nõukogu soovitus, 9. juuni 2009 , mis käsitleb patsiendi ohutust, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamist ja tõrjet

text:
               3.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 151/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuni 2009,
   mis käsitleb patsiendi ohutust, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamist ja tõrjet
   2009/C 151/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut ja eriti selle artikli 152 lõike 4 teist lõiku,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (1)

   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (2)

   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Asutamislepingu artiklis 152 on sätestatud, et ühenduse meetmed, mis täiendavad liikmesriikide poliitikat, on suunatud rahvatervise parandamisele, inimeste haiguste ennetamisele ja nende tervist ohustavate tegurite kõrvaldamisele.

               (2)

               Hinnanguliselt kannatab liikmesriikides 8–12 % haiglaravile võetud patsientidest ravi käigus kõrvalekallete tõttu. (4)

               (3)

               Haiguste ennetamise ja tõrje Euroopa keskuse hinnangul esineb tervishoiuteenustega seotud nakkust keskmiselt igal kahekümnendal haiglaravile võetud patsiendil, s.o 4,1 miljonil patsiendil aastas ELis, ja igal aastal sureb selliste nakkuste tagajärjel 37 000 inimest.

               (4)

               Puudulik patsiendi ohutus on tõsine rahvatervise probleem ning piiratud tervishoiuressurssidel lasuv suur majanduslik koorem. Suur osa kõrvalekalletest, nii haiglasektoris kui ka esmatasandi arstiabis, on välditavad ning enamik neist on tingitud süsteemsetest teguritest.

               (5)

               Käesolev soovitus põhineb tööl, mida on patsiendi ohutuse nimel teinud Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) oma patsiendi ohutuse maailmaliidu (World Alliance for Patient Safety) kaudu, Euroopa Nõukogu ning Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD), ning täiendab seda tööd.

               (6)

               Teadus- ja arendustegevuse seitsmenda raamprogrammi (5) kaudu toetab ühendus teadusuuringuid, mis käsitlevad tervisesüsteeme, eelkõige tervishoiuteenuste osutamise kvaliteeti tervise teemavaldkonna raames, kusjuures üks raskuspunkt on patsiendi ohutus. Patsiendi ohutusele pööratakse erilist tähelepanu ka info- ja sidetehnoloogia teemavaldkonna raames.

               (7)

               Komisjon on määratlenud oma 23. oktoobri 2007. aasta valges raamatus „Üheskoos tervise nimel: ELi strateegiline lähenemine aastateks 2008–2013” patsiendi ohutuse üheks meetmeid nõudvaks valdkonnaks.

               (8)

               Uurimistulemused näitavad, et tulemuslike ja kõikehõlmavate patsiendi ohutuse strateegiate väljatöötamises ja rakendamises on liikmesriigid eri tasemel. (6) Seepärast kavatsetakse käesoleva soovitusega luua raamistik, mis aitab stimuleerida selle valdkonna poliitika arengut ning edaspidist tegevust liikmesriikides ja liikmesriikide vahel, et lahendada ELi ees seisvaid patsiendi ohutusega seotud küsimusi.

               (9)

               Patsiente tuleks teavitada ja võimestada, kaasates neid patsiendi ohutusega seotud protsessi. Neid tuleks teavitada olemasolevatest patsientide ohutuse standarditest, parimatest tavadest ja/või ohutusmeetmetest ning sellest, kuidas on võimalik leida kättesaadavat ja arusaadavat teavet kaebuste esitamise ja kahjuhüvitusnõuete süsteemide kohta.

               (10)

               Liikmesriigid peaksid looma kõikehõlmavad aruandlus- ja õppesüsteemid, neid töös hoidma või parandama, et oleks võimalik kindlaks teha kõrvalekallete ulatust ja põhjusi ning välja töötada tõhusad lahendused ja sekkumismeetmed. Patsiendi ohutuse teema tuleks integreerida tervishoiutöötajate kui tervishoiuteenuse osutajate haridusse ja koolitusse.

               (11)

               Võrreldavad ning koondatud andmed tuleks koguda ühenduse tasandil, et luua tõhusad ja läbipaistvad patsiendi ohutust käsitlevad programmid, struktuurid ja poliitikad ning liikmesriikide vahel tuleks levitada parimaid tavasid. Vastastikuse õppimise lihtsustamiseks tuleb liikmesriikide ja Euroopa Komisjoni koostöös välja töötada patsiendi ohutust käsitlev ühine terminoloogia ja ühised näitajad, võttes arvesse asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonide tööd.

               (12)

               Info- ja sidetehnoloogia vahendid, nagu elektroonilised terviselood või e-retseptid, võivad aidata parandada patsiendi ohutust näiteks ravimite võimalike vastastikuste toimete või ravimiallergia kohta tehtavate süstemaatiliste sõeluuringute kaudu. Info- ja sidetehnoloogia vahendeid tuleks kasutada ka ravimite kasutajate arusaamise parandamiseks.

               (13)

               Tuleks välja töötada riiklik strateegia, mis täiendab antimikroobsete toimeainete mõistlikule kasutamisele suunatud strateegiaid, (7) millega võetakse tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamine ja tõrje rahvatervise riiklikesse eesmärkidesse, ja mille sihiks on vähendada tervishoiuteenustega seotud nakkuste ohtu tervishoiuasutustes. On oluline, et selle riikliku strateegia osade rakendamiseks vajalikud vahendid eraldataks tervishoiuteenuste osutamiseks ettenähtud põhirahastamise raames.

               (14)

               Tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamine ja tõrje peaks tervishoiuasutuste jaoks olema pikaajaline strateegiline prioriteet. Kõikidel hierarhilistel tasanditel ja kõikide funktsioonide puhul peaks toimuma koostöö, et saavutada tulemustele orienteeritud tegutsemine ja korralduslik muutus, määrates kõikidel tasanditel kindlaks vastutusvaldkonnad, korraldades toetusvahendeid ja kohalikke tehnilisi ressursse ning kehtestades hindamismenetlused.

               (15)

               Kuna piisavad andmed tervishoiuteenustega seotud nakkuste kohta pole alati kättesaadavad, ei ole seirevõrgustikel võimalik asutusi tulemuslikult võrrelda, monitoorida tervishoiuteenustega seotud patogeenide epidemioloogiat ega hinnata ja juhtida tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetus- ja tõrjepoliitikat. Seepärast tuleks nii tervishoiuasutuste kui ka piirkondlikul ja riiklikul tasandil luua seiresüsteemid või neid tugevdada.

               (16)

               Liikmesriigid peaksid üritama vähendada tervishoiuteenustega seotud nakkustesse haigestunute hulka. Et vähendada tervishoiuteenustega seotud nakkusi, tuleks toetada nakkustõrjele spetsialiseerunud tervishoiutöötajate värbamist. Samuti peaksid liikmesriigid ja nende tervishoiuasutused kaaluma nakkustõrje spetsialistide kliinilisel tasandil toetamiseks ühenduspersonali kasutamist.

               (17)

               Liikmesriigid peaksid töötama tihedas koostöös tervisetehnoloogia tööstusega, et soodustada paremat patsiendi ohutusele suunatud tootearendust kõrvalekallete vähendamiseks tervishoius.

               (18)

               Et saavutada patsiendi ohutusega seotud ülalmainitud eesmärgid, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamine ja tõrje, peaksid liikmesriigid tagama tervikliku lähenemise ja samal ajal pöörama tähelepanu kõige asjakohasematele teguritele, millel on tegelik mõju kõrvalekallete esinemisele ja nendest tulenevale kahjule.

               (19)

               Ühenduse meetmed tervise valdkonnas peaksid täiel määral võtma arvesse liikmesriikide vastutust tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ning kättesaadavaks muutmisel,

         SOOVITAB,
   kasutades käesolevas soovituses järgmisi mõisteid:

               „kõrvalekalle” – juhtum, mille tulemusel tekitatakse patsiendile kahju;

               „kahju” – organismi struktuuri või funktsiooni kahjustus ja/või selle tagajärjel tekkiv kahjulik mõju;

               „tervishoiuteenustega seotud nakkused” – haigused või patoloogilised seisundid, mis on seotud haigustekitaja või selle jääkainete esinemisega tervishoius kasutatavate seadmetega kokkupuutumise, raviprotseduuride või ravi tagajärjel;

               „patsiendi ohutus” – olukord, kus patsient on kaitstud tervishoiuteenustega seotud tarbetu või võimaliku kahju eest;

               „protsessinäitaja” – näitaja, mis osutab selliste kokkulepitud toimingute järgimisele nagu käte hügieen, seire, standardsed töömeetodid;

               „struktuurinäitaja” – ressursse (näiteks personal, infrastruktuur või komitee) käsitlev näitaja.

         LIIKMESRIIKIDEL JÄRGMIST:
   I.   SOOVITUSED PATSIENDI OHUTUSEGA SEOTUD ÜLDKÜSIMUSTES

               1.

               Toetada patsiendi ohutuse riikliku poliitika ja programmide kehtestamist järgmiste abinõudega:

                           a)

                           oma territooriumil patsiendi ohutuse eest vastutava pädeva asutuse või pädevate asutuste või mõne muu pädeva organi või pädevate organite määramine;

                           b)

                           patsiendi ohutuse kaasamine prioriteetse teemana nii riikliku kui ka piirkondliku ja kohaliku tasandi tervisepoliitikasse ja -programmidesse;

                           c)

                           ohutumate ja kasutajasõbralike süsteemide, menetluste ja vahendite väljatöötamise toetamine, sealhulgas info- ja sidetehnoloogia kasutamine;

                           d)

                           oma territooriumil osutatavatele tervishoiuteenustele kehtivate ohutusstandardite ja/või parimate tavade regulaarne läbivaatamine ja ajakohastamine;

                           e)

                           tervishoiutöötajate organisatsioonide aktiivse rolli soodustamine patsiendi ohutuse tagamises;

                           f)

                           kindla lähenemisviisi kasutamine ohutusmeetmete edendamiseks, et vältida kõige sagedamini esinevaid kõrvalekaldeid, nagu ravimitega seotud juhtumid, tervishoiuteenustega seotud nakkused ja operatsiooni ajal või pärast seda esinevad tüsistused.

               2.

               Võimestada kodanikke ja patsiente ning teavitada neid järgmistel viisidel:

                           a)

                           patsientide organisatsioonide ja esindajate kaasamine patsiendi ohutusega seotud poliitika ja programmide väljatöötamisse kõikidel asjakohastel tasanditel;

                           b)

                           teabe levitamine patsientidele:

                                       i)

                                       olemasolevate patsiendi ohutuse standardite kohta;

                                       ii)

                                       riski, vigade ja kahju vähendamiseks või vältimiseks mõeldud ohutusmeetmete (sh parimad tavad) ning õiguse kohta anda raviks teavitatud nõusolek, et aidata patsiendile kaasa valiku tegemisel ja otsustamisel;

                                       iii)

                                       kaebuste esitamise korra ning olemasolevate õiguskaitsevahendite ja hüvitiste kohta ning kohaldatavate tingimuste kohta;

                           c)

                           patsientide jaoks patsiendi ohutusega seotud põhipädevuste (nimelt põhiteadmised, suhtumine ja oskused, mis on vajalikud ohutuma ravi eesmärgil) väljatöötamise võimaluste kaalumine.

               3.

               Luua või tugevdada kõrvalekaldeid käsitlevaid mittesüülisi aruandlus- ja õppesüsteeme, mis toimivad järgmiselt:

                           a)

                           võimaldavad esitada teavet vigade, kõrvalekallete ja ohtlike olukordade ulatuse, liikide ja põhjuste kohta;

                           b)

                           kutsuvad avatud, õiglase ja mittekaristava iseloomuga aruandluskeskkonna loomise kaudu tervishoiutöötajaid juhtumitest aktiivselt teatama. Kõnealune teatamine peaks olema eraldatud liikmesriikide tervishoiutöötajate suhtes kehtivatest distsiplinaarsüsteemidest ja -menetlustest, samuti tuleks vajaduse korral selgitada tervishoiutöötaja vastutusega seotud õiguslikke küsimusi;

                           c)

                           annavad patsientidele, nende omastele ja muudele mitteametlikele hooldajatele vajaduse korral võimaluse kirjeldada oma kogemusi;

                           d)

                           täiendavad muid ohutusega seotud aruandlussüsteeme, nagu näiteks neid, mis käsitlevad ravimiohutuse ja meditsiiniseadmete järelevalvet, hoidudes samas võimaluse korral korduvast aruandlusest.

               4.

               Edendada asjakohasel tasemel tervishoiutöötajate haridust ja koolitust patsiendi ohutuse alal järgmisel viisil:

                           a)

                           patsiendi ohutust käsitleva multidistsiplinaarse hariduse ja koolituse pakkumise soodustamine tervishoiuasutustes kõigi tervishoiutöötajate, muude tervisevaldkonna töötajate ning asjaomase juhtkonna ja halduspersonali seas;

                           b)

                           patsiendi ohutuse integreerimine ülikooli- ja kraadiõppesse ning tervishoiutöötajate kutsealasesse jätkuõppesse;

                           c)

                           patsiendi ohutusega seotud põhipädevuste (nimelt põhiteadmised, suhtumine ja oskused, mis on vajalikud ohutuma ravi eesmärgil) väljatöötamise kaalumine, et levitada neid kõikide tervishoiutöötajate ning asjaomase juhtkonna ja halduspersonali seas;

                           d)

                           kõikidele tervishoiutöötajatele sellise teabe pakkumine ja jagamine, mis käsitleb patsiendi ohutuse standardeid, riske ning vigade vähendamiseks ja ärahoidmiseks kasutatavaid ohutusmeetmeid ning tervishoiutöötajate kaasamise edendamine;

                           e)

                           koostöö tegemine organisatsioonidega, kes osalevad tervishoiu valdkonnas erialase hariduse andmises, et tagada kõrghariduse õppekavades ning tervishoiutöötajate jätkuhariduses ja -õppes asjakohase tähelepanu pööramine patsiendi ohutusele, sealhulgas selliste oskuste arendamine, mida on tarvis süsteemimuutuse kaudu patsiendi ohutuse parandamiseks vajalike käitumismuutuste haldamiseks ja rakendamiseks.

               5.

               Klassifitseerida ja mõõta patsiendi ohutust ühenduse tasandil läbi omavahelise ja komisjoniga tehtava koostöö, et:

                           a)

                           luua ühised määratlused ja terminoloogia, võttes arvesse rahvusvahelist tööd standardite alal, nagu patsiendi ohutust käsitlev rahvusvaheline klassifitseerimine, mida töötab välja WHO, ning Euroopa Nõukogu tööd selles valdkonnas;

                           b)

                           töötada välja usaldusväärsete ja võrreldavate näitajate kogum, mille abil tehakse kindlaks ohutusprobleemid, hinnatakse ohutuse parandamiseks võetavate sekkumismeetmete tulemuslikkust ja hõlbustatakse liikmesriikidel üksteiselt õppimist. Arvesse tuleks võtta tööd, mis on tehtud riigi tasandil ja ka rahvusvahelist tegevust, nagu OECD tervishoiusüsteemi kvaliteedinäitajate projekt ja Ühenduse tervisenäitajate projekt;

                           c)

                           koguda patsiendi ohutusega seotud tulemuste laadi ja arvu kohta võrreldavaid andmeid ja teavet, mida üksteisega jagatakse, et hõlbustada üksteiselt õppimist ja koguda teavet prioriteetide seadmiseks, eesmärgiga aidata liikmesriikidel tulevikus asjakohaseid näitajaid avalikkusega jagada.

               6.

               Jagada teadmisi, kogemusi ja parimaid tavasid tehes koostööd omavahel, komisjoni ja asjakohaste Euroopa ja rahvusvaheliste organisatsioonidega järgmistes valdkondades:

                           a)

                           tulemuslike ja läbipaistvate patsiendi ohutust käsitlevate programmide, struktuuride ja poliitikate kehtestamine, sealhulgas aruandlus- ja õppesüsteemid, et käsitleda tervishoius esinevaid kõrvalekaldeid;

                           b)

                           patsiendi ohutusega seotud sekkumismeetmete ja lahenduste tulemuslikkus tervishoiuteenuste osutamise tasandil ning nende meetmete ja lahenduste ülekantavuse hindamine;

                           c)

                           õigeaegsed patsiendi ohutusega seotud peamised hoiatused.

               7.

               Arendada ja edendada patsiendi ohutust käsitlevaid teadusuuringuid.

         II.   TÄIENDAVAD SOOVITUSED TERVISHOIUTEENUSTEGA SEOTUD NAKKUSTE ENNETAMISE JA TÕRJE KOHTA

               8.

               Võtta vastu ja viia ellu tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamise ja tõrje riiklik strateegia, et saavutada järgmised eesmärgid:

                           a)

                           ennetus- ja tõrjemeetmete rakendamine riiklikul või kohalikul tasandil, et toetada tervishoiuteenustega seotud nakkuste tõkestamist, eelkõige:

                                       i)

                                       vastavalt vajadusele kõikides tervishoiuasutustes riskipõhiste nakkuste ennetamise ja tõrje standardmeetmete rakendamine;

                                       ii)

                                       nakkuste ennetamise ja tõrje meetmete kooskõlastatuse ja teabevahetuse edendamine nende meetmete kohta konkreetset patsiendi ravivate või tema eest hoolitsevate tervishoiuteenuste osutajate vahel;

                                       iii)

                                       suuniste ja soovituste kättesaadavaks tegemine riiklikul tasandil;

                                       iv)

                                       ennetus- ja tõrjemeetmetest kinnipidamise soodustamine, kasutades struktuuri- ja protsessinäitajaid ning kasutuselolevate akrediteerimis- või sertifitseerimismenetluste tulemusi;

                           b)

                           nakkuste ennetamise ja tõrje edendamine tervishoiuasutuste tasandil, eelkõige järgmiste struktuuride olemasolu soodustamine tervishoiuasutustes:

                                       i)

                                       nakkuste ennetamise ja tõrje programm, mis käsitleb selliseid aspekte nagu organisatoorne ja struktuuriline korraldus, diagnostika- ja raviprotseduurid (nt antimikroobse resistentsuse vältimine), ressursivajadused, seire eesmärgid, koolitus ja patsientide teavitamine;

                                       ii)

                                       asjakohane organisatsiooniline juhtimiskorraldus nakkuste ennetamise ja tõrje programmi väljatöötamiseks ja monitoorimiseks;

                                       iii)

                                       asjakohane organisatsiooniline korraldus ja kvalifitseeritud personal, kelle ülesandeks on nakkuste ennetamise ja tõrje programmi rakendamine;

                           c)

                           aktiivsete seiresüsteemide loomine või tugevdamine järgmistel viisidel:

                                       i)

                                       riiklikul või kohalikul tasandil:

                                                   —

                                                   vastavalt vajadusele korrapäraste ajavahemike järel nakkuste esinemissagedust käsitlevate uuringute korraldamine;

                                                   —

                                                   teatavat tüüpi nakkustesse haigestumise seire tähtsuse arvessevõtmine, et koguda riiklikke võrdlusandmeid, mille juures kasutatakse protsessi- ja struktuurinäitajaid riikliku strateegia hindamiseks;

                                                   —

                                                   tervishoiuteenustega seotud indikaatororganismide või tervishoiuteenustega seotud haiguspuhangute õigeaegse avastamise ja neist asjakohasele asutusele teatamise liikmesriigi tasandil nõuetekohane korraldamine;

                                                   —

                                                   ühenduse või rahvusvahelise tasandi jaoks olulistest haiguspuhangutest ja nakkusliikidest teatamine kooskõlas kehtivate ühenduse õigusaktide (8) või rahvusvaheliste eeskirjadega;

                                       ii)

                                       tervishoiuasutuste tasandil:

                                                   —

                                                   kõrge kvaliteediga mikrobioloogilise dokumentatsiooni ja patsiendiandmete hoidmise soodustamine;

                                                   —

                                                   teatavat liiki nakkuste esinemise seire teostamine, kusjuures kasutatakse protsessi- ja struktuurinäitajaid, et hinnata nakkustõrjemeetmete rakendamist;

                                                   —

                                                   teatavat liiki nakkuste puhangute ja/või tervishoiuteenustega seotud patogeenide teatavate nakkustüvede seire kaalumine, et õigeaegselt avastada tervishoiuteenustega seotud indikaatororganisme või tervishoiuteenustega seotud haiguspuhanguid;

                                       iii)

                                       vajaduse korral kasutatakse ECDC soovitatud seiremeetodeid ja näitajaid ning ühenduse tasandil haigusjuhtumite kohta kokku lepitud määratlusi vastavalt otsuse nr 2119/98/EÜ sätetele;

                           d)

                           tervishoiutöötajate hariduse ja koolituse edendamine järgmistel viisidel:

                                       i)

                                       riiklikul või kohalikul tasandil nakkustõrjega tegeleva personali jaoks nähakse ette spetsiaalsed nakkustõrjealased koolitus- ja/või haridusprogrammid ja viiakse need ellu, samuti tugevdatakse tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamise ja tõrjega seotud haridust muude tervishoiutöötajate puhul;

                                       ii)

                                       tervishoiuasutuste tasandil:

                                                   —

                                                   tervishoiuteenustega seotud personalile, sealhulgas juhtkonnale, korraldatakse regulaarselt koolitusi hügieeni ning nakkuste ennetamise ja tõrje põhimõtete kohta;

                                                   —

                                                   tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamise ja tõrje alaseid eriülesandeid täitvale personalile antakse regulaarselt täiendõpet;

                           e)

                           tervishoiuasutuste poolt patsientidele antava teabe parandamine:

                                       i)

                                       tehakse kättesaadavaks objektiivne ja arusaadav teave tervishoiuteenustega seotud nakkuste ohu ning meetmete kohta, mida tervishoiuasutus rakendab, et neid ohte vältida, ning selle kohta, kuidas patsiendid saavad nende ohtude vältimisele kaasa aidata;

                                       ii)

                                       patsientidele, kes on koloniseeritud või nakatunud tervishoiuteenustega seotud patogeenidega, antakse spetsiaalset teavet, näiteks ennetus- või tõrjemeetmete kohta;

                           f)

                           toetatakse teadusuuringuid järgmistes valdkondades: epidemioloogia, nanotehnoloogia ja nanomaterjalid, uued ennetavad ja ravitehnoloogiad ja sekkumismeetmed ning tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamise ja tõrje kulutasuvust käsitlevad uuringud.

               9.

               Kaaluda võimaluse korral 9. juuni 2011 punktis 8 osutatud strateegia koordineeritud rakendamiseks ning komisjoni, ECDC, Euroopa Ravimiameti ja teiste liikmesriikidega teabe vahetamiseks ja kooskõlastamiseks valdkondade vahelise mehhanismi või iga liikmesriigi infrastruktuurile vastavate samaväärsete süsteemide loomist, mis teeks koostööd nõukogu 15. novembri 2001. aasta soovitusega nr 2002/77/EÜ, mis käsitleb antimikroobsete toimeainete arukat kasutamist inimmeditsiinis, (9) loodud valdkondade vahelise mehhanismiga või tuleks sellesse integreerida.

         III.   LÕPPSOOVITUSED

               10.

               Levitada käesoleva soovituse sisu tervishoiuorganisatsioonides, kutseühendustes ja haridusasutustes ning kutsuda neid üles järgima soovitatud lähenemisviise nii, et selle põhielemente saaks igapäevases tegevuses rakendada.

               11.

               Anda komisjonile käesoleva soovituse rakendamise osas tehtud edusammude kohta aru hiljemalt 9. juuni 2011 ning seejärel vastavalt komisjoni taotlusele, eesmärgiga aidata kaasa käesoleva soovituse järgimisele ühenduse tasandil,

         KUTSUB KOMISJONI ÜLES:
   Esitama nõukogule hiljemalt 9. juuni 2012 rakendamisaruande, milles hinnatakse käesoleva soovituse mõju liikmesriikide esitatud teabe põhjal, et kaaluda, kui tõhusalt kavandatud meetmed toimivad ja kas on vaja edasisi meetmeid.

      Luxembourg, 8. juuni 2009

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         Petr ŠIMERKA

      (1)  23. aprilli 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  25. märtsi 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  21.–22. aprilli 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (4)  Euroopa Komisjoni jaoks koostatud tehniline aruanne patsiendi ohutuse parandamise kohta ELis: „Improving Patient Safety in the EU”, avaldanud RAND Corporation 2008. aastal.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsus nr 1982/2006/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmendat raamprogrammi (2007–2013) (ELT L 412, 30.12.2006, lk 1).

      (6)  Projekt SIMPATIE (Safety improvement for Patients in Europe – Patsientide ohutuse parandamine Euroopas), rahastatud ühenduse rahvatervise programmi (2003–2008) raames; (http://www.simpatie.org).

      (7)  Näiteks 10. juunil 2008 vastu võetud nõukogu järeldused antimikroobse resistentsuse kohta (dok 9637/08).

      (8)  Näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 1998. aasta otsus nr 2119/98/EÜ, millega moodustatakse ühenduses epidemioloogilise seire ja nakkushaiguste tõrje võrgustik ning rahvusvahelised tervishoiueeskirjad (EÜT L 268, 3.10.1998, lk 1), ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ) nr 726/2004, milles sätestatakse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa ravimiamet (ELT L 136, 30.4.2004, lk 1).

      (9)  EÜT L 34, 5.2.2002, lk 13.


title: Nõukogu soovitus, 19. detsember 2016, oskuste täiendamise meetmed: uued võimalused täiskasvanutele

text:
               24.12.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 484/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   19. detsember 2016,
   oskuste täiendamise meetmed: uued võimalused täiskasvanutele
   (2016/C 484/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 165 ja 166,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kaasaja ühiskonnas vajab igaüks laialdasi oskusi, teadmisi ja pädevusi, sealhulgas piisavat kirja-, arvutus- ja digipädevuse taset, et realiseerida oma täielik potentsiaal, osaleda aktiivselt ühiskonnaelus ning täita oma sotsiaalset ja kodanikukohustust. Sellised oskused, teadmised ja pädevused on olulised ka tööturule sisenemisel ja seal edasiliikumisel ning täiendushariduses ja -koolituses osalemisel.

               (2)

               Vabad töökohad eeldavad nii kõrgemal tasemel kui ka laialdasemaid oskusi. Tulevikus on lihttöökohti vähem. Isegi tööde puhul, kus varem piisas madalast kvalifikatsioonist või ei olnud üldse vaja kvalifikatsiooni, esitatakse järjest suuremaid nõudmisi. Suure enamuse tööde puhul nõutakse teatavat digipädevuse taset ning suureneva hulga lihttööde tegemiseks on vaja teatavaid põhi- ja üldoskusi (nt suhtlus-, probleemide lahendamise ja meeskonnatööoskus ning emotsionaalne intelligentsus).

               (3)

               2015. aasta seisuga oli 64 miljonit inimest ehk üle veerandi 25–64 aasta vanusest liidu elanikkonnast väljunud esmatasandi haridus- ja koolitussüsteemist keskharidust omandamata. Ehkki nende inimeste põhioskuste taset ei ole võimalik mõõta, ilmnes Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) täiskasvanute oskuste uuringust (PIAAC), mille raames testiti kirja- ja arvutusoskust ning probleemide lahendamise oskust tehnoloogiarikkas keskkonnas, et sarnase osa täiskasvanute (vanuses 16-65) oskused olid kõige madalamal tasemel 20 liikmesriigis.

               (4)

               Lisaks ilmneb OECD rahvusvaheline õpilaste hindamise programmi (PISA) 2013. aasta andmetest, et märkimisväärse osa 15aastaste tulemused on tagasihoidlikud lugemise (17,8 %), matemaatika (22,1 %) ja loodusteaduste vallas (16,6 %). Need tulemused ületavad 2020. aastani kehtiva hariduse ja koolituse strateegilise raamistiku (HK 2020) sihttaset (15 %).

               (5)

               PIAACist selgub, et need täiskasvanud, kelle kirja-, arvutus- ja probleemide lahendamise oskus tehnoloogiarikkas keskkonnas on kõrgemal tasemel, on üldjuhul tööturul edukamad. Samal ajal osaleb 20–25 % Euroopa täiskasvanutest (vanuses 16–65 aastat), kelle nimetatud oskuste tase on madal, väiksema tõenäosusega õppetöös ning ei osale täielikult digitaalmajanduses ja -ühiskonnas. Nad on suuremas töötuse ohus, neil on suurem vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse esinemissagedus, suuremad terviseriskid ja lühem oodatav eluiga, kusjuures nende lastel on suurem oht sattuda raskustesse haridusteel.

               (6)

               Fundamentaalselt puudulike põhioskustega madala kvalifikatsiooniga isikud võivad moodustada suure osa töötutest (eelkõige pikaajalistest töötutest) ja muudest haavatavatest rühmadest, nagu vanemaealised töötajad, majanduslikult mitteaktiivsed isikud ja kolmandate riikide kodanikud. Sellised puudulikud põhioskused raskendavad nende sisenemist või naasmist tööturule.

               (7)

               Ennetus-, sekkumis- ja kompensatsioonimeetmetel põhinev liikmesriikide poliitika, mille eesmärk on vähendada varast lahkumist haridus- ja koolitussüsteemist kooskõlas nõukogu 28. juuni 2011. aasta soovitusega (1) ja nõukogu 23. novembri 2015. aasta järeldustega haridussüsteemist varakult lahkumise vähendamise poliitika kohta, on avaldamas positiivset mõju. 2015. aastal oli liidu keskmine haridussüsteemist varakult lahkumise määr (18-24aastaste seas) strateegia „Euroopa 2020“ peamisest eesmärgist (10 %) ligikaudu ühe protsendipunkti võrra madalam, kuid liikmesriigiti olid erinevused väga suured. Isegi kui peamine eesmärk saavutatakse, on allesjäänud 10 %-l inimestest täiskasvanuikka jõudes tõsiseid probleeme püsiva töökoha leidmisel. Lisaks on jätkuvalt suur hulk 25aastaseid ja vanemaid isikuid, kes on haridussüsteemist varakult lahkunud, paljud neist on kolmandate riikide kodanikud ja muud sisserännanu taustaga või ebasoodsas olukorras olevad isikud.

               (8)

               Madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute osalemine elukestvas õppes on jätkuvalt neli korda väiksem kui kõrgharidusega isikute puhul. Elukestva õppe võimaluste kättesaadavus on sotsiaal-majanduslike rühmade lõikes jätkuvalt ebaühtlane ja mõnede tööealiste elanikkonnarühmade, eelkõige kolmandate riikide kodanike juurdepääs sellele on piiratum. Seega on ulatusliku ja kaasava osaluse edendamine oskuste täiendamise meetmete puhul edu saavutamiseks olulise tähtsusega. Ülimalt oluline on teha jõupingutusi jõudmaks isikuteni, kes vajavad erilist motivatsiooni, toetust ja elukestvat nõustamist, eelkõige nendeni, kes on tööturust või haridusest ja koolitusest kõige rohkem kõrvale jäänud.

               (9)

               Oskuste täiendamise meetmed puudutaksid neid täiskasvanuid, kelle oskuste, teadmiste ja pädevuste tase on madal ja keda ei ole võimalik toetada noortegarantii (2) raames, ning pakuksid neile paindlikke võimalusi nende kirja- ja arvutusoskuse ning digipädevuse parandamiseks ja Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku (EQF) kõrgemate tasemete saavutamiseks, mis on vajalikud tööturul osalemiseks ja aktiivseks osalemiseks ühiskonnaelus. Seda oleks võimalik saavutada, pakkudes haridust ja koolitust asjakohase õppekorralduse raames, kus kvalifitseeritud õpetajad ja koolitajad kohaldavad täiskasvanuspetsiifilisi õppemeetodeid ning kasutavad digiõppe võimalusi.

               (10)

               Võttes arvesse siseriiklikke õigusakte, olusid ning olemasolevaid vahendeid, võivad liikmesriigid keskenduda oskuste täiendamise meetmete rakendamisel oma kindlaksmääratud prioriteetsetele sihtrühmadele. Neid võib rakendada vastavalt liikmesriikide kehtestatud rakenduskorrale ning põhinedes isiku pühendumusele ja huvile osaleda.

               (11)

               Täiskasvanute oskuste ja pädevuste suurendamine aitab suuresti kaasa strateegia „Euroopa 2020“ strateegiliste eesmärkide saavutamisele, nagu on kajastatud Euroopa poolaasta poliitikatsüklis.

               (12)

               Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatakse igaühe õigust haridusele ning õigust saada kutse- ja täiendõpet.

               (13)

               ÜRO 2015. aasta säästva arengu eesmärkides kutsutakse üles tagama, et kõik noored ja oluline osa täiskasvanutest, nii mehed kui ka naised, saavutaks kirja- ja arvutusoskuse aastaks 2030.

               (14)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta soovituses 2006/962/EÜ võtmepädevuste kohta elukestvas õppes (3) on esitatud lähteraamistik, mis aitab liikmesriikidel tagada, et esmatasandi haridus- ja koolitustee lõpuks on noored omandanud põhioskused, mis on nad ette valmistanud täiskasvanueluks, edasiseks õppeks ja tööeluks. Samuti toetatakse kõnealuse raamistikuga liikmesriike selle tagamisel, et täiskasvanud saaksid arendada ja ajakohastada oma võtmepädevusi kogu elu jooksul.

               (15)

               Euroopa kodanike digipädevuse raamistikus on esitatud Euroopa ühine võrdlusraamistik selle kohta, mida tähendab tänapäeva maailmas digitaalne tarkus, ning määratletud pädevused ja nende tasemed viies põhivaldkonnas

               (16)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta soovitusega Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas (4) loodi kaheksat taset hõlmav ühine kvalifikatsiooni võrdlusraamistik, milles on sõnastatud õpitulemused, mida on võimalik saavutada formaalse, mitteformaalse ja informaalse õppe eri vormide kaudu.

               (17)

               Nõukogu ja komisjoni ühisaruandes hariduse ja koolituse valdkonna üleeuroopalise koostöö strateegilise raamistiku (HK 2020) rakendamise kohta nimetatakse täiskasvanuõppe valdkonna prioriteetidena muu hulgas kirja-, arvutus- ja digioskuste ning piisava teise võimaluse (mis annaksid tunnustatud EQF kvalifikatsiooni neile, kel puudub EQFi 4. taseme kvalifikatsioon) pakkumist. Nimetatud ühisaruanne sisaldab ka kutsehariduse ja -koolituse keskpika perioodi eesmärke, sh kõigi jaoks juurdepääsu parandamine kvalifikatsioonile paindlikumate ja avatumate kutsehariduse ja -koolituse süsteemide abil, eeskätt pakkudes tõhusat ja terviklikku juhendamisteenust ning võimaldades mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimist.

               (18)

               Nõukogu 20. detsembri 2012. aasta soovituses mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta (5) kutsutakse liikmesriike üles looma 2018. aastaks riiklikku korda mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimiseks (tuvastamiseks, dokumenteerimiseks, hindamiseks ja sertifitseerimiseks). See hõlmab töötute ja töötuse ohus olevate isikute võimalust läbida oskuste audit nende teadmiste, oskuste ja pädevuste kindlakstegemiseks.

               (19)

               Nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovituses noortegarantii loomise kohta soovitatakse tagada, et alla 25aastased noored saaksid kvaliteetse pakkumise tööks, õpingute jätkamiseks, õpipoisiõppeks või praktikaks nelja kuu jooksul alates formaalharidussüsteemist lahkumisest või töötuks jäämisest. Selles kutsutakse liikmesriike üles pakkuma kooli pooleli jätnud ja väheste oskustega noortele võimalusi haridus- ja koolitustee jätkamiseks või uueks alguseks, mis tähendab sellise õpikeskkonna loomist, mis vastab noore konkreetsele vajadusele ja võimaldab tal omandada puuduva kvalifikatsiooni.

               (20)

               Nõukogu 15. veebruari 2016. aasta soovituses, mis käsitleb pikaajaliste töötute integreerimist tööturule, (6) soovitatakse, et pikaajalistele töötutele pakutaks põhjalikku personaalset hindamist ja nõustamist ning tööturule integreerimise lepingut, mis hõlmab individuaalset pakkumist ja ühtse kontaktpunkti määramist hiljemalt siis, kui töötuks jäämisest möödub 18 kuud.

               (21)

               Komisjoni 3. oktoobri 2008. aasta soovituses 2008/867/EÜ tööturult tõrjutud isikute aktiivse kaasamise kohta (7) kutsutakse liikmesriike üles suurendama ja täiustama investeeringuid inimkapitali kaasava haridus- ja koolituspoliitika, sealhulgas tõhusa elukestva õppe strateegiate toel, viima haridus- ja koolitussüsteemid vastavusse uute pädevusnõuetega ja võtma arvesse digioskuste vajadust.

               (22)

               Nõukogu 5. ja 6. juuni 2014. aasta järeldustes liidus seaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike integreerimise kohta korrati 2004. aastal vastu võetud ELi sisserändajate integreerimise poliitika ühiseid aluspõhimõtteid, millest ühe kohaselt on hariduse valdkonnas tehtavad jõupingutused määrava tähtsusega sisserändajate ja eelkõige nende järglaste ettevalmistamisel, et muuta nad edukamateks ja aktiivsemateks osalejateks ühiskonnas.

               (23)

               Nõukogu 21. novembri 2008. aasta resolutsioonis, milles käsitletakse elukestva nõustamise paremat integreerimist elukestva õppe strateegiatesse, (8) kutsutakse liikmesriike üles rakendama nelja juhtpõhimõtet, et toetada kodanike karjääriga seotud üleminekuid elu jooksul: soodustada karjääri juhtimise oskuste omandamist kogu elu jooksul, hõlbustada kõigi kodanike juurdepääsu nõustamisteenustele, arendada nõustamisteenuste kvaliteedi tagamist ning julgustada koordineerimist ja koostööd erinevate sidusrühmade vahel riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil.

               (24)

               Vaatamata nendele jõupingutustele on madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute juurdepääs haridus- ja koolitusvõimalustele ning nendes osalemine jätkuvalt väljakutseks. Aktiivse tööturupoliitika eesmärk on aidata töötutel naasta võimalikult kiiresti tööturule, kuid see ei paku alati paindlikku individuaalset võimalust oskuste täiendamiseks. Vähestes riiklikes poliitikameetmetes pööratakse tähelepanu vajadusele täiendada nende oskusi, kes juba töötavad, jättes nad oskuste aegumise ja töö kaotamise ohtu, samas kui tööturult kõige kaugemal olevate isikute oskuste täiendamise vajadus on suurim, kuid nendeni on kõige raskem jõuda.

               (25)

               Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajad kutsusid komisjoni üles esitama ettepaneku Euroopa uue oskuste tegevuskava kohta, mis käsitleks muu hulgas viise, kuidas hoogustada oskuste arendamist ja teadmiste omandamist, tunnistades, et keskhariduse või võrdsel tasemel hariduse omandamist kaldutakse pidama miinimumnõudeks, millega tagatakse edukas üleminek hariduse omandamiselt tööturule ning edasiõppimise võimalus.

               (26)

               Poliitikakujundajatele ja praktikutele vajalik teadmiste baas üha laieneb, ent on endiselt puudulik. Liidu asutused, eelkõige Eurostat, Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Rakendusamet (EACEA) ning Euroopa Kutseõppe Arenduskeskus (Cedefop) võiksid arendada edasist asjakohast uurimistööd, oskusteavet ja analüüsi. Euroopa tööhõive, hariduse ja koolituse alase koostöö raames tehtud töö tulemused võivad kaasa aidata teadmistebaasi ja vastastikuse õppe arendamisele.

               (27)

               Olulisemad huvirühmad, kes osalevad ühises jõupingutuses, mis on vajalik jõudmaks inimesteni, nende kaasamiseks, juhendamiseks ja toetamiseks nende oskuste täiendamise protsessis, on tööandjate organisatsioonid, tööandjad, ametiühingud, tööstus-, kaubandus- ja käsitöökojad, riigiasutused, kes osalevad hariduse ja koolituse ning sisserännanute integreerimise poliitika kavandamises, korraldamises ja edendamises, tööhõiveteenistused, haridus- ja koolitusteenuse osutajad, vahendus- ja valdkondlikud organisatsioonid, kodanikuühiskonna organisatsioonid, kohalikud ja piirkondlikud ettevõtjad, raamatukogud, kogukondlikud teenistused ja täiskasvanud õppijad ise.

               (28)

               Sihtrühma mitmekesisus ning kõnealuse valdkonna poliitikameetmete killustatus ja keerukus toob tihtipeale kaasa selle, et puudub süstemaatiline lähenemisviis tööjõu oskuste täiendamisele ja teadlikkus selle sotsiaalmajanduslikest hüvedest. Seepärast oleksid teretulnud ühtsed poliitilised jõupingutused, mis põhinevad valdkondadevahelisel tõhusal koordineerimisel ja partnerlusel,

               (29)

               Kuna haridus- ja koolitussüsteemid ning olukord tööturul on liikmesriigiti ja piirkonniti oluliselt erinevad, ei ole võimalik kohaldada tööalase konkurentsivõime suhtes kõigile ühtviisi hästi sobivat lähenemisviisi. Seetõttu on liikumine teatava kvalifikatsioonitaseme suunas pigem tööalase konkurentsivõime parandamise ning ühiskonnas aktiivse osalemise suurendamise vahend kui eesmärk iseenesest.

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL:
   vastavalt siseriiklikele õigusaktidele, oludele ja olemasolevatele vahenditele ning tihedas koostöös tööturu osapoolte ning haridus- ja koolitusteenuse osutajatega:

               1)

               Pakkuda sellistele madala oskuste, teadmiste ja pädevuste tasemega täiskasvanutele nagu esmatasandi haridus- ja koolitussüsteemist keskharidust või samaväärset kvalifikatsiooni omandamata lahkunud täiskasvanud, keda ei ole võimalik toetada noortegarantii raames, võimalust juurdepääsuks oskuste täiendamise meetmetele, mis annaksid neile võimaluse vastavalt nende isiklikele vajadustele, et:

                           a)

                           omandada minimaalsel tasemel kirja- ja arvutusoskus ning digipädevus; ja/või

                           b)

                           omandada tööturul ja ühiskonnaelus aktiivselt osalemiseks vajalikud laialdasemad oskused, teadmised ja pädevused, tuginedes soovitusele 2006/962/EÜ võtmepädevuste kohta elukestvas õppes, tehes tööd EQFi 3. või 4. taseme kvalifikatsiooni omandamiseks, olenevalt riiklikest oludest.

               2)

               Võttes arvesse riiklikke olusid, olemasolevaid vahendeid ja kehtivaid riiklikke strateegiaid, määrata kindlaks prioriteetsed sihtrühmad oskuste täiendamise meetmete rakendamiseks riiklikul tasandil. Võtta seejuures arvesse ka sihtrühmaks oleva elanikkonna soolist tasakaalu, mitmekesisust ja erinevaid allrühmi.

               3)

               Asjakohasel juhul kavandada oskuste täiendamise meetmed kolmeastmelisena: oskuste hindamine, personaalse, paindliku ja kvaliteetse õppevõimaluse pakkumine ning omandatud oskuste valideerimine ja tunnustamine. Neid astmeid võiks toetada punktides 12–14 sätestatud nõustamis- ja toetusmeetmetega ning asjakohasel juhul digitehnoloogiate potentsiaali parima kasutamisega.

         Oskuste hindamine

               4)

               Anda punkti 2 kohaselt kindlaks määratud prioriteetsetele sihtrühmadele võimalus läbida hindamine, nt oskuste audit, et teha kindlaks olemasolevad oskused ja nende täiendamise vajadus.

               5)

               Asjakohasel juhul kohaldada madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute puhul vastavalt nõukogu 20. detsembri 2012. aasta soovitusele (mitteformaalse ja informaalse hariduse valideerimise kohta) kehtestatud valideerimiskorda olemasolevate oskuste kindlakstegemiseks, dokumenteerimiseks, hindamiseks ja/või sertifitseerimiseks.

         Personaalne ja paindlik õppevõimalus

               6)

               Võimaldada punkti 1 kohane õpi- ja koolituspakkumine, mis vastab oskuste hindamise tulemusel kindlaks tehtud vajadustele. Kolmandatest riikidest pärit sisserännanute puhul hõlmata asjakohasel viisil võimalused keeleõppeks ja ettevalmistus koolituseks.

               7)

               Kui see on kooskõlas riiklike süsteemide ja oludega, võimaldada rohkem kasutada õpitulemuste ühikuid, mida on võimalik dokumenteerida, hinnata ja valideerida, et fikseerida õppijate edusammud eri etappides.

               8)

               Punkti 1 kohase pakkumise koostamisel võtta võimalikult suurel määral arvesse kohaliku, piirkondliku ja riikliku tööturu vajadusi ning esitada see tihedas koostöös asjaomaste sidusrühmadega, eelkõige tööturu osapoolte ning kohalike, piirkondlike ja riiklike ettevõtjatega.

         Valideerimine ja tunnustamine

               9)

               Tugineda omandatud teadmiste, oskuste ja pädevuste, sealhulgas töökohal toimuva väljaõppe hindamisel ja sertifitseerimisel kehtivale valideerimiskorrale, mis on kehtestatud nõukogu 20. detsembri 2012. aasta soovituse (mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta) kohaselt, ning julgustada nende teadmiste, oskuste ja pädevuste sertifitseerimist kvalifikatsiooni saamiseks kooskõlas riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja süsteemidega.

               10)

               Vastavalt siseriiklikele õigusaktidele, oludele ja olemasolevatele vahenditele lähtuda oskuste täiendamise meetmete rakendamisel punktides 11–18 kirjeldatud põhimõtetest.

         Koordineerimine ja partnerlus

               11)

               Tagada käesoleva soovituse rakendamisel tõhus koordineerimine ning asjakohasel juhul toetada asjaomaste avaliku ja erasektori osaliste kaasamist haridus- ja koolitus-, tööhõive-, sotsiaal-, kultuuri- ja muudesse asjaomastesse poliitikavaldkondadesse, samuti nendevahelise partnerluse edendamist, sealhulgas piiriülest ja piirkondadevahelist koostööd.

         Teavitus-, nõustamis- ja toetusmeetmed

               12)

               Rakendada motiveerivaid ja teavitusmeetmeid, mis hõlmavad oskuste täiendamise eelistest teadlikkuse tõstmist, tehes kättesaadavaks teabe olemasolevate nõustamis- ja toetusmeetmete, oskuste täiendamise võimaluste ja vastutavate asutuste kohta ning luues kõige vähem motiveeritutele stiimulid nende kasutamiseks.

               13)

               Pakkuda juhendamis- ja/või nõustamisteenuseid, et toetada õppijate oskuste paranemist oskuste täiendamise protsessi kõigis etappides.

               14)

               Kaaluda selliste toetusmeetmete väljatöötamist ja rakendamist, mis võtaksid piisaval määral arvesse oskuste täiendamist takistavaid tegureid. Sellised meetmed võivad hõlmata muu hulgas õppijate otsest toetamist või tööandjate kaudset toetamist nende töötajate oskuste täiendamiseks.

               15)

               Toetada oskuste täiendamise meetmete rakendamises osalevate töötajate, eelkõige õpetajate esmast koolitust ja pidevat erialast arengut.

         Järelevalve ja hindamine

               16)

               Võimaluse korral kavandada ühe aasta jooksul alates käesoleva soovituse vastuvõtmisest ja hiljemalt 2018. aasta keskpaigaks sobivad meetmed käesoleva soovituse rakendamiseks riiklikul tasandil, tuginedes asjakohasele kehtivale riiklikule korrale ja kehtivale finantsraamistikule.

               17)

               Hinnata kehtiva riikliku raamistiku alusel kõiki punktis 16 osutatud meetmeid ja nende mõju sihtrühma edusammudele kirja- ja arvutusoskuse ning digipädevuse omandamisel ja/või EQFi 3. või 4. taseme kvalifikatsiooni omandamisel, olenevalt riiklikest oludest.

               18)

               Kasutada hindamise tulemusi selleks, et asjakohaselt teavitada oskuste täiendamise meetmete ülesehitusest ja rakendamisest riiklikul tasandil ning uutel tõenditel põhinevatest poliitikameetmetest ja reformidest.

         SOOVITAB KOMISJONIL:

               19)

               Jälgida kutseõppe nõuandekomitee toel käesoleva soovituse rakendamist, eelkõige selliste vahetuste kaudu nagu vastastikune õppimine, tehes koostööd valdkonna Euroopa tasandi koordineerimisasutustega ning võttes arvesse tööhõive-, haridus- ja koolituspoliitikameetmeid.

               20)

               Edendada kehtivate asjakohaste pädevusraamistike, nagu Euroopa kodanike digipädevuse raamistik, ja hindamisvahendite kasutamist.

               21)

               Soodustada liikmesriikide vastastikust õppimist ning avaldada põhilised ressursid ja teave Euroopa täiskasvanuõppe elektroonilisel platvormil (EPALE).

               22)

               Toetada ja teha koostöös selliste liidu asutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega nagu OECD või UNESCO asjakohaseid teadusuuringuid ja analüüse täiskasvanuõppe ning oskuste hindamise kohta (nt PIAAC).

               23)

               Asjakohasel juhul, mõjutamata läbirääkimisi järgmise mitmeaastase finantsraamistiku üle ning kooskõlas aastateks 2014–2020 seatud prioriteetidega toetada praeguste ja tulevaste Euroopa rahastamisprogrammide kasutamist oskuste arendamise valdkonnas, eelkõige Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde ning programmi Erasmus+, käesoleva soovituse rakendamiseks kooskõlas nende õigusliku alusega.

               24)

               Teha 31. detsembriks 2018 kehtiva aruandluskorra raames kokkuvõte liikmesriikide kavandatud rakendusmeetmetest.

               25)

               Koostada koostöös liikmesriikidega ja pärast asjaomaste sidusrühmadega konsulteerimist hinnang meetmete kohta, mis on võetud käesoleva soovituse kohaselt ja esitada nõukogule viis aastat pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist aruanne edusammudest madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute kirja- ja arvutusoskuse ning digipädevuse parandamisel, saadud kogemustest ja nende mõjust tulevikule.

      Brüssel, 19. detsember 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         L. SÓLYMOS

      (1)  ELT C 191, 1.7.2011, lk 1.

      (2)  Nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitus noortegarantii loomise kohta (ELT C 120, 26.4.2013, lk 1).

      (3)  ELT L 394, 30.12.2006, lk 10.

      (4)  ELT C 111, 6.5.2008, lk 1.

      (5)  ELT C 398, 22.12.2012, lk 1.

      (6)  ELT C 67, 20.2.2016, lk 1.

      (7)  ELT L 307, 18.11.2008, lk 11.

      (8)  ELT C 319, 13.12.2008, lk 4.