title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Bulgaaria 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Bulgaaria 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/28

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Bulgaaria 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Bulgaaria 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2015/C 272/08)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               14. juulil 2015 võttis nõukogu komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse, (4) milles ta käsitles Bulgaaria 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitas arvamuse Bulgaaria 2014. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Bulgaariat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Bulgaaria 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Bulgaaria edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Riigiaruanne hõlmab ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Bulgaarias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus. Eeskätt finantssektori ebastabiilsus 2014. aastal tekitas muret seoses omamaise kapitaliga pankade pangandustavadega, millel võib olla oluline mõju finantssektorile ja üldisele makromajanduslikule stabiilsusele. Lisaks tekitavad makromajanduslikke riske endiselt negatiivne (kuigi paranev) välispositsioon, ettevõtete liigne finantsvõimendus ja tööturu vähene kohanemine – tegurid, mida tuleks tähelepanelikult jälgida.

               (7)

               Bulgaaria esitas 30. aprillil 2015 oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 2015. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Bulgaaria suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. 2015. aasta lähenemisprogrammi kohaselt plaanib valitsus hoida valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2015. aastal 2,8 % juures SKPst. Seejärel plaanib valitsus eelarvepuudujääki järk-järgult vähendada ja saavutada 2018. aastal selle tasemeks 1,3 % SKPst. Vastavalt lähenemisprogrammile kavatseb valitsus saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi – viia struktuurne eelarvepuudujääk 1 %-ni SKPst – 2018. aastal. Valitsemissektori võla suhe SKPsse programmiperioodi jooksul eeldatavasti suureneb, kasvades 2018. aastal peaaegu 31 %-ni. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. 2016. aastaks kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks võetavaid meetmeid ei ole aga piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi järgi jääb netokulude kasv 2015. aastal kavandatud piiridesse. Võttes siiski arvesse struktuurse eelarvepositsiooni halvenemist (2014. aastal oli see 1,7 % SKP-st), võidakse 2014.–2015. aasta eesmärgist mõningal määral kõrvale kalduda. 2016. aastal on kõrvalekaldumise oht märkimisväärne, sest netokulude kasv ületab siis eesmärgi 0,9 % võrra SKPst. Seega on mõlemal aastal tarvis rakendada lisameetmeid. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et on oht, et Bulgaaria ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.

               (9)

               Maksukuulekus on Bulgaarias endiselt suur probleem. Riik peaks välja töötama kõikehõlmava maksukuulekuse strateegia, mis põhineks põhjalikul riskianalüüsil, võetud meetmete mõju korrapärasel hindamisel ja maksukogumisasutuste tegevuse tihedal kooskõlastamisel.

               (10)

               Bulgaaria tervishoiusüsteem puutub kokku mitme suure probleemiga: elanikkonna tervishoiunäitajad on kehvad, rahalisi vahendeid eraldatakse vähe ja ressursse ei kasutata tõhusalt. Elanikkonna keskmine eeldatav eluiga jääb märkimisväärselt alla ELi keskmise ja keskmine eeldatav eluiga sünnimomendil on ELi madalaimate hulgas. Tervishoiusüsteemi aluseks on endiselt ülemäära suur haiglate sektor. Ehkki esmatasandi arstiabi ja ambulatoorset ravi on hakatud viimastel aastatel nominaalväärtuses veidi rohkem rahastama, on rahalised vahendid endiselt üsna piiratud. Tervishoiufondil on lepinguline kohustus hüvitada haiglatele ravikulud eelnevalt kindlaks määratud hindadega ja haiglad ei paku seetõttu sageli piisavat arstiabi. 2014. aastal võeti vastu riiklik tervishoiustrateegia, aga sellel puudub selge rakenduskava.

               (11)

               2014. aasta suvel pangandussektoris avaldunud ebastabiilsus tõi esile institutsioonilised ja järelevalvega seotud puudused. Järelevalveasutuse võimetus tuvastada tõsiseid probleeme Bulgaaria suuruselt neljandas pangas (Corporate Commercial Bank (KTB)) viitab puudujääkidele finantssektori järelevalvetavades ja kontsentratsiooniriski kontrollimises. See on vähendanud pangandusjärelevalve usaldusväärsust ning tekitanud kahtlusi ka muude finantssektori osade hea toimimise suhtes. Likviidsuskriis 2014. aasta juunis ajendas KTB-s läbi viima põhjaliku auditi, mis viis KTB-lt tegevusloa äravõtmiseni. Tagatud hoiused suurusjärgus 4,4 % SKPst maksti välja suure hilinemisega.

               (12)

               Aktiivset tööturupoliitikat ei ole piisavalt arendatud ei selle hõlmavuse ega suunatuse seisukohast. Ametiasutuste killustatus on suureks probleemiks hüvitiste ja teenuste pakkumisel töötutele ja mitteaktiivsetele inimestele. Tööhõiveametite ja sotsiaalabidirektoraadi tegevust ei kooskõlastata viisil, mis aitaks tõhusalt ja integreeritult abistada kõige ebasoodsamas olukorras olevaid isikuid. Bulgaarias on palju mittetöötavaid ja mitteõppivaid noori, kes ei puutu tööhõivetalitustega mingil viisil kokku ja kelle suhtes ei kohaldata seetõttu tavapäraseid tööturu aktiveerimismeetmeid. Töötus on Bulgaarias enamasti pikaajaline, mis tähendab, et see on oma olemuselt pigem struktuurne kui tsükliline. Ehkki miinimumpalk on Bulgaarias nominaalväärtuses ELi madalaim, on see alates 2011. aastast märgatavalt tõusnud, ja valitsusel on kavas seda eelolevatel aastatel veelgi tõsta. Valitsuse palgapoliitika omal äranägemisel tehtud järsud muudatused võivad aga tööturgu moonutada. Lisaks sellele puuduvad miinimumpalga kehtestamiseks selged juhised, mistõttu süsteem tekitab ebakindlust küsimuses, kas saavutatakse õige tasakaal ühelt poolt tööhõive ja konkurentsivõime toetamise ning teiselt poolt palgatulu kaitsmise vahel. Endiselt valmistavad muret vaesus ja sotsiaalne tõrjutus – Bulgaarias on materiaalse puuduse määr üks kõrgemaid kogu liidus. Eriti vaene ja sotsiaalselt tõrjutud on roma elanikkond. Enamik roma noori ei õpi ega tööta. Eelkoolis või lasteaias käib vähe roma lapsi ja peaaegu veerand 7–15aastastest lastest ei käi koolis.

               (13)

               Majandusele vajalike oskustega tööjõu pakkumist takistab haridus- ja koolitussüsteemide halb kvaliteet ning nende õppekavade vähene vastavus tööturu nõudmistele. Täiskasvanute elukestvas õppes osalemise määr on üks ELi madalamaid. Pärast pikki aastaid kestnud viivitust ei ole Bulgaaria endiselt reforminud kooliharidusseadust ning haridussüsteemist varase lahkumise vastase strateegia rakendamine on alles algetapis. 2015. aastal võeti vastu riiklik kutseharidus ja -koolitusstrateegia (2014–2020) ning uus kõrgharidusstrateegia. Nende strateegiate rakendamine peaks aitama parandada haridussüsteemi, lähendada seda majanduse nõudmistele ning soodustada innovatsiooni ja töökohtade loomist.

               (14)

               2015. aasta kevadel esitas valitsus pensionisüsteemi reformi käsitleva ettepaneku. Pensionisüsteemi vahendite piisavus ja süsteemi jätkusuutlikkus sõltuvad reformidest, millega suurendatakse stiimuleid töötada kauem ja vähemate katkestustega. 2013. aastal sai 1,2 miljonit pensionäri pensioni, mille suurus jäi allapoole riiklikku vaesuspiiri. Madalate pensionite peamised põhjused on ennetähtaegselt pensionile jäämine ja lühike sissemaksete tegemise periood. Bulgaaria elanikkonna kiire vananemine muudab olukorra tulevikus tõenäoliselt veelgi raskemaks. Riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks peaks Bulgaaria seetõttu veelgi rohkem ohjeldama vananemisega seotud kulutuste kasvu, rakendades muu hulgas tulemuslikke pensionireforme.

               (15)

               Investorisõbraliku ettevõtluskeskkonna nurgakivideks on sõltumatu, kvaliteetne ja tõhus kohtusüsteem ning mõjusad korruptsioonivastase võitluse mehhanismid. Selle valdkonna peamised probleemid on üldise kooskõlastamise puudulikkus, institutsioonilised puudujäägid ja kehvad näitajad lõpliku süüdimõistmise tagamisel. Need olulised poliitikavaldkonnad kaasatakse koostöö- ja jälgimiskorra raamesse.

               (16)

               Maksejõuetuse õigusraamistik ei ole Bulgaarias tõhusalt toiminud. See on suurendanud turuosaliste ebakindlust ja vähendanud riigi üldist atraktiivsust investorite silmis. Maksejõuetusmenetlused kestavad kauem kui teistes võrreldavates riikides ja nõuete sissenõudmise määr on madal. Vajadust maksejõuetuse menetlemise tõhusa raamistiku järele tuleks vaadelda ka Bulgaaria finantssektoriväliste äriühingute suure võlakoormuse valguses, rõhutades raamistiku rolli finantsvõimenduse vähendamise hõlbustamisel.

               (17)

               2014. aastal võeti vastu avaliku halduse reformi ja e-valitsuse juurutamise strateegiad. Nende rakendamine nõuab tugevat poliitilist juhtimist ja kooskõlastamist. Hoolimata varasematest jõupingutustest on avalike teenuste kvaliteet endiselt kehv. E-valitsuse ebapiisav areng piirab edusamme läbipaistvuse suurendamisel ja halduskoormuse vähendamisel. Omaette probleemiks on hankemenetlused, mille rakendamist raskendavad pidevalt muutuv õigusraamistik ja ebapiisav haldussuutlikkus. Hankemenetluse eelkontrolli tehakse sageli ainult formaalselt. Samas tehakse kattuvaid järelkontrolle ja mõnikord jõutakse nende käigus eri järeldusteni. Hankemenetluse läbipaistmatuse üks põhjus on ka suutmatus viia täies ulatuses lõpule e-riigihankeplatvormide installeerimine. Hankemenetluste eeskirjade eiramine on põhjustanud möödunud aastatel märkimisväärseid viivitusi ELi fondidest rahastatavate programmide rakendamisel, need mõjutavad negatiivselt ettevõtluskeskkonda ja pidurdavad vajalike paranduste tegemist taristus. 2014. aasta juulis vastuvõetud mitmeaastane strateegia hankemenetluste süsteemi peamiste puuduste kõrvaldamiseks sisaldab selget ajakava konkreetsete meetmete võtmiseks 2015. ja 2016. aastal. Sellest ajakavast tuleb kinni pidada.

               (18)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Bulgaaria majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning eelnevatel aastatel Bulgaariale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Komisjon on hindamisel arvesse võtnud kõnealuste dokumentide asjakohasust Bulgaaria eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga Euroopa Liidu üldise majandusjuhtimise tugevdamise vajadust silmas pidades ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, lisades ELi tasandi panuse tulevastesse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5.

               (19)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus selle kohta (5) kajastub eelkõige soovituses 1.

               (20)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3 ja 5,

         SOOVITAB Bulgaarial võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid:

               1.

               Hoida 2015. aastal riigi rahanduses ära struktuurse eelarvepositsiooni halvenemine ja saavutada 2016. aastal eelarvepositsiooni kohandamine 0,5 % SKPst. Võtta ulatusliku riskianalüüsi ja varasemate meetmete hindamise põhjal otsustavaid meetmeid maksukogumise parandamiseks ja varimajanduse vähendamiseks. Parandada tervishoiusüsteemi kulutasuvust, vaadates eelkõige läbi tervishoiuteenuste hinnakujunduse ning soodustades ambulatoorset ravi ja esmatasandi arstiabi.

               2.

               Töötada 2015. aasta detsembriks tihedas koostöös Euroopa asutustega välja kogu pangandussektorit hõlmav sõltumatu varade kvaliteedi hindamise kava ja alt-ülespoole stressitest. Teha pensionifondide ja kindlustussektori portfellide analüüs. Vaadata läbi pangandus- ja muu finantssektori järelevalve tavad ja muuta järelevalve rangemaks, tugevdades pangakriiside lahendamise ja hoiuste tagamise raamistikku. Parandada finantsvahendajate ühingujuhtimise tavasid ning vähendada eelkõige kontsentratsiooniriski ja seotud osapoolte riskipositsioone.

               3.

               Töötada välja integreeritud strateegia tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimesteni jõudmiseks, keskendudes eelkõige eakamatele töötajatele ning mittetöötavatele ja mitteõppivatele noortele. Võtta sotsiaalpartneritega konsulteerides ja kooskõlas riiklike tavadega kasutusele läbipaistev mehhanism miinimumpalga ja sotsiaalkindlustuse miinimummaksete kehtestamiseks, võttes arvesse nende mõju palgavaesusele, töökohtade loomisele ja konkurentsivõimele.

               4.

               Reformida kooliharidusseadust ja suurendada ebasoodsas olukorras olevate laste, eriti roma laste osalust haridussüsteemis, parandades juurdepääsu kvaliteetsele alusharidusele.

               5.

               Investeerimiskliima soodustamiseks ning eelkõige maksejõuetuseelsete mehhanismide ja kohtuvälise restruktureerimise parandamiseks valmistada ette maksejõuetusraamistiku ulatuslik reform, tuginedes rahvusvahelistele kogemustele ja parimatele tavadele.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Bulgaaria 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Bulgaaria 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 7).

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Läti 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/47

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Läti 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/12
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse (3) Läti 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 28. novembril 2012 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti võttis komisjon 28. novembril 2012 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Lätit liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuseprobleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Läti esitas 29. aprillil 2013 oma lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2016 ja 2. mail 2013 oma 2013. aasta riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Eeldatakse, et majanduskasv aeglustub programmiperioodi jooksul teataval määral, umbes 4 %-ni aastas, samal ajal kui hinnatõus on prognoosi kohaselt mõõdukas. Valitsemissektori eelarve puudujääk vähenes 2012. aastal tasemeni, mis on tunduvalt madalam kui aluslepingus sätestatud kontrollväärtus 3 % SKPst, ning keskpika perioodi eelarve-eesmärk saavutati samal aastal ehk palju varem, kui Läti lähenemisprogrammis ajavahemikuks 2012–2015 ette nähtud. Lähenemisprogrammis kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eesmärki, nimelt –0,5 % SKP-st, mis kajastab adekvaatselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on säilitada keskpika perioodi eesmärgil põhinev struktuurne eelarvepositsioon; võimalikud kõrvalekalded piirnevad süsteemse pensionireformi täiendava mõjuga. See reform toob kaasa sotsiaalkindlustusmaksete osakaalu järkjärgulise suurendamise, mis suunatakse kogumisskeemi ning rakendatakse aastatel 2013, 2015 ja 2016. Samas, pärast üldhindamist, mille võrdlusaluseks on ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon ja kaalutlusõiguse alusel võetud meetmetega tasakaalustamata kulude analüüs, ilmneb, et struktuurne eelarvepositsioon kaldub 2013. aastal keskpika perioodi eesmärgist kõrvale 1,0 protsendipunkti võrra SKPst, st märkimisväärselt suuremal määral kui süsteemse pensionireformi täiendav mõju, ning 2014. aastal veel 0,2 protsendipunkti võrra. Valitsemissektori võlg jääb tunduvalt alla 60 % kogu programmiperioodi vältel, suurenedes 40,7 %-st SKPst 2012. aastal 44,5 %-ni 2013. aastal, kuna valitsus kogub vahendeid võlgade tagasimaksmiseks, ning väheneb alates 2014. aastast, mil tagasimaksed jõustuvad, jõudes programmiperioodi lõpuks 34,6 %-ni. Läti parlament kiitis 2013. aasta jaanuaris heaks eelarvedistsipliini seaduse, mis jõustus 2013. aasta märtsis. Kui uut seadust tulemuslikult rakendatakse, tugevdatakse selle abil märkimisväärselt Läti eelarveraamistikku, sest seaduses on sätestatud tõhus mehhanism kulutuste kasvu piiramiseks majanduse tõusuperioodil ning see on aluseks eeskirjadel põhinevale mitmeaastaste eelarveprojektide koostamisele.

               (10)

               Läti on vähendanud tööjõumakse ning kavatseb sellega seoses ka 2014. ja 2015. aastal täiendavaid samme astuda. Madalapalgaliste töötajate maksukiil on aga endiselt üks liidu suurimaid, mis osutab maksupoliitika asjakohase reguleerimise vajadusele, et ergutada madala kvalifikatsiooniga isikute tööhõivet. Lisaks peaks struktuurset eelarvepositsiooni parandama see, kui tööjõu maksustamise asemel maksustataks loodusvarade ja muude ressursside kasutamist ning kogutaks korduvaid omandimakse. Keskkonnamaksud on endiselt suhteliselt välja töötamata ja nende hulgas domineerib tugevalt mootorikütuse maks, samal ajal kui muude energiaallikate, reostuse ja loodusvarade kasutamise maksustamine on väiksem kui ELi keskmine. Maksubaasi täiendav laiendamine muudele keskkonnamaksu allikatele aitaks saavutada keskkonnaeesmärke. Valitsus on intensiivistanud jõupingutusi mitteametliku majandusega võitlemiseks ja neid tuleks jätkata.

               (11)

               Kuigi kriisijärgne struktuuriline kohandamine on läinud edukalt, näitab kasvu ja languse tsükli markantne kogemus seda, et edaspidi tuleb laenude kasvu ja välismaiste hoiuste suurenemisega seotud pankade rahastamisbaasi stabiilsust kontrollida asjakohaste mikro- ja makrotasandi usaldatavusstrateegiate abil.

               (12)

               Läti on teinud juba palju suure pikaajalise töötuse ja noorte töötuse probleemi lahendamiseks. Aktiivsete tööturumeetmete rahastamist ja ulatust suurendati 2013. aastal 2012. aastaga võrreldes. Rakendatakse uusi meetmeid, nagu töötute profileerimine ja tööotsingute tulemuslikum toetamine. Sellele vaatamata on pikaajalise töötuse ja noorte töötuse määrad endiselt kõrged, töötute ja toetusesaajate aktiveerimine vähene ning sotsiaalteenuste kättesaadavus vilets. Tuntakse muret, et kutseharidus ja -koolitus ei suuda tööjõule pakkuda piisava kvaliteediga oskusi ning kvaliteetseid tööpõhiseid praktikakohti on vähe. Vajalik on põhjaliku kutsenõustamise väljatöötamine ning kutsehariduse ja -koolituse reformide jätkuv elluviimine, mis tähendab ka töökohal toimuva väljaõppe ja praktika kättesaadavuse ja kvaliteedi parandamist.

               (13)

               Suur osa Läti elanikkonnast on vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus (40 %) ning lapsed isegi rohkem kui täiskasvanud (43,6 %). Üldiselt suurenes vaesusohus olijate määr 2012. aastal veidi, mis näitab, et majanduskasv ei tähenda automaatselt vaesuse vähenemist ning tarvis on sihipärast poliitikat. Läti on astunud samme töötute ja laste vaesuse vähendamiseks. Kuid sotsiaalabisüsteemi kitsaskohtade kõrvaldamisega ei ole piisavalt tegeletud, eriti mis puutub läbipaistvusesse, toetuste piisavusse ja nende saajate osakaalu ning toetusesaajate ebapiisavatesse aktiveerimismeetmetesse. Eelarvepoliitilise manööverdamisruumi puudumise tõttu on Läti vähendanud tagatud miinimumsissetuleku taset ja lõpetanud tagatud miinimumsissetuleku riigieelarvelise rahastamise. Need otsused võivad suurendada äärmist vaesust ja süvendada ebavõrdsust, mis valitseb juurdepääsul sotsiaalabile kohalike omavalitsuste kaudu, vähendades samas keskvalitsuse huvi investeerida poliitika väljatöötamisse ja sotsiaalabi kontrollimisse. Olukorra edasise halvenemise ärahoidmiseks tuleb kindlasti jälgida nende otsuste edasist mõju.

               (14)

               Läti on kavandanud edasipüüdliku reformi, mis võib riigi kõrgharidussüsteemi kvaliteeti väga positiivselt mõjutada. Reformikava hõlmab akrediteerimisprotsessi ümberkorraldamist, ülikoolide akadeemiliste ja haldusfunktsioonide eraldamist, uue rahastamismudeli väljatöötamist ja kõrgharidusasutuste ühendamist. Kuid plaanid on alles algusjärgus ja oodatava positiivse mõju avaldumiseks tuleb need kõigepealt nõuetekohaselt ellu viia. Lisaks hinnatakse 2013. aastal teadusasutuste ja nende arengustrateegiate tõhusust. See oluline hindamine peaks toetama järgnevat reformi ja teadusasutuste rahastamist elavnenud uuendustegevuse toetuseks Lätis.

               (15)

               Läti on esitanud poliitikameetmed energiasäästu saavutamiseks peamistes majandusharudes. Prognoosi kohaselt saavutatakse järgmistel aastatel üle 70 % energiasäästust hoonesektoris. Kuid majade soojustamise projekte on rakendatud aeglaselt ja lõpuleviidud projekte on võrreldes hoonete arvuga endiselt vähe, mis tähendab suurt energiakadu. Suurema tõhususe saavutamise potentsiaal selles valdkonnas on tähelepanuväärne, sest Läti kodumajapidamiste energiamahukus oli 2010. aastal liidu suurim. 2012. aastal tegi Läti edusamme, avades oma elektrituru konkurentsile ning osalusele piirkondlikel turgudel. Otse elektritarnijatega sõlmitud lepinguid rakendatakse ettevõtlussektoris täiel määral ning neid pakutakse vabatahtlikkuse alusel kodumajapidamistele. Läti liitub elektribörsil Nord Pool Spoti kauplejatega 2013. aasta juunis. Kuid maagaasituru avamine ei ole õnnestunud ja endiselt sõltutakse vaid ühest allikast. Ametiasutustel seisavad ees keerulised läbirääkimised maagaasihoidla omandiõiguse ja haldamise üle ning need mõjutavad oluliselt piirkondliku gaasituru nõuetekohast toimimist.

               (16)

               Läti kohtusüsteemile on iseloomulikud puudujäägid tsiviilkohtusüsteemis. Süsteem hõlmab mitut ebasoodsat tegurit, nagu pikad menetlused tsiviil- ja kaubandusasjade lahendamisel esimese astme kohtus ning vähene algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr, mis viib kohtuasjade kuhjumiseni. Otsusele jõudmiseks eeldatavalt kuluv aeg on eriti pikk maksejõuetusmenetluste puhul. Lisaks jäävad paljud juhtumid esimese astme kohtus lahendamata, mis põhjustab viivitusi kõigil tasanditel kuni riigikohtuni välja. Viimasel ajal on süsteemi tõhususe ja kvaliteedi parandamiseks võetud reaalseid meetmeid, kuid nende mõju on veel vara hinnata. Kindlasti tuleb piisaval määral tähelepanu pühendada personalijuhtimise poliitikale kohtunikkonna seas. Justiitsnõukogu aktiivsem osalemine, kohtunikkonna juhtivate kohtade rolli ümbermõtestamine ja kohtunike ulatuslikum koolitamine võib aidata kohtunikkonna töö kvaliteeti parandada. Maksejõuetust käsitleva seaduse muutmise ettepanekud tehti 2012. aasta lõpus. Samas selgub alles hiljem, kas ettepandud muudatused on piisavad seaduse puudujääkide põhjalikuks käsitlemiseks. Näiteks on leitud probleeme seaduse praktilise rakendamise puhul, eriti seoses pankrotihaldurite rolliga, nende ülesannetega kohtunike omadega võrreldes ja varade tõhusa likvideerimisega, samuti füüsiliste isikute maksejõuetusega, mille suhtes tuleb samuti midagi ette võtta.

               (17)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Läti majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Läti eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1 kuni 7.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1,

         SOOVITAB Lätil võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tugevdada eelarvestrateegiat selle tagamiseks, et keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvalekaldumine kajastaks üksnes süsteemse pensionireformi täiendavat mõju. Strateegia raames vähendada väikese sissetulekuga inimeste maksustamist, viies maksustamise üle sellistesse valdkondadesse nagu aktsiisimaksud, korduvad omandimaksud ja/või keskkonnamaksud. Jätkata jõupingutusi maksukuulekuse parandamiseks ja varimajanduse vastu võitlemiseks. Jätkata eelarveraamistiku tugevdamist eelarvedistsipliini seaduse tõhusa rakendamise ja mitmeaastaste eelarveprojektide koostamise kaudu.

               2.

               Kasutada jätkuvalt mikro- ja makrotasandi usaldatavusstrateegiaid, et ära hoida haavatavust, mis võib tekkida tulevasest laenude kasvust ja mitteresidentide pangandustegevusest.

               3.

               Võidelda pikaajalise töötuse ja noorte töötusega, suurendades aktiivsete tööturumeetmete ning sihtotstarbeliste sotsiaalteenuste ulatust ja tõhusust. Parandada noorte tööalast konkurentsivõimet näiteks nn noortegarantii abil, töötada välja põhjalik kutsenõustamine, viia ellu reforme kutsehariduse ja -koolituse vallas ning parandada praktikakohtade kättesaadavust.

               4.

               Tegeleda suure vaesuse määra probleemiga, reformides sotsiaalabi selle parema katvuse huvides, parandades toetuste piisavust ja toetusesaajate aktiveerimise meetmeid. Tõhustada rakendusmehhanisme, et tulemuslikult vähendada laste vaesust.

               5.

               Rakendada kavandatud kõrgharidusreformid, mis hõlmavad eelkõige kvaliteedist lähtuva rahastamismudeli loomist, akrediteerimissüsteemi reformimist, haridusasutuste ühendamist ja nende rahvusvaheliseks muutmise edendamist. Võtta täiendavaid meetmeid teadusasutuste ajakohastamiseks lähtuvalt praegu teoksil olevast sõltumatust hindamisest.

               6.

               Jätkata energiatõhususe parandamist, eriti elamute ja kaugküttevõrkude puhul, stimuleerida energiakulude vähendamist ja nihutada tarbimist energiatõhusate toodete suunas. Parandada ühenduvust ELi energiavõrkudega ja liikuda maagaasituru liberaliseerimise suunas, sealhulgas nähes ette selged eeskirjad kolmandate isikute juurdepääsu kohta hoiustamisvõimsustele.

               7.

               Lõpule viia pooleliolevad reformid kohtunikkonna töö tõhususe ja kvaliteedi parandamiseks ning vähendada kohtuasjade kuhjumist ja menetluste pikkust, sealhulgas maksejõuetuse küsimuses. Töötada välja terviklik personalipoliitika ja astuda samme vahendusmenetluse parandamiseks ning vahekohtusüsteemi lihtsustamiseks.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (3)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 50.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


               19.2.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 65/174

         P7_TA(2013)0279
   Usu- ja veendumusvabaduse edendamine ning kaitse
   Euroopa Parlamendi 13. juuni 2013. aasta soovitus nõukogule seoses ELi suuniste kavandiga usu- ja veendumusvabaduse edendamise ja kaitse kohta (2013/2082(INI))
   (2016/C 065/25)

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse Laima Liucija Andrikienė poolt fraktsiooni PPE nimel tehtud ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi soovitus nõukogule seoses ELi suuniste kavandiga usu- ja veendumusvabaduse edendamise ja kaitse kohta (B7-0164/2013),

               —

               võttes arvesse inimõiguste ülddeklaratsiooni ja ÜRO deklaratsiooni usust või veendumustest tingitud sallimatuse ja diskrimineerimise kõigi vormide kaotamise kohta,

               —

               võttes arvesse kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti ning ÜRO inimõiguste komitee üldist märkust 22 (1),

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat,

               —

               võttes arvesse 2009. aastal ja 2011. aastal vastu võetud nõukogu järeldusi usust või veendumustest tingitud sallimatuse, diskrimineerimise ja vägivalla kohta (2),

               —

               võttes arvesse ELi inimõigusi ja demokraatiat käsitlevat strateegilist raamistikku ja tegevuskava, mille nõukogu võttis vastu 25. juunil 2012. aastal (3),

               —

               võttes arvesse komisjoni 12. detsembri 2011. aasta ühisteatist Euroopa Parlamendile ja nõukogule pealkirjaga „Inimõiguste ja demokraatia tulemuslikum edendamine välistegevuse raames” (COM(2011)0886),

               —

               võttes arvesse oma 13. juuni 2012. aasta soovitust nõukogule ELi inimõiguste eriesindaja kohta (4) ja nõukogu 25. juuli 2012. aasta otsust 2012/440/ÜVJP, millega nimetatakse ametisse Euroopa Liidu inimõiguste eriesindaja (5),

               —

               võttes arvesse oma 13. detsembri 2012. aasta resolutsiooni ELi inimõiguste strateegia läbivaatamise kohta (6),

               —

               võttes arvesse oma resolutsioone, mis käsitlevad aastaaruandeid inimõiguste ja demokraatia kohta maailmas ja Euroopa Liidu poliitikat selles valdkonnas (7),

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artiklit 36,

               —

               võttes arvesse ELi suuniste kavandit usu- ja veendumusvabaduse edendamise ja kaitse kohta (edaspidi „suunised”),

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3,

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A7-0203/2013),

               A.

               arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artikli 21 kohaselt juhindub EL kogu oma välistegevuses järgmistest põhimõtetest: demokraatia, õigusriik, inimõiguste ja põhivabaduste universaalsus ning jagamatus, inimväärikuse, võrdsuse ja solidaarsuse ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja põhimõtete ja rahvusvahelise õiguse austamine;

               B.

               arvestades, et õigus usu- ja veendumusvabadusele, k.a teistlike, mitteteistlike ja ateistlike veendumuste vabadusele, õigus mitte uskuda ja õigus oma usku või veendumust muuta on universaalne inimõigus ja iga inimese põhivabadus, mis on vastastikku seotud muude inimõiguste ja põhivabadustega, mis on sätestatud inimõiguste ülddeklaratsiooni artiklis 18;

               C.

               arvestades, et Euroopa Parlament on korduvalt nõudnud ulatuslikku vahendite komplekti, et edendada õigust usu- ja veendumusvabadusele ELi välispoliitika osana;

               D.

               arvestades, et Euroopa Parlament on sellega seoses tunnustanud ELi valmidust töötada välja usu- ja veendumusvabadust käsitlevad suunised kooskõlas ELi inimõiguste ja demokraatia tegevuskavaga ning on rõhutanud, et EP ja kodanikuühiskonna organisatsioonid tuleb kaasata nende suuniste koostamisse;

               E.

               arvestades, et rahvusvahelise õiguse normide kohaselt on kõigil riikidel kohustus tagada oma kodanike ja kõikide teiste nende jurisdiktsiooni alla kuuluvate isikute tõhus kaitse; arvestades, et inimeste ning nende perekondade, kogukondade, kultusekohtade ja institutsioonide tagakiusamine nende konkreetse usulise kuuluvuse, nende veendumuste või oma usu või veendumuste mis tahes õiguspärase avaliku väljenduse alusel on mõnes maailma piirkonnas laialt levinud; arvestades, et usul või veendumustel põhinevat diskrimineerimist esineb ikka veel maailma kõikides piirkondades, kaasa arvatud Euroopa ja selle naabruskond, ning arvestades, et teatud usukogukondadesse, sealhulgas usulistesse vähemustesse kuuluvad isikud ja mitteusklikud on paljudes riikides endiselt inimõigustest ilma jäetud ja neid diskrimineeritakse pidevalt nende usu või veendumuste tõttu, arreteeritakse, mõistetakse süüdi ja mõnikord isegi hukatakse;

               1.

               esitab nõukogule järgmised soovitused:

         Põhjus meetmete võtmiseks

               a)

               usu- ja veendumusvabaduse edendamine ja selle rikkumise ärahoidmine peab olema üks ELi välistegevuse prioriteetidest;

               b)

               usukogukondadesse ja vähemustesse kuuluvate inimeste või mitteusuliste veendumustega inimeste vastu suunatud vägivalda, tagakiusamist ja diskrimineerimist esineb endiselt paljudes maailma piirkondades; usulise sallivuse ja dialoogivalmiduse ning oikumeenilise kooseksisteerimise puudus põhjustab sageli poliitilisi rahutusi, vägivalda ning avalike relvakonflikte, ohustades inimeste elu ja kõigutades piirkondlikku tasakaalu; vägivalla ja diskrimineerimise kõikide vormide selge ja viivitamatu hukkamõistmine Euroopa Liidu poolt peaks olema usu- ja veendumusvabadust käsitleva ELi poliitika põhielement; erilist tähelepanu tuleks pöörata nende olukorrale, kes on oma usku või veendumust muutnud, kuna neile avaldatakse paljudes maades sotsiaalset survet, neid hirmutatakse või tarvitatakse nende vastu otsest vägivalda;

         Eesmärk ja kohaldamisala

               c)

               ELi suuniste eesmärk ja kohaldamisala peaks olema usu- ja veendumusvabaduse edendamine ja kaitsmine kolmandates riikides, usu- ja veendumusvabaduse integreerimine kogu ELi välistegevusse ja inimõigustepoliitikasse ning selgete võrdlusaluste, kriteeriumide, normide ja praktiliste suuniste väljatöötamine, et ELi institutsioonide ja liikmesriikide ametnikud saaksid usu- ja veendumusvabadust oma töös paremini edendada ning aidata sellega suurendada ELi välissuhete sidusust, tõhusust ja nähtavust;

         Mõisted

               d)

               kuna sellest sõltub suuniste edukas rakendamine, peaksid suunistes kasutatavad mõisted olema selgelt määratletud ning suunised peaksid võimaldama usu- ja veendumusvabaduse asjakohast ja täielikku kaitset kooskõlas rahvusvahelise õigusega, seda nii eraviisilistes kui ka ühiskondlikes väljendustes ja nii individuaalses, kollektiivses kui ka institutsioonilises mõõtmes, hõlmates õigust uskuda või mitte uskuda, õigust oma usku või veendumusi muuta, sõna-, kogunemis- ja ühinemisvabadust ning vanemate õigust kasvatada lapsi oma moraalsete, st usuliste või mitteusuliste tõekspidamiste kohaselt; selgeid mõisteid ja täielikku kaitset vajatakse ka seoses usu- ja veendumuspõhiste institutsioonide juriidiliste isikute tunnustamise ja nende autonoomia austamisega, õigusega keelduda sõjaväeteenistusest oma veendumuste tõttu, varjupaigaõigusega, õigusega pidada kinni puhkepäevadest ja tähistada pühasid ning tseremooniaid oma usu või veendumuste kohaselt, ning seoses omandipõhiõigusega;

         Tegevussuunised

               e)

               suunised peaksid põhinema rahvusvahelisel õigusel ning rahvusvahelise üldsuse poolt tunnustatud ja ratifitseeritud lepingutel;

         Proportsionaalsus

               f)

               nagu suuniste kavandis osutatud, ei tohi kooskõlas rahvusvahelise üldsuse poolt tunnustatud põhimõtetega piirata vabadust sundusest uskuda või usku või veendumust omaks võtta ning vanemate ja eestkostjate vabadust tagada usulist ja moraalset õpetust; mis tahes muu usu- ja veendumusvabaduse õiguse väljenduse suhtes võib kasutada ainult selliseid piiranguid, mis on sätestatud seadusega ja on vajalikud avaliku julgeoleku, korra, inimeste tervise või kõlbluse või teiste isikute põhiõiguste ja vabaduste kaitseks (8); samas tuleb piiranguid rangelt tõlgendada, need peavad olema otseselt seotud ja proportsionaalsed teiste isikute kaitstud õigustega ning tuleb saavutada asjakohane tasakaal; seetõttu tuleb suunistes rõhutada proportsionaalsuse kriteeriumi;

         Sõnavabadus

               g)

               kuigi usu- ja veendumusvabadus ning sõnavabadus on teineteist vastastikku toetavad õigused, tuleb ELil juhtudel, kui neid õigusi kasutatakse teineteise vastu, meeles pidada ka seda, et nüüdisaegsed meediavahendid võimaldavad kultuuride ja usundite suuremat vastastikust seotust; seetõttu tuleb võtta meetmeid, et vältida kultuuridevahelist vägivalda, mis võib puhkeda vastuseks sõnavabaduse kasutamisele kriitika ja eriti naeruvääristamise või pila vormis; sellega seoses peaks EL aitama niisuguseid pingeid vähendada, näiteks edendades vastastikust mõistmist ja dialoogi, ning üheselt hukka mõistma kõik sellistele väljendustele reageerivad vägivallateod ning seisma kindlalt vastu kõigile katsetele kriminaliseerida sõnavabadust seoses religioossete küsimustega, näiteks pühaduseteotust käsitlevatele seadustele;

         Usu- ja veendumusvabaduse kollektiivne mõõde

               h)

               suunistes tuleks rõhutada, et usu- ja veendumusvabaduse lahutamatu koostisosa on inimese õigus väljendada seda vabadust üksi või koos teiste inimestega; see hõlmab järgmist:

                           —

                           talituste ja kogunemise vabadus seoses usu või veendumusega ning vabadus neil eesmärkidel rajada ja hoida kasutusel usutalituste ja muid paiku;

                           —

                           vabadus mitte osaleda mis tahes usulises tegevuses või üritusel;

                           —

                           vabadus luua ja hoida tegevuses sobivaid usulisi, meedia-, hariduslikke, tervishoiualaseid, sotsiaalseid, heategevuslikke või humanitaarinstitutsioone;

                           —

                           vabadus paluda ja võtta vastu vabatahtlikku rahalist ja muud toetust üksikisikutelt ja institutsioonidelt;

                           —

                           vabadus koolitada, nimetada, valida või pärimise korras määrata sobivaid juhte, nagu nõuavad mis tahes usu või veendumuse nõuded ja normid;

                           —

                           vabadus riigisisesel ja rahvusvahelisel tasandil luua ja alal hoida usu ja veendumuste alast suhtlust üksikisikute ja kogukondadega; samuti tuleks suunistes märkida, et õigust väljendada usu- ja veendumusvabadust koos teiste inimestega (kusjuures tuleb alati austada üksikisiku vabadusi) ei tohiks põhjendamatult piirata ametlikult tunnustatud usutalituskohtadega ja et EL peaks hukka mõistma kõik põhjendamatud kogunemisvabaduse piirangud; suunistes tuleks rõhutada, et riigid on kohustatud jääma usurühmituste suhtes neutraalseks ja erapooletuks, sealhulgas ka sümboolse või rahalise toetuse vallas;

               (i)

               on seisukohal, et sekularism, mis on määratletud usulise ja poliitilise võimu range eraldatusena, tähendab keeldumist mis tahes usulisest sekkumisest valitsuse toimimisse ning mis tahes riiklikust sekkumisest usuküsimustesse, välja arvatud ohutuse ja avaliku korra reeglite kaitseks (kaasa arvatud muidugi teiste inimeste vabaduse kaitseks), ning tagab samas kõigile võrdse südametunnistusevabaduse, vaatamata sellele, kas nad on usklikud, agnostikud või ateistid;

         Registreerimisnõuded

               j)

               EL peaks võtma meetmeid, kui usu- ja veendumuspõhiste organisatsioonide registreerimise nõuded piiravad põhjendamatult usu- ja veendumusvabadust; registreerimist ei tohiks käsitada eeldusena usu- ja veendumusvabaduse kui inimõiguse kasutamiseks, sest haldus- või õigusnõudeid ei saa selle õiguse kasutamise tingimuseks seada; EL peaks nõudma kõigi selliste õigusnormide, näiteks perekonnaseisu dokumentides usu kohustusliku registreerimise nõude tühistamist, kui need normid toovad kaasa mitteusuliste veendumustega isikute või usku või veendumusi muutnud isikute diskrimineerimise;

         Haridus

               k)

               rahvusvaheliselt tunnustatud standardite kohaselt peab lapse vanematel või eestkostjatel olema vabadus tagada, et nende lapsed saavad usulise või kõlbelise kasvatuse vastavalt vanemate või eestkostjate endi veendumustele, ning last ei sunnita saama usu- või veendumustealast õpetust vanemate või eestkostja soovide vastaselt; seejuures juhindutakse lapse parimate huvide põhimõttest; vanemate õigus harida oma lapsi vastavalt oma usulistele või mitteusulistele veendumustele hõlmab õigust keelduda mis tahes ebakohasest riiklikust või valitsusvälisest sekkumisest laste haridusse, mis on vastuolus vanemate usuliste või mitteusuliste veendumustega; suunistes tuleks seda usu- ja veendumusvabaduse aspekti rõhutada ja tagada ka riikliku hariduse ilmalikustatus ning ELi delegatsioonid peaksid võtma selle põhimõtte rikkumise korral asjakohaseid meetmeid.

         Perekonna- ja sotsiaalõigusaktid

               l)

               EL peaks pöörama erilist tähelepanu usul või veendumustel põhinevale diskrimineerimisele kolmandate riikide perekonna- ja sotsiaalõigusaktides, eriti (kuid mitte ainult) seoses abiellumisõiguse ja eestkosteõigusega;

         Õigus keelduda sõjaväeteenistusest oma veendumuste tõttu

               m)

               suunised peaksid sisaldama mõtte-, südametunnistuse- ja usuvabaduse õiguse seaduspärase kasutamise võimalusena õigust keelduda sõjaväeteenistusest oma veendumuste tõttu; EL peaks kutsuma kohustusliku sõjaväeteenistusega riike üles looma lahinguvalmiduseta või tsiviilolemusega alternatiivteenistust, mis oleks avalikes huvides ja mitte karistava funktsiooniga, ning hoiduma sõjaväeteenistusest keeldujate karistamisest, sealhulgas neile vanglakaristuse määramisest;

         Varjupaigaküsimused

               n)

               EL peaks ergutama kolmandaid riike võtma vastu usu või veendumuste tõttu taga kiusatud pagulasi ning neile varjupaika pakkuma, eriti juhul, kui pagulasi ähvardab surma- või vägivallaoht; ELi liikmesriigid peaksid suurendama oma jõupingutusi, et võtta pagulastena vastu usu või veendumuste tõttu tagakiusatuid;

         Kodanikuühiskonna toetamine ja koostöö kodanikuühiskonnaga

               o)

               kodanikuühiskonna toetamine ja koostöö mitmesuguste kodanikuühiskonna organisatsioonidega, sealhulgas inimõiguste organisatsioonide ning usu- ja veendumuspõhiste rühmitustega, on suuniste arendamisel ja rakendamisel ülimalt tähtis, et usu- ja veendumusvabadust edendada ja kaitsta, ning seetõttu peaksid ELi delegatsioonide juurde kuuluvad inimõiguste teabekeskused säilitama kodanikuühiskonna organisatsioonidega regulaarse kontakti, et teha võimalikult kiiresti kindlaks asjaomases riigis usu- ja veendumusvabaduse valdkonnas esinevad võimalikud probleemid;

         Jälgimine ja hindamine

               p)

               Euroopa välisteenistus peab liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja vastutusel tagama maailmas usu- ja veendumusvabadusega seotud olukorra asjakohase jälgimise ja hindamise, ning ELi aastaaruandes inimõiguste kohta maailmas tuleks säilitada jaotis usu- ja veendumusvabaduse kohta koos soovitustega olukorra parandamiseks; olukorra jälgimine usu- ja veendumusvabaduse valdkonnas peaks olema üks võtmeküsimusi lisaks muudele inimõiguste ja põhivabadustega seotud teemadele ELi suhetes kolmandate riikidega, eriti Euroopa naabruspoliitika kontekstis; see peaks kajastuma kõigis lepingutes ning dokumentide läbivaatamisel ja nende kohta aruandmisel; ELi eriesindaja inimõiguste küsimustes peaks pöörama kogu oma tegevuses erilist tähelepanu usu- ja veendumusvabaduse edendamisele ja kaitsele ning tal peaks olema silmapaistev roll selle vabaduse edendamisel ELi välissuhete kaudu; samuti peaks ta hoidma sidet Euroopa Parlamendi ja selle asjaomaste komisjonidega seoses probleemsete valdkondade ning edusammudega ja suhtlema asjaomaste vabaühendustega;

               q)

               tuleks vastu võtta vahendite kogum ELi suuniste jälgimiseks, hindamiseks ja toetuseks; seejuures tuleks keskenduda toimimisvahenditele, et paremini kajastada suunistes esile toodud peamisi tegevusvaldkondi, ja tuleks muuhulgas:

                           —

                           esitada olukorra üksikasjaliku analüüsi kontrollnimekiri, et jälgida asjaomase riigi olukorda usu- ja veendumusvabaduse õiguse valdkonnas ning teha kindlaks edusammud või tagasilangus;

                           —

                           nõuda, et ELi esinduste juhid annaksid korrapäraselt aru usu- ja veendumusvabadusega seotud teemadest, esitades olukorra üksikasjaliku hinnangu ja andes teada ka usu- ja veendumusvabaduse õiguse rikkumistest ning repressioonidest selle õiguse kaitsjate või muude isikute vastu ja tuues esile üksikjuhtumid, kus ilmselt on tegemist usu- ja veendumusvabaduse rikkumisega; ELi esinduste juhtide aruanded peaksid olema võimalikult suurel määral standardiseeritud, et neid oleks võimalik võrrelda;

                           —

                           panna rõhku konkreetsele tegevusele rahvusvahelisel areenil ja arengukoostöös, mis on aidanud usu- ja veendumusvabadust kaitsta ja edendada, kaasa arvatud usu või veendumuste alusel toimuva diskrimineerimise või tagakiusamise üksikjuhtumite (üksikisikud, rühmad, vähemused, institutsioonid) edukas käsitlemine;

                           —

                           tuletada meelde, et usu või veendumuste alusel toimuva diskrimineerimise või tagakiusamise ohvreid on võimalik toetada mitmel moel, kaasa arvatud nende kutsumine ELi institutsioonidesse oma olukorrast tunnistust andma.

         Kõnealuse vahendite kogumi (ringkirja) koostamisel tuleks konsulteerida sidusrühmadega ja see peaks valmima enne 2013. aasta lõppu.

         ELi välisrahastamisvahendite kasutamine

               r)

               ELi välisrahastamisvahendeid tuleks konkreetses riigis usu- ja veendumusvabadusega seoses kasutada nii ergutamiseks kui ka hoiatamiseks (nt vahendite külmutamise kaudu), kuna usu- ja veendumusvabadus on lahutamatult seotud inimõiguste üldise olukorra hindamisega selles riigis; inimõiguste olukorra tõsise halvenemise korral, sealhulgas seoses usu- ja veendumusvabadusega, peaks EL välislepingutes asjaomase kolmanda riigiga kohaldama olemasolevaid inimõigustealaseid sätteid; inimõigussätete kasutamine ELi välislepingutes peaks olema kohustuslik ja need tuleks süstemaatiliselt lisada kõigisse ELi lepingutesse kolmandate riikidega;

         ELi tegevus mitmepoolsetel foorumitel

               s)

               EL peaks jätkama oma algatusi erinevatel mitmepoolsetel foorumitel, et usu- ja veendumusvabadust edendada ja kaitsta; vajadusel ja vastava taotluse korral peaks EL abistama kolmandaid riike õigusaktide koostamisel, mis edendavad ja kaitsevad usu- ja veendumusvabadust;

         Hindamine

               t)

               Euroopa Liidu lepingu artikli 36 kohaselt tuleks Euroopa Parlament kaasata suuniste rakendamise hindamisse, mis peaks toimuma hiljemalt kolm aastat pärast suuniste jõustumist; hindamine peaks põhinema analüüsil, milles käsitletakse ELi vastuseid usu- ja veendumusvabaduse rikkumise konkreetsetele juhtumitele kolmandates riikides; Euroopa Parlamenti tuleks korrapäraselt teavitada murettekitavatest valdkondadest või sündmustest, millest ELi delegatsioonid on teada andnud; parlamendi vastavad komisjonid peaksid saama üksikasjalikku teavet;

               2.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  Kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti artikli 40 lõike 4 kohaselt vastu võetud ÜRO inimõiguste nõukogu üldine märkus CCPR/C/21/Rev.1/Add.4, 27. september 1993.

      (2)  Euroopa Liidu Nõukogu 24.11.2009, 21.2.2011.

      (3)  Euroopa Liidu Nõukogu 11855/12.

      (4)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2012)0250.

      (5)  ELT L 200, 27.7.2012, lk 21.

      (6)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2012)0504.

      (7)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0489, P7_TA(2012)0126, P7_TA(2012)0503.

      (8)
   ÜRO deklaratsioon usust või veendumustest tingitud sallimatuse ja diskrimineerimise kõigi vormide kaotamise kohta, artikli 1 lõige 3, A/RES/36/55


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0972

Komisjoni soovitus Nõukogule milles käsitletakse Euroopa Ühenduse nimel koos liikmesriikidega tehtud ettepanekuid püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni A lisa muutmiseks  /* SEK/2007/0972 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 11.7.2007SEK(2007)972 lõplikKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULEmilles käsitletakse Euroopa Ühenduse nimel koos liikmesriikidega tehtud ettepanekuid püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni A lisa muutmiseksA. SELETUSKIRI1. Püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsioon (edaspidi „konventsioon“) jõustus 17. mail 2004. Konventsiooni eesmärk on kaitsta inimeste tervist ja keskkonda püsivate orgaaniliste saasteainete eest. Konventsiooniga luuakse ettevaatuspõhimõttel tuginev raamistik kaheteistkümne peamise püsiva orgaanilise saasteaine tootmise, kasutamise, impordi ja ekspordi lõpetamiseks, nende turvaliseks käitlemiseks ja kõrvaldamiseks ning teatavate püsivate orgaaniliste saasteainete juhusliku heite kõrvaldamiseks või vähendamiseks.2. Euroopa Ühendus ja enamik selle liikmesriike on konventsiooniga liitunud[1].3. Kooskõlas konventsiooni artikliga 8 võivad kõik selle osalised esitada sekretariaadile ettepaneku kemikaali kandmiseks konventsiooni lisadesse. Pärast tehnilist hindamist võib see menetlus viia konventsiooniosaliste konverentsi otsuseni selle kohta, kas kanda kemikaal konventsiooni lisadesse ja sätestada sellega seotud kontrollimeetmed vastavalt lisade muutmise menetlusele, mis on sätestatud artikli 22 lõikes 4. Arvestades lähedase koostöö nõuet ühenduse rahvusvahelise tasandi tegevuse puhul, peaksid ühendus ja liikmesriigid esitama ettepanekud üheskoos.4. Konventsiooni lisade võimalikku muutmist käsitlevate läbirääkimiste menetluse algatamise eesmärgil on komisjon seoses ühenduse pädevusalasse kuuluvate küsimustega esitanud 2005. ja 2006. aastal konventsiooni täitevsekretärile ühenduse nimel ja koos konventsiooniosalistest liikmesriikidega ettepaneku muuta asjaomaseid konventsiooni lisasid järgmiste ainete lisamise teel: heksabromobifenüül, kloordekoon, oktabromodifenüüleeter, pentaklorobenseen ja lühiahelalised klooritud parafiinid. Vastavalt kättesaadavale teaduslikule teabele ja läbivaatamisaaruannetele ning võttes nõuetekohaselt arvesse konventsiooni D lisa, ilmnevad endosulfaanil ja trifluraliinil püsivate orgaaniliste saasteainete omadused.5. Nimetatud kahte ainet on hinnatud vastavalt nõukogu direktiivile 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta[2]. Selle tulemusena tuleb endosulfiini sisaldavad taimekaitsevahenid täielikult ja lõplikult kasutusest kõrvaldada detsembriks 2007[3] ja trifluraliini sisaldavad taimekaitsevahendid detsembriks 2008[4]. Kuna nimetatud kemikaalidel on keskkonnas kaugedasikandumise potentsiaal, ei ole ei riiklikul ega ka ühenduse tasandil võetud meetmed keskkonna ja inimeste tervise kaitse kõrge taseme tagamiseks piisavad ning seetõttu on vaja võtta ulatuslikumad rahvusvahelised meetmed. Seetõttu on asjakohane, et ühendus ja konventsiooniosalistest liikmesriigid teeksid ettepaneku muuta asjaomaseid konventsiooni lisasid nimetatud kahe aine lisamise teel.B. SOOVITUSEelneva põhjal soovitab komisjon järgmist:– selleks, et alustada menetlust püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni lisade võimalikke muutusi käsitlevate läbirääkimiste pidamiseks, volitab nõukogu komisjoni seoses ühenduse pädevusalasse kuuluvate küsimustega esitama Stockholmi konventsiooni täitevsekretärile õigeaegselt, et teemat oleks võimalik arutada orgaaniliste saasteainete hindamise komitee järgmisel istungil 2007. aasta novembris, ühenduse nimel ja koos konventsiooniosalistest liikmesriikidega ettepaneku muuta asjaomaseid konventsiooni lisasid järgmiste ainete lisamise teel:- endosulfaan,- trifluraliin;– komisjon koos liikmesriikidega tagab ettepanekuid toetava asjakohase teabe esitamise sekretariaadile.[1] 9. jaanuaril 2007. aastal toimunud rahvusvaheliste keskkonnaküsimuste töörühma kohtumisel tuletas komisjon meelde, et kõik liikmesriigid peaksid Stockholmi konventsiooni võimalikult kiiresti ratifitseerima, et järgida ühtsuse põhimõtet ühenduse tegevuse puhul rahvusvahelisel tasandil[2] EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2005/58/EÜ (ELT L 246, 2.9.2005, lk 27).[3] ELT L 317, 3.12.2005, lk 25.[4] Peagi peaks vastu võetama komisjoni otsus trifluraliini nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmise kohta.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitletakse Hispaania 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Hispaania ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               19.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 212/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitletakse Hispaania 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Hispaania ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 212/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Hispaania esitas 29. aprillil 2011 oma 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2011. aasta riikliku reformikava. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati stabiilsusprogrammi ja reformikava üheaegselt.

               (7)

               Kriis tabas Hispaania majandust raskelt, mistõttu toimus aastatel 2008–2009 majanduses järsk kohandumine. Reaalne SKP vähenes 2008. aasta algusest 2010. aasta lõpuni 4,3 % ning tööhõive enam kui 10 %. Selle tulemusel suurenes töötuse määr 2010. aasta lõpuks 20,1 %ni, mis on kõrgeim näitaja ELis. Eelkõige mõjutas majanduslangus noori (töötuse määr 41,6 %) ja vähem haritud töötajaid (töötuse määr 26,4 %). Riigivõlakirjade intressid suurenesid seoses valitsemissektori võla negatiivse arenguga euroalas ja pangandussüsteem (eelkõige hoiupangad) sattus surve alla, samas kui kinnisvaramull lõhkes ja tegevus ehitussektoris vähenes järsult. Majandusbuumi ajal tekkinud suurte makromajanduslike tasakaalunihete käimasolev kõrvaldamine jätkub veel mõnda aega. Kõnealuste probleemide lahendamiseks on Hispaania valitsus näinud ette ambitsioonika reformikava, mis hõlmab eelarve konsolideerimist, avaliku sektori pensionireformi, hoiupankade restruktureerimist ning töö- ja tooteturu reforme.

               (8)

               Võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase ajakohastatud stabiilsusprogrammi hinnangu, on nõukogu arvamusel, et stabiilsusprogrammi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on aastatel 2011 ja 2012 optimistlik. Stabiilsusprogrammis kavandatakse viia eelarvepuudujääk alla kontrollväärtuse 3 % SKPst 2013. aastaks kooskõlas nõukogu 2099. aasta aprilli soovitustega ja vähendada puudujääki veelgi 2,1 %ni SKPst 2014. aastal. Stabiilsusprogrammiga ei nähta ette keskpika perioodi eesmärgi (milleks on tasakaalus eelarve) saavutamist stabiilsusprogrammi perioodi jooksul. Kõnealune kohandamiskava on asjakohane. Struktuurne eelarvepositsioon paraneb aastatel 2010–2013 keskmiselt 1,5 % SKPst, mis on kooskõlas nõukogu soovitusega, ja 2014. aastal lisaks 0,3 % SKPst. Võla suhe SKPsse peaks prognooside kohaselt suurenema 60,1 %ni SKPst 2010. aastal ja 69,3 %ni SKPst 2013. aastal ning kahanema pisut 2014. aastal. Konsolideerimiskava järgimine võib osutuda kavandatust halvemaks seoses liiga optimistliku makromajandusprognoosiga ja eelarve-eesmärkide võimaliku täitmatajätmisega piirkondlikul tasandil. Piirkondade arvele jääb suur osa avaliku sektori kulutustest ning 9 piirkonda 17st ei suutnud 2010. aastal eelarve-eesmärkidest kinni pidada. Samas on piirkondlike valitsuste puudujäägi ja võla kontrollimehhanismid juba paranenud ning Hispaania valitsus kohustunud võtma eelarve-eesmärkide täitmiseks vajalikke täiendavaid meetmeid.

               (9)

               2011. ja 2012. aastaks ette nähtud eelarve konsolideerimise saavutamiseks tuleb rangelt rakendada piirkondlike valitsuste suhtes kehtestatud puudujäägi ja võla kontrollimehhanisme. Hispaania valitsus on endale võtnud kohustuse võtta eelarve-eesmärkide saavutamiseks täiendavaid meetmeid, kui makromajanduslikud ja eelarvesuundumused osutuvad 2011. ja 2012. aastal prognoositust halvemaks. 2013. aasta kulude läbivaatamise kava määrab kindlaks mõned meetmed eelarve-eesmärkide toetuseks. Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega seotud riskitase kõrge.

               (10)

               Hispaania keskpika perioodi eelarveraamistik on olnud oluline vahend eelarve mitmeaastase planeerimise edendamisel ja seda on üldiselt hästi järgitud. Samas tuleb kriisi tõttu kõnealust raamistikku kohandada, et veelgi tugevdada finantsstabiilsust ja fiskaalpoliitika ennetavat osa. Selle tõhustamiseks kehtestatakse kooskõlas ELi uue majandusjuhtimise raamistikuga SKP keskpika perioodi nominaalkasvul põhinevad kulueeskirjad. Hispaania ametiasutuste poolt stabiilsusprogrammis ette nähtud eeskirjad oleksid keskvalitsuse ja kohalike omavalitsuste jaoks automaatselt siduvad. Samuti kavatseb valitsus eelarve- ja rahanduspoliitika nõukogu raames jõuda kokkuleppele selles, et eeskirju kohaldataks ka autonoomsete piirkondade suhtes.

               (11)

               Reformi puudumisel on elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele Hispaanias tõenäoliselt ELi keskmisest suurem. See on peamiselt tingitud asjaolust, et pensionikulude suhe SKPsse peaks prognooside kohaselt järgmistel aastakümnetel märkimisväärselt suurenema. Pikas perspektiivis kaasneb elanikkonna vananemisega pensionäride osakaalu järsk suurenemine. Hispaania valituse kavandatud pensionireform, millega on nõus ka sotsiaalpartnerid, parandab märkimisväärselt eelarve jätkusuutlikkust ja suurendab stiimuleid tööturul osalemiseks. Samas peab reformi heaks kiitma veel parlament ja sellesse võidakse teha väikseid muudatusi.

               (12)

               Hispaania on teinud olulisi samme pangandussüsteemi tugevdamiseks, andes riigi toetust ja võttes meetmeid hoiupankade restruktureerimiseks, pankade maksevõime tugevdamiseks ja nende bilansi läbipaistvuse parandamiseks. Selle tulemusena on see sektor läbinud märkimisväärse konsolideerimise, eriti hoiupankade osas, tuues kaasa positiivseid tagajärgi keskmise suurusega asutustele, vähendades ülemäärast tootmisvõimsust harukontorite ja tööhõive osas, tugevdades bilanssi, viies läbi rekapitaliseerimise ning tõstes tõhusust ja tasuvust. Hiljuti vastuvõetud õigusaktid on suunatud nende probleemide lahendamisele, mis on tekkinud seoses kohalike omavalitsuste rolliga hoiupankade juhtimisel, kuna suurem osa neist kannab oma varad ja kohustused üle kommertspankadele. Hispaania valitsus on kohustunud viima kogu restruktureerimisprotsessi lõpule 2011. aasta septembri lõpuks. Järgmise ringi stressitestide kaetus saab jälle olema ELi kõrgemaid.

               (13)

               Hispaania käimasolevat tööturureformi tuleb täiendada praeguse keerulise kollektiivsete palgaläbirääkimiste süsteemi läbivaatamisega. Sõlmitakse peamiselt piirkondlikke ja sektoripõhiseid kokkuleppeid, mistõttu on keeruline pidada kollektiivseid palgaläbirääkimisi ettevõtte tasandil. Kollektiivlepingute automaatne pikendamine, pikendamata lepingute kehtivus ja inflatsiooniga seotud järelindekseerimine soodustavad palkade inertsust, piirates palkade paindlikkust, mis omakorda takistab majanduse kiiremat kohandamist ja konkurentsivõime taastamist. Hispaania valitsus nõudis, et sotsiaalpartnerid lepiksid kollektiivsete palgaläbirääkimiste süsteemi reformi osas kokku 2011. aasta kevadel. Kokkuleppe puudumise tõttu võttis valitsus 10. juunil vastu kuningliku dekreedi, mis jõustus kohe, kuid vajab kehtima hakkamiseks parlamendi heakskiitu.

               (14)

               Väga kõrge tööpuuduse taustal käivitas Hispaania 2010. aasta septembri seadusega tööturureformi. Seaduse eesmärk on vähendada tööturu duaalsust ja noorte tööpuudust, suurendada haavatavate elanikkonnarühmade tööalast konkurentsivõimet ja parandada paindlikkust ettevõtete tasandil ning suurendada turuvahendamise tõhusust. 2011. aasta veebruaris kiideti heaks aktiivse tööturupoliitika reform, mis lisaks hõlmas meetmeid, et tugevdada tööturuasutuste nõustavat ja suunavat rolli ning nende tegevuse kooskõlastamist riiklikul ja piirkondlikul tasandil. Praeguses etapis on liiga vara täielikult hinnata, kas reform on piisav tööturu killustatuse ning noorte ja pikaajalise töötuse vähendamiseks, kuna mõnda meedet ei ole veel rakendatud. Hispaania valitsus on võtnud endale kohustuse võtta täiendavaid meetmeid 2011. aasta oktoobriks.

               (15)

               Hispaanias on vähenenud hinna- ja kulupõhine konkurentsivõime, kuigi ekspordituru osa, mis on kriisi ajal ja pärast seda kindlustunud, näitab häid tulemusi. Euroala keskmisest kiirem palgakasv, aeglasem tootlikkuse kasv ning konkurentsi puudumine mõnede toodete turul tingisid Hispaanias püsivalt suurema inflatsiooni. Maksusüsteemi tõhustamine aitaks parandada konkurentsivõimet. Konkurentsi täiendav tugevdamine tooteturgudel ja kollektiivsete palgaläbirääkimiste süsteemi reformi vastuvõtmine tagamaks, et palgakasv peegeldab paremini tootlikuse arengut ettevõtte tasandil, aitab parandada konkurentsivõimet.

               (16)

               Eriti murettekitav on Hispaanias kooli poolelijätmise kõrge tase (31,2 % 2009. aastal), kuna see vähendab kvalifitseeritud tööjõu kättesaadavust, mõjutab asjaomaste isikute väljavaateid leida tööd ja vähendab kasvupotentsiaali. 15. veebruaril 2011 vastu võetud jätkusuutliku majanduse seadus hõlmab meetmeid inimkapitali kvaliteedi ja kvantiteedi suurendamiseks hariduse ja kutseõppe edendamise teel. Kooli poolelijätmise piiramiseks ja kutseõppe parandamiseks võetud uute meetmete tõhusus on veel ebaselge ning nende rakendamine kõigil valitsemistasanditel võib osutuda keeruliseks.

               (17)

               Hispaania on teinud märkimisväärseid edusamme toote- ja teenusteturgude konkurentsitingimuste parandamisel ning seega tootlikkuse aeglase kasvu ühe põhjuse kõrvaldamisel. Teenuste direktiivi ülevõtmine siseriiklikusse õigusesse on Hispaanias hästi edenenud ja Hispaania on selles osas ambitsioonikas, aga kutseteenuste liberaliseerimisega on vaja jätkata. Jätkusuutliku majanduse seadus hõlmab eri meetmeid, et parandada ärikeskkonda, tugevdada konkurentsi ja edendada keskkonna jätkusuutlikkust.Tõhus rakendamine vajab jätkuvaid pingutusi kõigil valitsemistasanditel ning asjakohast kooskõlastamist.

               (18)

               Hispaania on võtnud laiendatud euroala pakti raames mitmeid kohustusi. Eelarve osas on Hispaania võtnud endale kohustuse kehtestada kulueeskirjad, et tugevdada finantsstabiilsust ja seega riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Finantsstabiilsuse tugevdamiseks on Hispaania võtnud endale kohustuse viia enne 30. septembrit lõpule finantssektori restruktureerimise. Tööhõivemeetmed keskenduvad aktiivset tööturupoliitikat käsitlevate õigusaktide ja kutseõpet reguleerivate eeskirjade rakendamisele, samuti mitteametliku tööhõivega seotud probleemidele. Konkurentsivõimet edendavad meetmed keskenduvad kollektiivsete palgaläbirääkimiste süsteemi reformile, reguleeritud kutsealadele, konkurentsivõimealase nõuandekomitee loomisele ja pankrotiõiguse reformile. Eespool osutatud kohustused on seotud pakti nelja valdkonnaga. Need kajastavad käimasolevat reformikava, nähes ette kindla tähtaja teatavate reformide rakendamiseks ja tagades juba läbiviidud reformide täieliku rakendamise. Laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi on hinnatud ja võetud arvesse soovituste koostamisel.

               (19)

               Komisjon on hinnanud Hispaania stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava, sealhulgas euroala pakti raames võetud kohustusi. Komisjon on võtnud arvesse mitte üksnes nende asjakohasust Hispaania fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse, vaid ka ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldjuhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse siseriiklikesse otsustesse. Sellega seoses on komisjon seisukohal, et Hispaania valitsus on koostanud eelarve konsolideerimise kava kooskõlas seatud eesmärkidega, kuid teatavad ohud püsivad. Avaliku sektori kulud peaksid kasvama aeglasemalt kui SKP keskpikas perspektiivis ning läbi tuleb viia pensionireform. Aastatel 2011–2012 tuleks keskenduda finantssüsteemi stabiilsuse tagamisele (nt hoiupankade restruktureerimise ja konsolideerimise teel) ja siseriiklike kasvuallikate tugevdamisele, piirates praegust kõrget töötuse määra peamiselt kollektiivsete palgaläbirääkimiste süsteemi reformimise ja tööturu käimasoleva reformi jätkamise teel, jälgides ja hinnates samas kõnealuste reformide tõhusust. Teenustesektor, kaubandus ja kutseteenused tuleks avada suuremale konkurentsile ning ettevõtete halduskoormust tuleks vähendada.

               (20)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut ning samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. juuni 2010. aasta soovitust, on nõukogu läbi vaadanud Hispaania 2011. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi ja tema arvamus (3) kajastub eelkõige punktis 1 esitatud soovituses. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Hispaania riikliku reformikava,

         SOOVITAB Hispaanial võtta ajavahemikul 2011–2012 järgmisi meetmeid:

               1.

               rakendada 2011. ja 2012. aastal eelarvepoliitikat ning korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2013. aastal kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu soovitusega, tagades eelarve-eesmärkide saavutamise kõigil valitsemistasanditel, sealhulgas rangelt kohaldades olemasolevaid piirkondlike valitsuste suhtes kehtestatud puudujäägi ja võlakontrolli mehhanisme; võtta täiendavaid meetmeid, kui eelarve- ja majandussuundumused ei osutu kavakohasteks; kasutada kõiki võimalusi, sealhulgas paremaid majandustingimusi, eelarvepuudujäägi kiiremaks vähendamiseks; määrata kindlaks konkreetsed meetmed, et täielikult toetada 2013. ja 2014. aasta eesmärkide saavutamist, mis peaksid valitsemissektori võla kõrget taset vähendama ning tagama piisava arengu keskpika perioodi eesmärkide saavutamiseks. Hoida avaliku sektori kulude kasv allpool SKP kasvu keskpikas perspektiivis, kehtestades vastavalt kavandatule siduvad eelarve kulueeskirjad kõigil valitsemissektori tasanditel. Jätkata infoandmise parandamist piirkondlike ja kohalike valitsuste eelarvete ja nende täitmise kohta;

               2.

               võtta vastu kavandatud pensionireform, et tõsta seadusjärgset pensioniiga ja suurendada pensioni arvestamise aluseks võetavate tööaastate arvu vastavalt kavandatule; vaadata kavakohaselt korrapäraselt läbi pensioniparameetrid kooskõlas oodatava elueaga ja töötada välja täiendavad meetmed, et parandada eakamate töötajate elukestvat õpet;

               3.

               jälgida hoolsalt käimasolevat finantssektori restruktureerimist, eelkõige hoiupankade osas, eesmärgiga lõpetada see kavakohaselt 30. septembriks 2011;

               4.

               uurida maksusüsteemi tõhususe parandamise võimalusi, näiteks suundudes töömaksustamiselt tarbimise ja keskkonna maksude kehtestamisele, tagades samal ajal eelarve konsolideerimise kava;

               5.

               pärast sotsiaalpartneritega konsulteerimist ja kooskõlas siseriikliku tavaga viia lõpule kollektiivsete palgaläbirääkimiste süsteemi reformi ja palkade indekseerimise süsteemi reformi vastuvõtmine ning jätkata nende laiaulatusliku rakendamisega tagamaks, et palgakasv kajastaks paremini tootlikkuse suundumusi ning kohalikke ja ettevõtte tasandi tingimusi, ning anda ettevõtetele piisavalt paindlikust, et nad saaksid oma töötingimusi kohandada majanduskeskkonna muutustele;

               6.

               hinnata 2011. aasta lõpuks 2010. aasta septembri tööturureformi ja 2011. aasta veebruari aktiivse tööturupoliitika reformi mõju, esitades vajaduse korral ettepanekud täiendavaks reformiks, et piirata tööturu killustatust, ning parandada noorte tööhõivetingimusi; tagada riikliku reformikavaga ette nähtud meetmete toime hoolikas seire, et vähendada kooli poolelijätmist, sealhulgas ennetamise poliitika abil, ning hõlbustada üleminekut kutseõppele ja koolituskavadele;

               7.

               liberaliseerida veelgi kutseteenuseid ja võtta vastu kavandatud õigusaktid, et korraldada ümber reguleeriv raamistik ning kõrvaldada konkurentsi, tõhusust ja innovatsiooni takistavad piirangud; rakendada kõigil valitsemistasanditel jätkusuutliku majanduse seadust, eelkõige meetmeid, mille eesmärk on parandada ärikeskkonda ja edendada konkurentsi toote- ja teenusteturgudel; parandada kooskõlastamist piirkondlike ja riiklike ametiasutuste vahel ning vähendada ettevõtete halduskoormust.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3.