               4.10.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 356/130

      P8_TA(2017)0440
      Idapartnerlus: 2017. aasta novembri tippkohtumine
      Euroopa Parlamendi 15. novembri 2017. aasta soovitus nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele, mis käsitleb idapartnerlust 2017. aasta novembri tippkohtumise eel (2017/2130(INI))
      (2018/C 356/18)

         Euroopa Parlament,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 2, 3 ja 8 ning ja eelkõige V jaotise artikleid 21, 22, 36 ja 37 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu V osa,

                  —

                  võttes arvesse idapartnerluse käivitamist Prahas 7. mail 2009. aastal kui ELi ja tema idapartnerite Armeenia, Aserbaidžaani, Valgevene, Gruusia, Moldova ja Ukraina ühist püüdlust,

                  —

                  võttes arvesse Varssavis (2011), Vilniuses (2013) ja Riias (2015) toimunud idapartnerluse tippkohtumiste ühisdeklaratsioone,

                  —

                  võttes arvesse 27 liikmesriigi ning Euroopa Ülemkogu, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Komisjoni juhtide deklaratsiooni, mis võeti vastu Roomas 25. märtsil 2017,

                  —

                  võttes arvesse Euronesti parlamentaarse assamblee, idapartnerluse kodanikuühiskonna foorumi ning Regioonide Komitee ning idapartnerluse riikide kohalike ja piirkondlike omavalitsuste konverentsi (CORLEAP) soovitusi ja tegevust,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Komisjoni ja Euroopa välisteenistuse teatisi Euroopa naabruspoliitika (ENP) kohta, täpsemalt 2017. aasta aruannet läbivaadatud Euroopa naabruspoliitika rakendamise kohta (JOIN(2017)0018) ja 2017. aasta läbivaadatud töödokumenti pealkirjaga „Idapartnerlus – 20 tulemust 2020. aastaks: keskendumine peamistele prioriteetidele ja tulemustele“ (SWD(2017)0300), samuti 2016. aasta teatist Euroopa Liidu üldise välis- ja julgeolekupoliitika strateegia kohta,

                  —

                  võttes arvesse ELi välisasjade nõukogu järeldusi ENP ja idapartnerluse kohta,

                  —

                  võttes arvesse oma 5. juuli 2017. aasta soovitust nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 72. istungjärgu kohta (1) ning oma resolutsioone, eelkõige 15. juuni 2017. aasta resolutsiooni Afgan Mukhtarli juhtumi ja meedia olukorra kohta Aserbaidžaanis (2), 6. aprilli 2017. aasta (3) ja 24. novembri 2016. aasta (4) resolutsioone olukorra kohta Valgevenes, 16. märtsi 2017. aasta resolutsiooni ELi prioriteetide kohta ÜRO Inimõiguste Nõukogu 2017. aasta istungjärkudel (5), 13. detsembri 2016. aasta resolutsiooni naiste õiguste kohta idapartnerluse riikides (6), 21. jaanuari 2016. aasta resolutsiooni assotsieerimislepingute / põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduspiirkondade kohta Gruusia, Moldova ja Ukrainaga (7) ning 9. juuli 2015. aasta resolutsiooni Euroopa naabruspoliitika kohta (8),

                  —

                  võttes arvesse Gruusia, Moldova ja Ukraina parlamentide 3. juuli 2017. aasta ühisavaldust,

                  —

                  võttes arvesse kodukorra artiklit 113,

                  —

                  võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A8-0308/2017),

                  A.

                  arvestades, et idapartnerluse aluseks on Armeenia, Aserbaidžaani, Valgevene, Gruusia, Moldova, Ukraina ja Euroopa Liidu ühine pühendumine oma suhete süvendamisele eesmärgiga austada rahvusvahelise õiguse põhimõtteid ja põhiväärtusi, nende hulgas demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi ja põhivabadusi ning meeste ja naiste võrdõiguslikkust, samuti turumajandust, kestlikku arengut ja head valitsemistava;

                  B.

                  arvestades, et idapartnerlus on keskendunud ühistele eesmärkidele – stabiilsuse, usalduse loomise ja koostöö edendamisele, demokraatlike reformide toetamisele, heanaaberlikele suhetele, konfliktide rahumeelsele lahendamisele ja piirkondlikule koostööle, inimestevaheliste kontaktide tõhustamisele ja kaubanduse hoogustamisele, et süvendada poliitilist dialoogi ja assotsieerumist ning majanduslikku koostööd ja integratsiooni;

                  C.

                  arvestades, et EL püüab oma üldise strateegia ja läbivaadatud ENP kaudu tuua oma partnerid kiirendatud poliitilise assotsieerimise ja ELiga majandusliku integreerumise abil lähemale, püüdes samal ajal edendada poliitilist stabiliseerumist, ühiskondlikku vastupanuvõimet ja majanduslikku õitsengut oma naabruskonnas ning pakkudes võimalusi privilegeeritud poliitiliste ja majanduslike suhete loomiseks iga partnerriigi ambitsioonidest lähtuvalt;

                  D.

                  arvestades, et kuna EL peab koostööd omaette väärtuseks ja usub kindlalt, et see toob kasu kõigile asjaosalistele, on liit võtnud endale kohustuse jätkata tööd kõigi idapartnerluse riikidega, tingimusel et ei seata kahtluse alla ega õõnestata Euroopa põhiväärtusi;

                  E.

                  arvestades, et EL ja selle partnerid peavad leidma ressursid ja vahendid, mis vastaksid võetud kohustustele, ning arvestades, et partnerid peavad rohkem keskenduma olemasolevate lepingute rakendamisele;

                  F.

                  arvestades, et 2015. aasta Riia tippkohtumisel kutsuti osalejaid tagama järgmise tippkohtumise ajaks edusamme järgmistes valdkondades: 1) institutsioonide tugevdamine ja hea valitsemistava, 2) liikuvus ja inimestevahelised kontaktid, 3) majanduslik areng ja turuvõimalused ning 4) ühenduvus, energiatõhusus, keskkonna- ja kliimamuutused;

                  G.

                  arvestades, et pärast viimast tippkohtumist on tehtud märkimisväärseid edusamme, eelkõige on sõlmitud ja jõustatud kolm assotsieerimislepingut, sh põhjalikke ja laiaulatuslikke vabakaubanduspiirkondi käsitlevad lepingud Gruusia, Moldova ja Ukrainaga, samuti on kehtestatud viisavaba režiim Gruusia ja Ukrainaga alates 2017. aastast (ja Moldovaga 2014. aastast), lõpule on viidud läbirääkimised kõikehõlmava ja laiendatud partnerluslepingu üle Armeeniaga (näide sellest, kuidas Euraasia Majandusliidu liikmesus ja osalemine ELi naabrusstrateegiates võivad koos eksisteerida), on alustatud läbirääkimisi uue kõikehõlmava lepingu üle Aserbaidžaaniga, mitmes nimetatud riigis on vastu võetud reforme Euroopa Liidu poliitilisel, tehnilisel ja rahalisel toel ning Valgevene suhtes jätkatakse kriitilist lähenemispoliitikat;

                  H.

                  arvestades, et alates idapartnerluse loomisest Prahas on mõne asutajaliikme inimõiguste olukord üldiselt halvenenud ja demokratiseerumise suundumused on asendunud vastupidiste suundumustega; arvestades, et üks peamistest ülesannetest on aidata kaasa praegusele arengule kaasava, vastutava, stabiilse ja elujõulise demokraatia suunas;

                  I.

                  arvestades, et suurenenud liikuvus ning inimestevaheliste kontaktide edendamine partnerriikide ja ELi vahel on endiselt asendamatud vahendid, mille abil edendada Euroopa väärtusi;

                  J.

                  arvestades, et komisjoni ja Euroopa välisteenistuse poolt välja pakutud uuel strateegilisel tegevuskaval, mis ühendab nii kahepoolset kui ka piirkondlikku koostööd, on eesmärk suunata ELi tulevast tööd kuues partnerriigis, keskendudes 2020. aastaks 20 tulemusele;

                  K.

                  arvestades, et ELi idapartnerite iseseisvust, suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust ohustavad endiselt lahendamata piirkondlikud konfliktid, sealhulgas mõned, mille algatas ja mida toetab jätkuvalt ja aktiivselt Venemaa Föderatsioon vastuolus oma rahvusvaheliste kohustustega järgida rahvusvahelist õiguskorda; arvestades, et EL peaks aktiivsemalt osalema oma naabruse konfliktide rahumeelses lahendamises; arvestades, et Venemaa agressioon Ukraina suhtes, Krimmi poolsaare annekteerimine ning kahe Gruusia piirkonna jätkuv okupeerimine, samuti Venemaast lähtuvad hübriidohud, sh destabiliseerimine ja propaganda, ohustavad Euroopa julgeolekut tervikuna;

                  L.

                  arvestades, et idapartnerluse poliitika põhineb iga partneri suveräänsel õigusel valida, kuivõrd tihedaid suhteid ta ELiga soovib; arvestades, et partnerid, kes püüavad tihendada suhteid ELiga, peaksid saama arvestada suurema abi ja toetusega ühiste eesmärkide saavutamiseks, kui nad täidavad võetud kohustusi reformide osas, vastavalt põhimõttele „rohkema eest rohkem“;

                  1.

                  soovitab nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele järgmist:

            Idapartnerluse tuleviku kohta

                  a)

                  tagada, et 2017. aasta novembri tippkohtumine oleks tulevikku suunatud, annaks uue dünaamika ja selge poliitilise visiooni idapartnerluse kui pikaajalise poliitika tulevikust; tagada, et selle tippkohtumise tulemused looksid esmajärjekorras aluse Euroopa Liidu põhiväärtuste, eelkõige demokraatia, inimõiguste, põhivabaduste, õigusriigi, hea valitsemistava, kodanikuõiguste, mittediskrimineerimise ning meeste ja naiste võrdõiguslikkuse austamise toetamisele, millel põhineb idapartnerlus, rõhutades, et need väärtused on assotsieerimislepingute keskmes ja tunnustades asjaomaste partnerite pühendumust neid väärtusi rakendada ja edendada;

                  b)

                  täita kodanike kõrgeid ootusi kõikides partnerriikides seoses korruptsiooni väljajuurimise, organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise ning õigusriigi ja hea valitsemistava tugevdamisega; püüelda seetõttu selles suunas, et partnerid ka edaspidi võtaksid vastu ja rakendaksid täiel määral reforme, mis on seotud kohtusüsteemi ja avaliku haldusega ning korruptsiooni- ja organiseeritud kuritegevuse vastase võitlusega, lähtudes asjakohastest tegevuskavadest selgelt määratletud eesmärkide ja tähtaegadega;

                  c)

                  tugevdada idapartnerluse raames partnerriikide kodanikuühiskonda ja selle ülitähtsat rolli nii asendamatu osalejana demokraatia tugevdamise protsessis kui ka piirkondliku koostöö platvormina, seistes kompromissitult kõigi õigusaktide ja meetmete vastu, mille eesmärk on piirata kodanikuühiskonna õiguspärast tegevust, ja julgustades kodanikuühiskonda tihedamalt osalema partnerlusega seotud reformide väljatöötamises, nende rakendamise kontrollimises ja järelevalves ning edendades avalik-õiguslike asutuste läbipaistvust ja vastutust;

                  d)

                  toetada valimisreforme, mis tagavad õigusraamistike kooskõla rahvusvaheliste standarditega, Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) juhitavate rahvusvaheliste vaatlusmissioonide soovitustega ja Veneetsia komisjoni arvamustega, mis on koostatud läbipaistvalt ning mis on laialdase avaliku arutelu teema ja saavutada võimalikult suur konsensus opositsiooni ja kodanikuühiskonnaga, et parandada valimissüsteeme ilma eelarvamusteta valitsevate erakondade suhtes; tagada, et EL kohaldaks rangelt kokkulepitud tingimuslikkust, mis on seotud valimisreformiga;

                  e)

                  tagada, et 2017. aasta novembri tippkohtumisel võetaks arvesse seni saavutatut, rõhutades vajadust täita antud lubadused ja andes uut hoogu idapartnerluse edasisele arengule, sh tagades kodanike jaoks olulised tulemused, eelkõige tööhõive, sotsiaal-majandusliku ebavõrdsuse vähendamise, transpordi ja ühenduvuse, energiasõltumatuse, liikuvuse ja hariduse osas, märkides, et selles suhtes on oluline vahend uus Euroopa välisinvesteeringute kava;

                  f)

                  jätkata jõupingutusi, mille eesmärk on võidelda tööpuuduse vastu, eriti noorte seas, sealhulgas sellise noorte toetusmeetmete paketi nagu EU4Youth programmi abil, ning arendada oskusi, mis vastavad tööturu muutuvatele vajadustele, sealhulgas kutsehariduse ja -koolituse kaudu, edendades ettevõtlust, toetades kestlikku põllumajandust, arendades digitaalmajandust, laiendades sotsiaalset taristut ning avalike ja erateenuste sektorit, muu hulgas tervishoiu ja hoolekande valdkonnas;

                  g)

                  edendada ja aktiivselt toetada diskrimineerimisvastase poliitika elluviimist ühiskonna kõigis sektorites; tagada meeste ja naiste võrdõiguslikkus riiklikus poliitikas ning toetada naiste tööalast konkurentsivõimet ja ettevõtluse arendamist poliitilise järjepidevusega, mis tagatakse ka pärast 2020. aasta tähtaega;

                  h)

                  pühenduda koostööle ELi ja partnerriikide vahelise suurema liikuvuse vallas; toetada Moldovat, Gruusiat ja Ukrainat viisanõude kaotamise lepingu rakendamisel ning tagada, et tulevikus ei rakendataks viisa peatamise mehhanisme, tehes seda eelkõige tiheda koostöö kaudu politsei ja tolli valdkonnas, et tagada kaitse julgeolekuohtude ja kuritegevuse eest ning vältida riigis lubatust kauem viibimist; algatada viisa-alast dialoogi Armeeniaga, julgustada Aserbaidžaani viisalihtsustus- ja tagasivõtulepingute rakendamisel, et algatada tulevikus viisa-alane dialoog, ja lõpetada läbirääkimised viisalihtsustus- ja tagasivõtulepingute üle Valgevenega selle kodanike hüvanguks, juhul kui need riigid saavutavad märkimisväärset edu põhiväärtuste vallas ja vastavad täpselt tingimustele, mis on määratletud viisavabaduse tegevuskavades;

                  i)

                  suurendada võimalusi tihedamaks koostööks hariduse, teaduse ja innovatsiooni valdkonnas, eelkõige sellistes programmides nagu „Erasmus+“, „Tipptasemel teadmiste levitamine ja osaluse laiendamine“ ja „EU4innovation“ osalemise hõlbustamise kaudu, samuti Euroopa Investeerimispanga laenutagatiste andmise kaudu osana tema programmist „InnovFin“; pakkuda toetust hariduse reformimiseks ning teadusuuringute ja innovatsiooni lõhe kaotamiseks;

                  j)

                  tagada, et 2017. aasta novembri tippkohtumise tulemused annaksid suuremat hoogu kestlikule majanduskasvule, olemasolevate sektorite ajakohastamisele, kaubandusele ja investeerimisvõimalustele, sealhulgas piirkonnasisestele võimalustele piiriüleseks koostööks, ja pöörata erilist tähelepanu ettevõtlusele ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele (VKEd);

                  k)

                  nõuda kohandatud ELi toetust assotsieerimiskavadele ja nendega seotud struktuurireformidele, eelkõige sellistele, mis võimaldavad paremat konkurentsivõimet, soodsamat ettevõtluskeskkonda ja piisavat juurdepääsu rahastamisallikatele, sealhulgas algatuse EU4Business kaudu; jälgida tähelepanelikult põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduslepingute rakendamist, et hoida ära sotsiaalset ja keskkonnadumpingut; töötada välja sihtotstarbeline abi VKEdele, et aidata neil täielikult ära kasutada põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduslepingute potentsiaali; edendada ja toetada tõelist majandussüsteemi reformi, mille eesmärk on kaotada monopolid ning piirata oligarhide rolli, kehtestades asjakohased seadused ning viies ellu pangandus- ja finantssektori põhjaliku reformi eesmärgiga võidelda rahapesu ja maksudest kõrvalehoidumise vastu;

                  l)

                  toetada vajaliku transpordi- ja ühendustaristu arengut, sealhulgas TEN-T põhivõrgu ambitsioonika investeeringukava kaudu, ning edendada ka piirkonnasisest kaubandust; toetada taristuprojekte, mis loovad uusi võimalusi kaubanduses ning võimaldavad suuremat teabevahetust ELi ja partnerriikide vahel ja partnerite hulgas;

                  m)

                  parandada energiasõltumatust ja -tõhusust konkreetsete investeeringute ja energiaallikate mitmekesistamise abil, eelkõige taastuvenergia vallas, ning vähendades sõltuvust fossiilkütustest, tehes tugevdatud koostööd kõigis ELi energialiidu prioriteetsetes valdkondades ning partnerite energiaturgude ja Euroopa energiaturu tihedama lõimimise abil, keskendudes eelkõige vastastikusele seotusele ja taristule; tagada, et piirkonnas asuvad avamere ja maismaa torujuhtmetaristu osad – sealhulgas Nord Stream 2 torujuhe – oleksid täiel määral kooskõlas ELi õigusaktidega ja energialiidu strateegiaga ning et need ei kahjustaks piirkonna energiajulgeolekut; teha koostööd idapoolsete partneritega, et toetada kodumajapidamisi, keda energiahindade tõus kõige rohkem mõjutab;

                  n)

                  tagada täielik vastavus rahvusvahelistele tuumaohutust ja keskkonnakaitset käsitlevatele kokkulepetele ja kohustustele; suurendada jõupingutusi kliimamuutustega seotud kohustuste täitmiseks, sealhulgas üldsuse teadlikkuse suurendamise ning vananenud elektrijaamade järkjärgulise ja kestliku kasutuselt kõrvaldamisega Armeenias ja Ukrainas; jälgida tähelepanelikult selliste uute projektide väljatöötamist nagu Valgevenes Ostrovetsis asuv tuumaelektrijaam;

                  o)

                  tagada, et 2017. aasta novembri tippkohtumise tulemustes käsitletaks ka julgeolekuohte ja konflikte, mis mõjutavad partnerite ja piirkonna kui terviku iseseisvust, suveräänsust, territoriaalset terviklikkust, põhilisi inimõigusi ning poliitilist, sotsiaalset ja majanduslikku stabiilsust ja arengut;

                  p)

                  võtta endale ülesandeks toetada ELi liikmesriikide meetmete ühtsust, säilitades kollektiivse surve Venemaale, kelle sõjaline kohalolek selles piirkonnas on viimastel aastatel kõigele vaatamata vaid kasvanud, võttes eelkõige tugevdatud kindla suunitlusega piiravaid meetmeid, et lahendada Ida-Ukraina konflikt Minski lepingute täieliku ja tegeliku rakendamise ning OSCE järelevalvemissiooni alalhoidmise abil, et lahendada Venemaa ja Gruusia konflikt konkreetsete tulemuste abil Genfi rahvusvahelistel aruteludel ja 2008. aasta relvarahukokkuleppe Venemaa-poolse täieliku rakendamise abil, et taastada Ukraina täielik suveräänsus Krimmis, Gruusia suveräänsus tema okupeeritud piirkondades Abhaasias ja Lõuna-Osseetias ning Moldova suveräänsus Transnistrias, pöörata piisavat tähelepanu ohtlikule ökoloogilisele olukorrale Ida-Ukrainas, toetada oma partnereid nende vastupanuvõime tugevdamisel ning teha lõpp riigi poolt rahastatud atentaatidele, kübersõdadele, väärinfole ja muud liiki destabiliseerimisele;

                  q)

                  rõhutada, et idapartnerite osalemine sõjalistel õppustel, mille sihtmärgiks on EL ja/või mõned liidu partnerid, nagu Venemaa juhitud Zapad 2017 õppus Valgevenes, on vastuvõetamatu; tagada, et partnerid ei tegeleks selliste õppustega ka edaspidi;

                  r)

                  nõuda, et viivitamatult lõpetataks Armeenia ja Aserbaidžaani vägede vaheline sõjaline vaenutegevus, mis võtab tarbetult sõdurite ja tsiviilisikute elusid ning samas takistab sotsiaalmajanduslikku arengut; kinnitada taas oma toetust OSCE Minski rühma kaasesimeeste jõupingutusele Mägi-Karabahhi konflikti lahendamisel ja nende 2009. aasta peamistele põhimõtetele, mis hõlmavad territoriaalset terviklikkust, enesemääramisõigust ja jõu kasutamisest hoidumist; paluda Armeenial ja Aserbaidžaanil alustada uuesti heas usus läbirääkimisi, et rakendada neid põhimõtteid konflikti lahendamiseks, millel puudub sõjaline lahendus; kutsuda Armeenia ja Aserbaidžaani valitsusi üles pidama kõrgetasemelisi läbirääkimisi ning pühenduma tõelise usalduse loomise meetmetele ning dialoogile Armeenia ja Aserbaidžaani kodanikuühiskondade vahel; muuta ELi ja iga osalise vaheliste uute lepingute ratifitseerimise eeltingimuseks selgete kohustuste võtmine ja olulised edusammud konflikti lahendamisel, nagu relvarahu säilitamine ja 2009. aasta peamiste põhimõtete rakendamise toetamine;

                  s)

                  nõuda jätkuvat toetust ELi ja OSCE missioonide tehtavale tööle Gruusias, Moldovas ja Ida-Ukrainas kui olulistele rahu ja julgeoleku tagamise operatsioonidele ennekõike kohalike kodanike hüvanguks; tagada nende missioonide mandaatide tõhus täitmine ja nõuda tungivalt, et Venemaa tagaks missioonidele takistamatu juurdepääsu; kaaluda, kas toetada relvastatud OSCE politseimissiooni saatmist Ida-Ukrainasse; kaaluda koos partnerriikidega ELi suurema rolli võtmise väljavaadet selliste konfliktide lahendamisel, k.a ambitsioonikate igakülgsete ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonide käivitamine, mille ülesandeks on tugevdada julgeolekut ja stabiilsust;

                  t)

                  paluda ELi partnerriikidel teha täielikku koostööd ELiga selliste probleemide käsitlemisel nagu ebaseaduslik ränne, terrorism, küberkuritegevus, inimkaubandus, salakaubandus ja ebaseaduslik kauplemine;

                  u)

                  kaaluda idapartnerluse poliitika raames pikemaajalist atraktiivset idapartnerluse EaP+ mudelit assotsieerunud riikide puhul, kes on teinud olulisi edusamme assotsieerimislepingute ning põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduslepingutega seotud reformide valdkonnas, mis võiks lõpuks viia tolliliidu, energialiidu, digitaalse liidu ja Schengeni alaga ühinemiseni, täiendava juurdepääsuni ELi siseturule, ELi transpordivõrkudesse integreerimise, tööstuspartnerluste, suurema osaluseni teistes ELi programmides ja ametites, suurema koostööni ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames, samuti suuremal arvul koheste meetmeteni, näiteks ühepoolsete täiendavate tariifsete soodustusteni, partnerite ja ELi vahel rändlustasude kaotamise konkreetse ajakavani ning suure läbilaskevõimega lairibaühenduse arendamiseni; teha idapartnerluse EaP+ mudel kättesaadavaks teistele idapartnerluse riikidele, kui need on selliste suuremate kohustuste võtmiseks valmis ja on teinud ühtlasi märkimisväärseid edusamme vastastikku kokku lepitud reformide elluviimisel;

                  v)

                  kaaluda mitteassotsieerunud riikide jaoks uusi vahendeid kodanikuühiskonna, äriühingute, teadusringkondade ja sõltumatute meediakogukondade ning noorte toetamiseks, sealhulgas rahaliste lisavahendite ja liikuvuspartnerluste kaudu;

                  w)

                  tagada, et mõlemal juhul on ühised eesmärgid keskmise või vajaduse korral pikaajalise tähtajaga, ning julgustada mõningaid partnerriike liikuma valimistsüklite loogikast edasi strateegilisemate visioonide suunas;

            Idapartnerluse rakendamise kohta

                  x)

                  korrata uuesti diferentseerimise põhimõtet ning asjaolu, et ELiga tehtava koostöö ulatuse ja sügavuse määravad ära ELi ja tema partnerite sihid, aga ka reformide tempo ja kvaliteet, mida tuleb hinnata nende täieliku ja tõhusa rakendamise põhjal, eriti seoses demokraatia, inimõiguste, põhivabaduste, õigusriigi põhimõtete ja hea valitsemistava austamisega;

                  y)

                  rõhutada, et idapartnerluse eesmärk on luua vajalikud tingimused tihedaks poliitiliseks ja majanduslikuks integratsiooniks, sealhulgas ELi programmides osalemiseks; korrata, et assotsieerimislepingud Gruusia, Moldova ja Ukrainaga ei kujuta endast lõppeesmärki nende suhetes ELiga; tunnustada veel kord nende riikide Euroopa-suunalisi püüdlusi; osutada sellele, et vastavalt ELi lepingu artiklile 49 ja kooskõlas 25. märtsi 2017. aasta Rooma deklaratsiooniga võib iga Euroopa riik taotleda ELi liikmeks saamist tingimusel, et ta peab kinni Kopenhaageni kriteeriumidest ja demokraatia põhimõtetest, austab põhivabadusi ja inimõigusi, sealhulgas vähemuste õigusi, ning järgib õigusriigi põhimõtet; nõuda tungivalt, et liikmesriigid lepiksid sellega seoses kokku ambitsioonikas 2017. aasta tippkohtumise deklaratsioonis, milles seatakse asjakohased pikaajalised eesmärgid;

                  z)

                  kutsuda Gruusiat, Moldovat ja Ukrainat üles keskenduma assotsieerimiskavade rakendamisele, et kasutada kõiki assotsieerimislepingutega antavaid võimalusi, ning osaleda ka ühistes aruteludes assotsieerimislepingute ning põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduslepingute valdkonnas tehtavate reformidega seotud edusammude, võimaluste ja väljakutsete üle; tuletada meelde, kui oluline on ülalnimetatud reformide tegelik rakendamine riikide tulevase stabiilsuse ja arengu ning sealsete ühiskondade heaolu jaoks; kinnitada taas, et EaP+ mudeli raames suhete süvendamine ja igasugune ELi liikmesuse väljavaade nõuavad olulisi edusamme kõnealuste reformide rakendamises, eriti selles osas, mis puudutab õigusriiki ning inimõiguste ja hea valitsemistava järgimist;

                  aa)

                  tagada, et partnerite praeguse ja edasise koostöö ja toetuse ulatus on alati seotud range tingimuslikkusega ning et seda ka järgitakse; rõhutada, et ELi rahaline toetus oma partneritele sõltub konkreetsetest reformimeetmetest ja nende tulemuslikust elluviimisest, ning et ELi stiimulipõhisest lähenemisest saavad jätkuvalt kasu eelkõige need partnerid, kes viivad läbi kõige kaugeleulatuvamaid reforme; näha ette väiksemad osamaksed toetuste maksmisel, võimaldamaks ELil paremini reageerida ootamatutele kriisidele või reformide puudumisele; rõhutada eelkõige, et ühtegi laiaulatuslikku lepingut ei ratifitseerita riigiga, kes ei austa ELi väärtusi, jättes eelkõige kohaldamata Euroopa Inimõiguste Kohtu otsused ning ahistades, ähvardades ja taga kiusates inimõiguste kaitsjaid, valitsusväliseid organisatsioone ja ajakirjanikke; toonitada ka, et enne kui alustatakse või lõpetatakse uut dialoogi viisavaba režiimi küsimuses, peavad olema täidetud selged kriteeriumid; korrata taas, et tagasikäik varasemate saavutuste osas viib süstemaatiliselt lepingute peatamiseni, sealhulgas ka viisavaba režiimi ja Euroopa Liidu poolse rahastamise valdkonnas;

                  ab)

                  toetada idapartnerluse mitmepoolset mõõdet kui vahendit mitmepoolse usalduse suurendamiseks eelkõige konfliktist mõjutatud piirkondades, ning luua võimalused piirkondlikuks koostööks, sealhulgas rahvusvaheliste kodanikuühiskonna platvormide kaudu, kohalike ja piirkondlike omavalitsuste koostöö abil ning piiriüleste projektidega, nagu inimestevahelised programmid, mis hõlmavad kultuuridevahelist dialoogi ja nooremaid põlvkondi muutusi ajendavate teguritena;

                  ac)

                  rõhutada seda, kui tähtis on idapartnerluse alane järjepidev ja tõhus, sisemine ja väline poliitikavaldkondade alane teavitustöö ning konkreetsetele piirkondadele kohandatud teavitustegevuse tagamine, eelkõige selleks, et vähendada ELiga ja liidu suhete kohta partneritega seotud teadmiste lõhet; tunnustada suurepärast tööd, mida idanaabruse strateegilise kommunikatsiooni töörühm on senini teinud, ja toetada selle tegevust lisarahastamisega; tegeleda probleemiga, kuidas anda paremat teavet idapartnerlusega seotud konkreetsete hüvede ja eesmärkide kohta, tegeleda väärinfoga, andes selleks kõigis partnerriikide keeltes kättesaadavat faktipõhist ja kvaliteetset teavet, ning tagada sõnavabaduse täielik järgimine;

                  ad)

                  kinnitada, et ELi toetus peaks olema diferentseeritud vastavalt ühistele ambitsioonidele seoses iga partneriga tehtava koostööga, järgides põhimõtet „rohkem rohkema eest“ ja „vähem vähema eest“; nõuda eelkõige ELilt, et ta viiks oma eelarvevahendid (nt Euroopa naabruspoliitika instrument ja Euroopa kestliku arengu fond) oma iga-aastastes ja mitmeaastastes eelarvemenetlustes poliitiliste ülesannete ja rakendamisstrateegiatega kooskõlla;

                  ae)

                  kiita heaks komisjoni ettepanekud pakkuda partneritele makromajanduslikku finantsabi, rõhutades samas, et ettepanekutega kaasneb range ja mõjus tingimuslikkus, eelkõige mis puudutab õigusriigi (sealhulgas sõltumatu kohtusüsteemi ja mitmeparteilise parlamentaarse süsteemi) tagamist, hea valitsemistava (sealhulgas tõhusa korruptsioonivastase võitluse) tagamist ning inimõiguste ja meediavabaduse kaitsmist; esitada Euroopa Parlamendile ja nõukogule iga kuue kuu tagant üksikasjalik kirjalik aruanne edusammude kohta, mida on nendes kolmes valdkonnas teinud partnerid, kes juba sellist abi saavad; paluda komisjonil koostada uued makromajandusliku finantsabi programmid nendele partnerriikidele, kes on varasemad programmid edukalt lõpule viinud, lisada eelnimetatud tingimuslikkuse süstemaatiliselt oma tulevastesse ettepanekutesse sellise abi kohta ning tagada, et seda rangelt kohaldatakse, eriti Moldova puhul;

                  af)

                  paluda komisjonil, Euroopa Investeerimispangal ja muudel mitmepoolsetel finantseerimisasutustel teha tööd Euroopa investeerimiskava ja selliste idapartnerluse riikide spetsiaalse toetusmehhanismi eduka rakendamise nimel, kes on võtnud kohustuse rakendada assotsieerimislepingud; taotleda Ukraina, Gruusia ja Moldova usaldusfondi loomist, mis põhineb parimatel mitme rahastajaga rahastamisvahenditega seotud tavadel, rõhutades samal ajal, et see usaldusfond peaks keskenduma era- ja avaliku sektori investeeringutele, eelkõige nendele, mida tehakse sotsiaalsesse ja majanduslikku taristusse ning mis on suunatud investeeringute kasutamise suutlikkuse suurendamisele, ning rahvusvaheliste finantsasutuste ja rahvusvaheliste rahastajate abi kooskõlastamisele kohapeal; kaaluda rahastajate konverentsi korraldamist Ukraina toetuseks seoses riigi humanitaarabi vajadustega, mis tulenevad konfliktist Ida-Ukrainas ja Krimmi annekteerimisest; tagada, et kõigi nende vahendite kasutamist kontrollitakse hoolikalt, et hoida ära mis tahes väärkasutamist;

                  ag)

                  kinnitada taas oma tugevat toetust parlamendi panusele idapartnerluse poliitikasse ja selle poliitika kontrollimisele, eelkõige selles osas, kuidas see poliitika mõjutab kodanike elusid; tõhustada sellega seoses Euronesti parlamentaarse assamblee rolli idapartnerluse uues mitmepoolses struktuuris, samuti parlamentaarsete assotsieerimis- või koostöökomisjonide rolli assotsieerimis- või koostöönõukogudes; pidada tervitatavaks rakendatavaid demokraatia toetamise tervikliku lähenemisviisi programme; kutsuda partnerriikide parlamentide liikmeid üles koostööle rakendamise kontrollimiseks ja parimate tavade vahetamiseks; kiirendada idapartnerluse kodanikuühiskonna foorumi kaasamist sellesse protsessi;

                  ah)

                  võtta teadmiseks parlamendi otsus suurendada idapartneritega sõlmitud rahvusvaheliste lepingute rakendamise järelevalvet ja tugevdada kontrolli nendega seoses antava ELi toetuse üle; vastata parlamendi poolt tema partneritele ja komisjonile tehtud üleskutsele ning suurendada kõigi ELi abisaajate läbipaistvust; paluda komisjonil ja Euroopa välisteenistusel edastada parlamendile ja nõukogule iga kuue kuu järel üksikasjalik kirjalik aruanne kõnealuste lepingute rakendamise kohta;

                  ai)

                  võtta teadmiseks parlamendi otsus suurendada kontrolli idapartneritega peetavate tulevaste rahvusvaheliste lepingute alaste läbirääkimiste üle; paluda nõukogul esitada parlamendile viivitamata kõik asjakohased läbirääkimissuunised kooskõlas asjakohase institutsioonidevahelise kokkuleppega (9); tunnustada komisjoni ja Euroopa välisteenistust tõhusa koostöö eest parlamendiga teabe andmisel nimetatud läbirääkimiste kohta, kuid paluda neil kooskõlas asjakohase raamlepinguga (10) esitada viivitamata ka kavandatavad läbirääkimistekstid ja parafeeritud lepingud;

                  2.

                  teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, Euroopa Komisjonile ja Euroopa välisteenistusele ning teavitamise eesmärgil Lõuna-Kaukaasia ja Gruusia kriisi jaoks nimetatud ELi eriesindajale, OSCE parlamentaarsele assambleele, Euroopa Nõukogu parlamentaarsele assambleele ning idapartnerluse riikide valitsustele ja parlamentidele.

         (1)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0304.

         (2)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0267.

         (3)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0126.

         (4)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0456.

         (5)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0089.

         (6)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0487.

         (7)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0018.

         (8)  ELT C 265, 11.8.2017, lk 110.

         (9)  ELT C 95, 1.4.2014, lk 1.

         (10)  ELT L 304, 20.11.2010, lk 47.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 28. detsember 2017, dividendi jaotamise põhimõtete kohta (EKP/2017/44)

text:
               11.1.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 8/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   28. detsember 2017,
   dividendi jaotamise põhimõtete kohta
   (EKP/2017/44)
   (2018/C 8/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 127 lõiget 6 ja artiklit 132,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 34,
   võttes arvesse nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrust (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga, (1) eelkõige selle artikli 4 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Keskpanga 16. aprilli 2014. aasta määrust (EL) nr 468/2014, millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (ühtse järelevalvemehhanismi raammäärus) (EKP/2014/17) (2),
   ning arvestades järgmist:
   Krediidiasutused peavad jätkama ettevalmistusi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (3) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (4) õigeaegseks ja täielikuks kohaldamiseks keerukas makromajandus- ja finantskeskkonnas, mis avaldab survet krediidiasutuste kasumlikkusele ja sellest tulenevalt nende võimele luua kapitalibaasi. Krediidiasutused peavad finantseerima majandust ja konservatiivne dividendide jaotamise poliitika on piisava riskijuhtimise ja usaldusväärse pangandussüsteemi osa. Kohaldada tuleks sama meetodit, mis sätestati Euroopa Keskpanga soovituses EKP/2016/44 (5),
   ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I.

               1.

               Krediidiasutused peaksid kehtestama dividendipoliitika lähtudes konservatiivsetest ja usaldusväärsetest eeldustest, mis võimaldaks ka pärast jaotust täita kehtivaid kapitalinõudeid ning järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi.

                           a)

                           Krediidiasutused peavad täitma kehtivaid miinimumkapitali nõudeid (1. samba nõuded) mis tahes ajal. Nende hulka kuuluvad esimese taseme põhiomavahendite suhtarv 4,5 %, esimese taseme omavahendite suhtarv 6 % ja koguomavahendite suhtarv 8 % vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 92 sätestatule.

                           b)

                           Lisaks peavad krediidiasutused järgima mis tahes ajal kapitalinõudeid, mis on kehtestatud pärast järelevalvealast läbivaatamist ja hindamist määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 16 lõike 2 punkti a alusel tehtud otsusega ning mis lähevad kaugemale 1. samba nõuetest (“2. samba nõuded”).

                           c)

                           Samuti peavad krediidiasutused järgima direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 määratletud kombineeritud puhvri nõuet.

                           d)

                           Krediidiasutused peavad samuti kohaldatava üleminekuaja lõppkuupäevaks täies ulatuses (fully loaded) (6) täitma nõutavat esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu, esimese taseme kapitali suhtarvu ja kogukapitali suhtarvu nõudeid. See tähendab pärast üleminekusätete kohaldamist eelnimetatud suhtarvude ja direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 määratletud kombineeritud puhvri nõude täielikku kohaldamist. Üleminekusätted on sätestatud direktiivi 2013/36/EL XI jaotises ja määruse (EL) nr 575/2013 X osas.

                     Neid nõudeid tuleb täita nii konsolideeritud tasemel kui ka individuaalselt, v.a juhul, kui usaldatavusnõuete kohaldamisest on tehtud individuaalne erand määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 7 ja 10 kohaselt.

               2.

               Krediidiasutuste poolt 2017. majandusaasta eest 2018. aastal dividendide (7) maksmise osas soovitab EKP järgmist:

                           a)

                           1. kategooria: Krediidiasutused, mis i) täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid ja ii) on juba saavutanud täies ulatuses punkti 1 alapunktis d osutatud suhtarvud 31. detsembri 2017 seisuga, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et neil oleks võimalik täita kõiki tingimusi ja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul;

                           b)

                           2. kategooria: krediidiasutused, mis 31. detsembri 2017 seisuga täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid, ent ei ole 31. detsembriks 2017 saavutanud täies ulatuses punkti 1 alapunktis d osutatud suhtarvude täitmise tasemeid, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, et neil oleks võimalik täita kõiki tingimusi ja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul. Lisaks peaksid nad põhimõtteliselt maksma dividendi ainult selles ulatuses, mis tagab vähemalt lineaarse tee (8) punkti 1 alapunktis d osutatud kapitalinõuete täitmisele täies ulatuses ja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemuste täitmisele;

                           c)

                           3. kategooria: Krediidiasutused, mis ei täida punkti 1 alapunktide a, b või d nõudeid, ei peaks üldjuhul dividendi jaotama.

                     Krediidiasutused, mis ei saa täita käesolevat soovitust, kuna nende hinnangul on nad õiguslikult kohustatud dividendi maksma, peaksid kontakteeruma viivitamatult oma ühise järelevalverühmaga.
               Punkti 2 alapunktides a, b ja c osundatud kategooriatesse 1, 2 ja 3 kuuluvad krediidiasutused peaksid samuti vastama 2. samba juhistele. Kui muud tingimused jäävad samaks, jäävad kapitali nõuded ja juhised (9) eeldatavasti suuresti stabiilseks. Kui krediidiasutuse näitajad jäävad või eeldatavasti jäävad allapoole 2. samba juhistes ette nähtule, peab ta viivitamatult kontakteeruma oma ühise järelevalverühmaga. EKP vaatab läbi põhjused, miks selle krediidiasutuse kapitali tase on vähenenud või eeldatavasti väheneb ning kaalub kohaste ja proportsionaalsete konkreetsele asutusele suunatud meetmete võtmist.

         II.
   Käesolev soovitus on adresseeritud järelevalve alla kuuluvatele olulistele üksustele ja järelevalve alla kuuluvatele olulistele gruppidele vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 punktides 16 ja 22.
   III.
   Käesolev soovitus on adresseeritud ka riiklikele pädevatele asutustele ja riiklikele määratud asutustele seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppidega vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 punktides 7 ja 23. Käesoleva määruse kohaldajaks nendele üksustele ja gruppidele on kohastel juhtudel riiklikud pädevad asutused ja riiklikud määratud asutused (10).

      Frankfurt Maini ääres, 28. detsember 2017

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 287, 29.10.2013, lk 63.

      (2)  ELT L 141, 14.5.2014, lk 1.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

      (5)  Euroopa Keskpanga 13. detsembri 2016. aasta soovitus EKP/2016/44 dividendi jaotamise põhimõtete kohta (ELT C 481, 23.12.2016, lk 1).

      (6)  Kõik puhvrid täies mahus.

      (7)  Krediidiasutustel võib olla mitmesugune õiguslik vorm, näiteks börsiettevõte ja mitte-aktsiaselts, nt investeerimisfond, kooperatiiv või hoiuasutus. Käesolevas soovituses tähendab mõiste dividend mis tahes sularaha väljamakset, mille peab heaks kiitma üldkoosolek.

      (8)  Reaalselt tähendab see, et krediidiasutus peaks nelja aasta jooksul alates 31. detsembrist 2014 katma vähemalt 25 % aastas puuduolevast täies ulatuses täidetud esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvust, esimese taseme kapitali suhtarvust ja kogukapitali suhtarvust punkti 1 alapunkti d kohaselt.

      (9)  Kapitali nõuded ja juhised tähendab 1. sammas pluss 2. samba nõuded pluss kapitali säilitamise puhver pluss 2. samba juhised. Olenemata kapitali säilitamise puhvri täitmise etappidest peaksid krediidiasutused eeldama positiivsete 2. samba juhiste olemasolu ka tulevikus.

      (10)  Kui käesolevat soovitust kohaldatakse järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppide suhtes, mis nende endi hinnangul ei saa käesolevat soovitust täita, kuna nad peavad ennast õiguslikult kohustatuks dividende maksma, peavad nad viivitamata ühendust võtma oma ühise järelevalverühmaga.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Rumeenia 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/98

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Rumeenia 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta
      (2018/C 320/22)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Rumeeniat ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

                  (2)

                  2018. aasta aruanne Rumeenia kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Rumeenia edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (2) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Rumeenia edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

                  (3)

                  Rumeenia esitas 10. mail 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 14. mail 2018 oma 2018. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (4)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (3) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (5)

                  Rumeenia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. Valitsus plaanib oma 2018. aasta lähenemisprogrammis saavutada 2018. aastal valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi 2,95 % SKPst ning vähendada seda järk-järgult kuni 1,45 %-le 2021. aastal. Keskpika perioodi eelarve-eesmärki (struktuurne puudujääk 1 % SKPst) ei täideta eelduste kohaselt 2021. aastaks, mil programmiperiood lõpeb. Ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon jõuab 2021. aastal eelduste kohaselt – 2,1 %-ni. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse jääma 2021. aastaks alla 40 %. Kõnealuste eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on optimistlik. Lisaks sellele ei ole kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks võetavaid meetmeid piisavalt täpselt kirjeldatud.

                  (6)

                  16. juunil 2017 otsustas nõukogu kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 121 lõikega 4, et 2016. aastal täheldati Rumeenias märkimisväärset kõrvalekaldumist keskpika perioodi eesmärgist. Kindlaks tehtud olulise kõrvalekalde tõttu esitas nõukogu 16. juunil 2017 Rumeeniale soovituse võtta vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude (4) nominaalne kasvumäär ei ületa 2017. aastal 3,3 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,5 % SKPst. 5. detsembril 2017 leidis nõukogu, et Rumeenia ei olnud võtnud nõukogu 16. juuni 2017. aasta soovituse alusel tulemuslikke meetmeid, ja väljastas täiendatud soovituse. Uues soovituses palus nõukogu Rumeenial võtta vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületaks 2018. aastal 3,3 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,8 % SKPst. 22. juunil 2018 leidis nõukogu (5), et Rumeenia ei olnud võtnud nõukogu 5. detsembri 2017. aasta soovituse alusel tulemuslikke meetmeid. Peale selle leiti 2017. aasta andmetele tuginedes, et Rumeenia kaldus 2017. aastal soovitatud kohandusest märkimisväärselt kõrvale.
                  Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 121 lõikega 4 ja määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 10 lõikega 2 saatis komisjon 23. mail 2018 Rumeeniale hoiatuse selle kohta, et 2017. aastal täheldati märgatavat kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast. 22. juunil 2018 võttis nõukogu (6) vastu uue soovituse, milles kinnitati, et Rumeenia peab võtma vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2018. aastal 3,3 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,8 % SKPst. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2018. aastal kaldutakse sellest soovitusest kõrvale.

                  (7)

                  22. juunil 2018 soovitas nõukogu Rumeenial võtta 2019. aastal vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületaks 5,1 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,8 % SKPst. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2019. aastal kaldutakse sellest nõudest kõrvale. Lisaks on komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt valitsemissektori eelarvepuudujääk 2018. ja 2019. aastal vastavalt 3,4 % ja 3,8 % SKPst, mis on suurem kui aluslepingus sätestatud kontrollväärtus 3 % SKPst. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et võttes arvesse tugevasti halvenevat eelarveväljavaadet, on stabiilsuse ja kasvu pakti sätete täitmiseks vaja alates 2018. aastast võtta märkimisväärseid lisameetmeid, kooskõlas Rumeeniale 22. juunil 2018 esitatud soovitusega korrigeerida täheldatud märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast.

                  (8)

                  Rumeenia eelarve kavandamisel ignoreeritakse pidevalt tema eelarveraamistiku nõudeid, hoolimata vajadusest vastutustundliku eelarvepoliitika järele. Rumeenia vastutustundliku eelarvepoliitika seadusega võetakse fiskaalkokkulepe üle siseriiklikusse õigusse. Selle normid on hästi kavandatud, kuid jäetakse praktikas pidevalt tähelepanuta. 2016. aastal kasvas struktuurne eelarvepuudujääk puudujäägireeglit rikkudes üle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi. Nii 2017. kui ka 2018. aasta eelarves on valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi eesmärk lähedal 3 %-le SKPst, mis viitab struktuurse eelarvepositsiooni reeglivastasele halvenemisele. Kahes 2017. aasta eelarveparanduses ei järgitud norme, millega keelatakse vastavalt valitsemissektori ja esmase eelarvepuudujäägi ülemmäära ning personali ja valitsemissektori üldkulude suurendamine eelarveaasta jooksul. Peale selle esitati 2017. aastal nagu varasematelgi aastatel ajakohastatud eelarvestrateegia parlamendile kohustuslikust tähtajast palju hiljem, suutmata seega tagada pikaajalist perspektiivi eelarve planeerimiseks.

                  (9)

                  Maksukuulekus on endiselt madal, eriti käibemaksu puhul. Rumeenia saavutas eelmisel aastal piiratud edu korduva riigipõhise soovituse täitmisel, mis käsitles maksukuulekuse ja maksude kogumise tõhustamist. Käibemaksu puhul on erinevus teoreetiliselt eeldatava ja tegelikult kogutava tulu vahel endiselt väga suur. Ametiasutused viisid maksukuulekuse tõstmiseks sisse mitmes osas maksmise. See on valikuline, v.a maksejõuetute äriühingute ja märkimisväärse käibemaksuvõlaga maksumaksjate puhul. Siiski ei ole meede veel märkimisväärseid tulemusi andnud. Maksuameti IT-süsteemiga ühendatud elektrooniliste kassaaparaatide kasutuselevõtmine on ikka veel pooleli.

                  (10)

                  Finantssektori seisund on veelgi paranenud, kuid mõningad arengud vajavad jälgimist. Pangandussektor on hästi kapitaliseeritud ja varade kvaliteet on paranenud. Sellegipoolest vajavad hoolikat jälgimist mitu menetluses olevat seadusandlikku algatust, mis võivad mõjutada negatiivselt viivislaenude võõrandamist, krediiti ja investeerimist. Hiljutine sissemaksete vähendamine eelrahastatud teise samba pensionifondidesse vähendas lühiajalisi eelarvelisi raskusi, kuid sellel võib olla negatiivne mõju kapitaliturgude arengule.

                  (11)

                  Tööhõive kasvu ja tööjõu vähenemise tõttu elanikkonna vananemise ja väljarände tagajärjel on tööturg ahenenud. Rumeenial on oluline kasutamata tööjõupotentsiaal ning samal ajal on mitmel elanikkonnarühmal, nagu noortel, romadel, pikaajalistel töötutel ja puuetega inimestel raske tööturule pääseda. Rumeenia ei saavutanud eelmisel aastal erilist edu seoses riigipõhise soovitusega tugevdada tööturust kõige kaugemal olevatele elanikkonnarühmadele suunatud aktiveerimispoliitikat ja integreeritud avalikke teenuseid. Hoolimata liikuvuskavade suurenenud rahalisest stimuleerimisest on aktiivses tööturupoliitikas osalemise tase endiselt väga madal ja halduskoormus suur. Kohalikku huvi pakkuvad avaliku sektori tööprogrammid on vähe aidanud pakkuda asjakohaseid oskusi ja toetada üleminekut tavapärasele tööhõivele. Puudub pikaajaliste töötute ja sotsiaalabi saajate juhtumikorraldus. Koostöö avalike tööturuasutuste, sotsiaal- ja haridusteenuste osutajate ning väliste teenuseosutajate vahel on olnud piiratud.

                  (12)

                  Vaesuse ja sotsiaalne tõrjutuse oht on olnud väga suur. Eriti on olnud mõjutatud lastega pered, puuetega inimesed, romad ja maapiirkondade elanikud. Püsib sissetulekute suur ebavõrdsus, sealhulgas maksu- ja toetussüsteemi vähese mõju tõttu turupõhiste sissetulekute ebavõrdsuse leevendamisele. Sotsiaaltoetuse võrdlusindeksit, mis on aluseks olulisemate sotsiaaltoetuste arvutamisel, ei ole uuendatud alates 2008. aastast. 2018. aastal jõustuma pidanud miinimumsissetuleku seadus oleks suurendanud sotsiaalabi ulatust ja piisavust. Kuid selle jõustumine lükati rohkem kui aasta võrra edasi. Naiste madalam pensioniiga vähendab pensioniõigusi, mis suurendab vaesust eakate hulgas ja soolist tööhõivelõhet.

                  (13)

                  Sotsiaalpartnerite osalemine majanduslike ja sotsiaalreformide kavandamises ja elluviimises on olnud väga piiratud. Sotsiaalpartnerite arvamust ei võeta sageli arvesse isegi siis, kui need langevad kokku. Rumeenia kollektiivläbirääkimiste raamistik ei soodusta töösuhete süsteemi head toimimist. Sotsiaaldialoogi iseloomustab kollektiivläbirääkimiste madal tase, eriti sektorite tasandil, ning ametiühingute ja tööandjate organisatsioonide liikmete vähesus. Tulemuslikumat sotsiaaldialoogi takistavad eelkõige kõrged esindatuslävendid ja sektorite hägune määratlemine. Raamistikku täiustavate seadusandlike muudatustega ei ole seni eriti edasi liigutud.

                  (14)

                  Paaril viimasel aastal on miinimumpalka korduvalt meelevaldselt suurendatud. Alates 2015. aastast on netomiinimumpalk tõusnud rohkem kui 60 %. 2017. aastal teenis miinimumpalka umbes 30 % töötajatest, mis viitab äärmiselt kokkusurutud palgajaotusele. Sotsiaalpartnerid on kiitnud heaks ettepaneku kehtestada objektiivne miinimumpalga suurendamise mehhanism, kuid valitsus ei ole seda kohaldanud.

                  (15)

                  Oskuste pakkumine ei jõua majanduse nõudmistele järele. Madal põhi- ja digitaaloskuste omandamise tase mõjutab negatiivselt konkurentsivõimet, tööhõivet ja lähenemist. Täiskasvanuõppes osalemise tase on olnud väga madal. Puudub veel mehhanism aktiivse tööturupoliitika kooskõlastamiseks nõudlusega oskuste järele ning suutlikkus prognoosida vajadust oskuste järele tulevikus ja hinnata uute tehnoloogiate eeldatavat mõju on nõrk. Kutseharidus ja -õpe on endiselt teisejärguline valikuvariant ning see ei ole piisavalt kohandatud tööturu vajaduste ega piirkonna või sektori spetsialiseerumisstrateegiatega.

                  (16)

                  Haridussüsteemi nõrk toimivus põhjustab võimaluste suurt ebavõrdsust ja vähendab Rumeenia pikaajalisi majanduskasvu väljavaateid. Kvaliteetse kaasava tavahariduse andmine ja selle kättesaadavus on probleem, eriti romade ja maapiirkondade laste jaoks. Seiremetoodika võitluseks segregatsiooniga koolis on vaja alles välja töötada. Madala haridustasemega noorte määr väheneb, kuid on ikka veel kõrge. Töötatakse välja varase hoiatamise mehhanismi haridussüsteemist väljalangemise ohus olevate laste tuvastamiseks, kuid pühendumus kvaliteetsele haridusele on nõrk. Hoolimata võetavatest meetmetest on kvaliteedi tagamine koolides ja kõrghariduses probleemne. Kolmanda taseme hariduse omandamise tase on väga madal. Haridusse investeerimine on suhteliselt vähene, eriti on asjakohasest toetusest puudus ebasoodsas olukorras olevatel koolidel.

                  (17)

                  Elanikkonna tervislik seisund on paranenud, kuid see jääb alla liidu normidele. Tervishoiuteenuste kättesaadavus on püsivalt probleemne, mis mõjutab negatiivselt laste arengut, tööjõu tööalast konkurentsivõime ja tervena vananemist. Rahastamise vähesus ja vahendite ebatõhus kasutamine piiravad tervishoiusüsteemi tõhusust, võttes arvesse märkimisväärset arstide ja õdede puudust. Tervishoiuteenuste kättesaadavust piirab mitteametlike maksete levimus ja tervishoiutaristu kaugus. Rumeenia saavutas mõningast edu seoses riigipõhise soovitusega piirata mitteametlikke makseid, rakendamisel on seiremehhanism, ehkki selle tegelikku mõju on vaja alles hinnata. Seoses riigipõhise soovitusega minna üle ambulatoorsele arstiabile on seni saavutatud piiratud edu. Riikliku tervisestrateegia käimasolevat rakendamist häirivad muutuvad prioriteedid ja investeeringute halb planeerimine.

                  (18)

                  Strateegilise planeerimise, avaliku konsultatsiooni ja regulatiivse mõjuhindamise ülesehitus, rakendamine ja poliitika järelevalve jäävad nõrgaks. See vähendab reguleerimise kvaliteeti ja prognoositavust. Lisaks koormavad ärikeskkonda sagedased seadusemuudatused, näiteks maksuseadustiku muudatused. Sidusrühmade osalemine reformide kavandamises ja rakendamises on nõrk ja tõelist dialoogi esineb harva, ehkki asjakohased institutsionaalsed struktuurid on olemas. Mehhanism sidusrühmade arvamuste käsitlemiseks avalikes konsultatsioonides ei taga nende asjakohast arvessevõtmist. Üks konkreetne hiljutine näide on see, et jäeti tähelepanuta sotsiaalpartnerite ettepanek luua miinimumpalga suurendamise objektiivne mehhanism, millega oleks ühtlasi järgitud riigipõhist soovitust. Avaliku halduse reformide osas ei ole saavutatud mingeid käegakatsutavaid tulemusi. Viibib asjakohaste, avalike halduse personalihaldust käsitlevate õigusaktide vastuvõtmine. Valitsuse peasekretariaadi roll poliitika kujundamise kvaliteedi kontrollimisel on piiratud.

                  (19)

                  Taristu madal kvaliteet, sealhulgas transpordi, jäätmete ja reoveesektoris, piirab Rumeenia kasvuväljavaateid. Avaliku sektori investeeringuid iseloomustab vähene tulemuslikkus, eelkõige projektide ettevalmistamisel ja prioriteetide määramisel. Maantee-, raudtee- ja veeteede taristu üldine seisukord ja usaldusväärsus on endiselt kehv ja transpordisektori reform edeneb väga aeglaselt. Aeglane on ka jäätmekäitluse reform, probleeme on nii tahkete jäätmete kui ka reoveesektoris. Transpordi üldkava ja riiklik jäätmekava peaksid pakkuma stabiilse tegevuskava investeerimiseks ja sektorite haldussuutlikkuse tugevdamiseks, kuid projektide koostamise vastavus strateegilisele planeerimisele on olnud seni piiratud. Rumeenia saavutas piiratud edu seoses riigipõhise soovitusega täiustada avaliku sektori investeeringute projektide prioriteetide seadmist ja ettevalmistamist.

                  (20)

                  Väga oluliseks jäävad Rumeenia peamiste poliitiliste probleemide lahendamisel tõhusad ja läbipaistvad avalikud hanked, sh riiklike kulutuste tõhusus, korruptsioonivastane võitlus, innovatsiooni ning kestliku ja kaasava majanduskasvu edendamine. Rumeenia saavutas teatavat edu seoses riigipõhise soovitusega rakendada avalike hangete strateegia, kuid see kava ei ole veel täielikult rakendatud. Samas on avalike hangete tulemuslikkuse ja strateegilise kasutuse tõhustamine, tulemuslik auditeerimine ja pettuste tõkestamine endiselt probleemiks. Võetud meetmete kestlikkus ja läbiviidud reformide pöördumatus nõuavad pidevat seiret. Avalike hangetega seotud tõhusus- ja läbipaistvusprobleeme esineb eelkõige suurte tervishoiutaristu investeeringute puhul Iași, Cluj'i ja Craiova piirkondlikes haiglates.

                  (21)

                  Riigi osalusega ettevõtted mängivad võtmerolli elutähtsa taristu sektorites, nagu energeetika ja raudteetransport. Kuid nende tegevus- ja majandustulemused on erasektori ettevõtetest nõrgemad. Riigi osalusega ettevõtete üldjuhtimine on hiljuti oluliselt nõrgenenud, mis tühistab 2015. ja 2016. aasta riigipõhiste soovituste täitmisel saavutatud edu. Uute õigusaktide rakendamine pole olnud mitte üksnes kõhklev, vaid tehakse pidevaid katseid rida äriühinguid nende kohaldamisalast välja jätta. Peale selle on hilinenud riigi osalusega ettevõtete finantsandmete avaldamine. Selle tulemusena on halvenenud olulised tingimused riigi vahendite tõhusa kasutamise edendamiseks ja loodud võimalus teha moonutatud investeerimisotsuseid. Konstitutsioonikohus kutsus 2018. aasta veebruaris parlamenti üles vaatama eespool nimetatud erandid läbi.

                  (22)

                  Eelmise aasta sündmused on pannud olulisel määral küsimuse alla Rumeenia kohtusüsteemi reformimisel ja võitlusel kõrgemate ametnike korruptsiooni vastu saavutatud märkimisväärse edu pöördumatuse ja kestlikkuse. Kohtute sõltumatus on ohustatud ning kohtutele ja õigusraamistikule avaldatakse survet võitluseks korruptsiooni vastu, samal ajal kui muude probleemide lahendamist pidurdatakse. 2016.–2020. aasta riikliku korruptsioonivastase strateegia rakendamine, töötades välja täiendavaid meetmeid korruptsiooni ärahoidmiseks ja sellevastaseks võitluseks, edeneb tehnilisel tasandil, kuid see vajab käegakatsutavamat poliitilist toetust, sest avaliku sektori kõigil tasanditel püsivad korruptsiooni- ja juhtimisprobleemid ning need on ka ärikeskkonna suurimate probleemide hulgas.

                  (23)

                  Komisjon jätkab Rumeenia kohtureformi ja korruptsioonivastase võitluse seiret koostöö- ja jälgimiskorra raames. Seepärast Rumeeniale mõeldud riigipõhised soovitused neid valdkondi ei hõlma, kuid need on olulised positiivse sotsiaal-majandusliku keskkonna arendamiseks riigis.

                  (24)

                  Komisjon on 2018. aasta Euroopa poolaasta raames Rumeenia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta lähenemisprogrammi ja 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Rumeeniale esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Rumeenia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (25)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (7) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

            SOOVITAB Rumeenial võtta 2018. ja 2019. aastal järgmisi meetmeid:

                  1.

                  Tagada nõukogu 22. juuni 2018. aasta soovituse täitmine, et korrigeerida märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast. Tagada eelarveraamistiku täielik kohaldamine. Tugevdada maksukuulekust ja maksude kogumist.

                  2.

                  Viia lõpule miinimumsissetuleku reform. Parandada sotsiaaldialoogi toimimist. Tagada miinimumpalga suurus vastavalt objektiivsetele kriteeriumidele. Parandada oskuste täiendamist ja kvaliteetse tavahariduse andmist, eriti romade ja maapiirkondade laste puhul. Parandada tervishoiuteenuste kättesaadavust, eelkõige üleminekuga ambulatoorsele arstiabile.

                  3.

                  Suurendada otsustamise prognoositavust, kehtestades süstemaatilise ja tulemusliku regulatiivse mõjuhindamise, sidusrühmadega konsulteerimise ja nende kaasamise reformide kavandamisse ja rakendamisse. Täiustada suurte taristuprojektide ettevalmistamist ja prioriteetsuse määramist ning kiirendada nende rakendamist, eelkõige transpordi-, jäätme- ja reoveesektoris. Suurendada avalike hangete tõhusust ja läbipaistvust. Tugevdada riigi osalusega ettevõtete üldjuhtimist.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (4)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (5)  Nõukogu 22. juuni 2018. aasta otsus (EL) 2018/923, millega tehakse kindlaks, et Rumeenia ei ole võtnud nõukogu 5. detsembri 2017. aasta soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid (ELT L 164, 29.6.2018, lk 42).

         (6)  Nõukogu 22. juuni 2018. aasta soovitus, mis esitatakse eesmärgiga korrigeerida Rumeenias oluline kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast (ELT C 223, 27.6.2018, lk 3).

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Iirimaa 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Iirimaa 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/27

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Iirimaa 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Iirimaa 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2018/C 320/07)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Iirimaad ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 22. märtsil 2018. Nõukogu võttis 14. mail 2018 vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta (3) („euroala soovitus“).

                  (2)

                  Kuna Iirimaa rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Iirimaa tagama euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise, nagu on kajastatud allpool esitatud soovitustes, eelkõige soovitustes 1 ja 2.

                  (3)

                  2018. aasta aruanne Iirimaa kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Iirimaa edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (4) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Iirimaa edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 7. märtsil 2018. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Iirimaal esineb makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige on nõrkadeks kohtadeks suur era- ja valitsemissektori koguvõlg ning väliskohustused. Siiski on olukord märgatavalt paranenud. Tootlikkuse tugev kasv viimastel aastatel on parandanud konkurentsivõimet ja toonud jooksevkonto positiivse saldo, mis tähendab suurte väliskohustuste kiiret vähenemist. Tugev majanduskasv toetab jätkuvalt finantsvõimenduse vähendamist erasektoris. Erasektori võlg püsib siiski suurena, ehkki ettevõtlussektori võlakoormuse hindamisel tuleb võtta arvesse hargmaiste ettevõtjate tugevat mõju, samal ajal paistab leibkondade võlatase olevat üldiselt kooskõlas majanduse põhinäitajatega. Valitsemissektori võlg peaks prognooside kohaselt vähenema ja eelarvepuudujääk läheneb eelarvetasakaalule. Eluasemehinnad kasvavad kiiresti, kuigi tõenäoliselt alahinnatud tasemelt, ja see aitab samuti tugevdada kodumajapidamiste rahalist olukorda. Pangad on hästi kapitaliseeritud ja nende kasumlikkus paraneb vähehaaval. Viivislaenude summa on küll suur, kuid siiski väheneb jätkuvalt. Kõnealuste nõrkade kohtade kõrvaldamiseks on võetud poliitikameetmeid, kuid nende oodatava mõju realiseerumiseks läheb aega.

                  (4)

                  Iirimaa esitas 18. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 30. aprillil 2018 oma 2018. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (5)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (6)

                  Iirimaa suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavat osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. Valitsus eeldab oma 2018. aasta stabiilsusprogrammis, et 2018. aastal valitsemissektori eelarvepuudujääk veidi langeb, kuni 0,2 %-ni SKPst, ja jätkab seejärel järk-järgult paranemist, kuni muutub 2021. aastal eelarveülejäägiks (0,4 % SKPst). Keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuurne puudujääk 0,5 % SKPst, on kavas saavutada alates 2019. aastast. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse langema 2018. aastal 66 %-ni SKPst ja jätkama langust, jõudes 2021. aastal 58,7 %-ni SKPst. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Kuid meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2019. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud.

                  (7)

                  Nõukogu soovitas 11. juulil 2017 Iirimaal tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületaks 2018. aastal 2,4 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Samal ajal märkis nõukogu, et tuleb püüda saavutada selline eelarvepoliitika seisund, mis aitab kaasa nii käimasoleva majanduse elavnemise tugevdamisele kui ka Iirimaa rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on 2018. aastal ning 2017. ja 2018. aasta kokkuvõttes oht kalduda soovitatud eelarvekohandusest mõnevõrra kõrvale.

                  (8)

                  Iirimaa peaks saavutama 2019. aastal oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi. See on kooskõlas valitsemissektori esmaste netokulude nominaalse kasvumääraga, (6) mis ei ületa 5,3 %, (7) ja mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,1 % SKPst. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi põhjal peaks struktuurne eelarvepositsioon jõudma 2019. aastal puudujääki 0,4 % SKPst ning ületama seega keskpika perioodi eelarve-eesmärgi. Prognoosi kohaselt järgib Iirimaa 2018. aastal üleminekuaja võlareeglit ja 2019. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Iirimaa peab olema valmis võtma vajalikke meetmeid nõuete täitmise tagamiseks 2018. aastal ja prognoosib, et 2019. aastal täidab Iirimaa stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Pidades silmas erinevusi SKP ja sisemajanduse toodangu mõõtmise vahel Iirimaal ning selle mõju valitsemissektori võla suhtele SKPsse, Iirimaa praegustele tsüklilistele tingimustele ja suurenenud välisriskidele, oleks mõistlik kasutada kõiki juhuslikke tulusid üldise valitsemissektori võla edasiseks vähendamiseks.

                  (9)

                  Riigi rahanduse olukord on toodangu jõulise kasvu najal järjest paranenud, kuid säilib tulude kõikuvuse oht ja need vajavad majanduse kõikuvusele ja šokkidele vastupanuvõimelisemaks muutmist. Tulude stabiilsust majanduse volatiilsuse ajal parandaks maksukulude ulatuse ja hulga piiramine ning maksubaasi laiendamine. Kuid mõned hiljutised maksumeetmed keskendusid kärbetele ja vähendustele ning paistab, et need suurendasid veelgi lootmist suurel määral protsüklilistele tuluallikatele. Iirimaal on peale selle veel potentsiaali parandada maksusüsteemi toetust keskkonnaeesmärkidele.

                  (10)

                  Nagu märgiti 2018. aasta euroala käsitlevas soovituses, on ettevõtjatevaheliste konkurentsimoonutuste tõkestamiseks, maksumaksjate õiglaseks kohtlemiseks ja riigi rahanduse kaitsmiseks oluline võidelda maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate vastu. Maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate liikmesriikidevahelise ülekanduva mõju tõttu tuleb liidu õigusaktide täiendamiseks kooskõlastada liikmesriikide poliitikameetmeid. Litsentsitasude ja dividendimaksete suur osakaal SKPst viitab sellele, et Iirimaa maksueeskirju kasutavad ära agressiivset maksuplaneerimist viljelevad ettevõtted. Kuna maksude kinnipidamine Iirimaal asuvate ettevõtete poolt välismaale (s.o liidu residentidelt kolmandate riikide residentidele) makstavatelt litsentsitasudelt ja dividendidelt on piiratud, võib see viia olukorrani, et sellised maksed jäävad üldse maksustamata, kui neid ei maksustata ka vastuvõtvas jurisdiktsioonis. Peale selle võivad äriühingud kasutada Iirimaa ja mõne muu riigi vaheliste kahepoolsete maksulepingute teatavaid sätteid ülimuslikuna Iirimaal 2015. aastal kehtestatud uue maksuresidentsuse nõude ees ja selle küsimuse täiendav analüüs on põhjendatud. Väljakuulutatud maksureformide kavandamiseks on oluline Iirimaa poolt pärast äriühingu tulumaksuseaduse sõltumatut läbivaatamist ette võetud konsulteerimise tulemus. Komisjon võtab arvesse hiljutisi väljakuulutatud või astutud positiivseid samme (s.o riigisiseselt agressiivse maksuplaneerimise vastu võitlemiseks astutud samme, võimalikke kaitsemeetmeid loetellu kantud koostööd mittetegevate jurisdiktsioonide vastu). Hiljutistele arvamuste vahetusele tuginedes jätkab komisjon konstruktiivset dialoogi võitluseks maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate vastu.

                  (11)

                  Püsivad vananemise kuludega seotud ohud pikaajalisele riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Iirimaa on kasutusele võtnud mõned märkimisväärsed tõhusust parandavad meetmed, nagu kulude kokkuhoiu kokkulepe ravimitööstusega, finantsjuhtimise süsteem ja tegevuspõhine rahastamine. On võetud mõned meetmed esmatasandi tervishoiuteenuse kättesaadavuse parandamiseks. Siiski on Iirimaa tervishoiusüsteem kulukas ja sellel on palju probleeme, mida kiiresti vananev elanikkond süvendab. Pealegi ei suuda esmatasandi ja ambulatoorse ravi teenused veel leevendada kasvavat survet haiglate võimekusele ja kulukusele. Kavandatud üleminekut üldisele tervishoiuteenusele peab toetama mitmeaastane eelarvestamine ja kulude läbivaatamine. Peale selle tuleb sealjuures toetuda tervishoiusektori tulemuslikkuse ja tõhususe põhjaliku kulude läbivaatamise järeldustele. Peale selle tuleks kaaluda esmatasandi tervishoiu rolli tugevdamist Iirimaa ülekoormatud haiglate „juurdepääsu kontrollijana“. Hoolimata ulatuslikest reformidest riiklike pensionikulude piiramiseks, prognoositakse pikas perspektiivis üldise pensionisüsteemi puudujäägi märgatavat kasvu. Iirimaa pensionisüsteemi rahalise jätkusuutlikkuse tugevdamiseks on määrava tähtsus esitatud pensionireformi kava kiire rakendamine.

                  (12)

                  Majanduskrahhile järgnenud lahjad investeeringuaastad vähendavad asjakohase taristu kättesaadavust transpordi, puhta energeetika, veevarustuse, eluaseme ja telekommunikatsiooni valdkonnas. Püsivad varustuspuudujäägid koos kasvanud nõudlusega toidavad jätkuvalt kinnisvara hinnatõusu. Ehkki hinnad ei paistnud 2016. aastal ülemäära kõrged, on probleemiks taskukohasus. Kui sellega mitte tegeleda, võivad eluasemepakkumise piirangud põhjustada tasakaalustamatuse kasvu. Parandatud taristu koos ruumilise planeerimisega on asjakohase eluasemepakkumise, erasektori investeeringute suurendamise, tootlikkuse kasvu ja piirkondliku majanduse tasakaalustatud arengu määrav võimaldaja. Peale selle on Iirimaa eduka ülemineku jaoks vähese süsinikuheitega ja keskkonnasäästlikule majandusele olulised taristuinvesteeringud puhtasse energeetikasse, puhtasse avalikku transporti ja veevarustusse ning intensiivsed jõupingutused taastuvenergia ja ringmajanduse valdkonnas. Riiklik arengukava 2018–2027 ja riiklik planeerimisraamistik, mis on osa strateegiast „Iirimaa 2040“, on nende rakendamise korral tihedas koostöös sidusrühmadega tõhusad sammud õiges suunas.

                  (13)

                  Praegused pingutused kliimamuutuste leevendamiseks ei võimalda Iirimaal saavutada riigisiseselt oma Euroopa 2020. aasta kliimaeesmärke. Oluliste majandussektorite, eelkõige põllumajanduse, maanteetranspordi ja eluasemesektori dekarboniseerimisel on saavutatud vaid vähest edu. Seepärast peab Iirimaa kasutama olemasolevat paindlikkust jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse täitmiseks, näiteks ostes saastekvoote teistelt liikmesriikidelt. 2017. aastal avaldatud riiklikud prognoosid rõhutavad vajalike täiendavate pingutuste ulatust: jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse (millega sätestatakse kohustuslikud kasvuhoonegaaside heidete sihttasemed aastateks 2013–2020) kohased heited suurenevad praeguse poliitika alusel eeldatavasti 2025. aastani, pärast mida stabiliseeruvad 2005. aasta omast veidi kõrgemal tasemel. Iirimaa võttis hiljuti vastu riikliku kliimamuutuste leevendamise kava, milles esitatakse tegevuskava vähese CO2-heitega majanduse saavutamiseks ja ühtne raamistik energeetikasektori püsivate probleemide lahendamiseks. Kahjuks pakub nimetatud kava vähe konkreetseid uusi leevendusmeetmeid. Tunnustades asjaolu, et piisav ruumiline planeerimine on kliimamuutuste leevendamise hädavajalik võimaldaja, arvestades, et elanikkond on laialt hajutatud ja Iirimaal on vähe suuri linnastuid, kus kõigis on suured ülekoormuse ja avaliku transpordi probleemid, on ka riiklikul planeerimisraamistikul oma kliimakomponent. Peale selle mängib majanduse dekarboniseerimisel tähtsat rolli riiklik arengukava 2018–2027. See kava määrab, millises ulatuses kaasatakse täiendavaid vahendeid energeetikasektori dekarboniseerimiseks, taastuvate energiaallikate kasutuselevõtmiseks ning avaliku transporditeenuse ja energiatõhususe parandamiseks.

                  (14)

                  Kaasava majanduskasvu tagamine on Iirimaale püsiv probleem. Töötus vähenes 2017. aastal 6,7 %-le, kuid teatavad elanikkonnarühmad on siiani tööturust suurel määral eraldatud ja sotsiaalselt tõrjutud. Sotsiaalhoolekande ja maksusüsteem on toiminud väga hästi vaesuse ja ebavõrdsuse vastu võitlemisel ning Iirimaa on võtnud meetmeid tööhõive stimuleerimiseks hüvitiste ja täiendavate toetuste järkjärgulise kaotamisega. Iirimaa püsivalt kõrge vaesuseohu või sotsiaalse tõrjutuse määr on seotud madala tööhõivega leibkondades elavate inimeste suure osatähtsusega (peaaegu kaks korda kõrgem kui liidu keskmine – 18,2 % võrreldes 10,5 % aastal 2016). See on eriti levinud üksikvanemaga kodumajapidamistes. Peaaegu kolmveerand Iirimaa mittetöötavatest inimestest on mitteaktiivsed. 2016. aastal vähenes nii üldine kui ka laste vaesuseohu või sotsiaalse tõrjutuse määr, kuid need on jäänud liidu keskmisest kõrgemaks. Seetõttu peab Iirimaa viima lõpule oma tööta leibkondade tegevuskava elluviimise, sh suurendades integreeritud toetust tööturust kõige kaugemal olevatele inimestele. Sotsiaalmajutuse pakkumine nõuab pidevat tähelepanu, et saavutada ambitsioonikad eesmärgid ja rahuldada suurt nõudlust.

                  (15)

                  Probleemiks jääb taskukohase, täisajaga ja kvaliteetse lastehoiuteenuse kättesaadavus. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni andmeil oli Iirimaa lastehoiukulude suhe palkadesse 2015. aastal üksikvanemate puhul liidu suurim ja jäi paaride puhul suuruselt teisele kohale liidus. Suured lastehoiukulud võivad takistada palgatöö tegemist, eriti väikse sissetulekuga leibkondades, sh üksikvanemaga leibkondades. See mõjub negatiivselt naiste tööhõive määrale, mis oli 2016. aastal 65,4 %, mis on lähedal liidu keskmisele. Ühtse taskukohase lastehoiukava seaduse arutamine on parlamendis jõudmas lõpule. Selle rakendamise viivitused on juba ilmsed. Kvaliteetse lastehoiuteenuse pakkumist on edendatud eelkõige algatustega, mille eesmärk on tagada personali tugev kvalifikatsioon.

                  (16)

                  Madala, keskmise ja kõrge kvalifikatsiooniga töötajate tööhõive määrade erinevused olid 2016. aastal liidu kõrgeimate hulgas ning madala kvalifikatsiooniga tööjõu tööhõive määr oli 10 protsendipunkti madalam kui enne majanduskriisi. Selle tagajärjel ja seoses majandustegevuse muutusega muutuvad oskuste mittevastavus nõudlusele ja oskuste nappus mitmes valdkonnas üha ilmsemaks. See rõhutab vajadust kiirendada oskuste täiendamise ja ümberõppe poliitika arendamist ja meetmete võtmist. Iirimaal on töötavate madala kvalifikatsiooniga inimeste hulgas eriti madal elukestvas õppes osalemise tase, mis muudab nad tööjõunõudluse muutuse korral eriti haavatavaks. Iirimaal on üks madalamaid digitaaloskuste tasemeid liidus, mis on tugevas kontrastis loodusteaduste, tehnoloogia, inseneriteaduste ja matemaatika valdkonna erialade lõpetajate osatähtsusega Iirimaa kõrgharidussüsteemis. Iirimaal on üks madalamaid puuetega inimeste tööhõive määrasid liidus.

                  (17)

                  Iirimaa tootlikkuse kasvu peamised eestvedajad on hargmaised ettevõtjad. Kasvab tootlikkuse lõhe nende ettevõtjate ja Iirimaa kohalike, peamiselt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate vahel. Mõne hargmaise ettevõtja kõrge rahvusvaheline liikuvus ja praegune ebakindlus võib hakata pikas perspektiivis ohustama Iirimaa majanduse kestlikkust ja vastupanuvõimet. Hiljutine uurimus näitas, et Iirimaal tegutsevate hargmaiste ettevõtjate tegevuse mõju iirlastele kuuluvatele äriühingutele ja nende saadav kasu tootlikkuse kasvu, innovatsiooni ja ekspordi näol on piiratud. Kuid iiri äriühingud, kes tegelevad teadus- ja arendustegevusega, saavad hargmaiste ettevõtjate ülekanduvast mõjust kasu. Avaliku sektori stiimulid teadus- ja arendustegevusega tegelemiseks ja kvalifitseeritud tööjõu kättesaadavuse suurendamine Iirimaa väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele edendaks uute tehnoloogiate levikut nende ettevõtjate hulgas. Peale selle, ja nagu Iirimaa riiklik konkurentsivõime nõukogu on korduvalt märkinud, nõuab Iirimaa äriühingute konkurentsivõime tagamine teatavate sisendite, eelkõige õigusabikulude piiramist. Jätkuvalt olid probleemiks tõkked õigusabiteenuste turul, mis pärssisid konkurentsi ja suurendasid teenusesaajate kulusid. Need mõjutavad peamiselt väikeettevõtjaid, sest suurendavad kohtuvaidluste kulusid. Seni puuduvad uue õigusteenuste reguleerimise seaduse rakendusmäärused. Suured on viivitused avalike konsultatsioonidega, mis on rakendusaktide eeltingimuseks.

                  (18)

                  Ehkki Iirimaa finantssektor on kestliku elavnemise teel, põhjustavad varasemad lahendamata probleemid takistusi. Ehkki Iirimaa jätkas edusammude tegemist viivislaenude vähendamisel, püsib nende osatähtsus kõigi laenude hulgas (2017. aasta septembris 11,2 %) liidu kõrgeimate hulgas. Ülemäärane võlakoormus, turu kontsentratsioon ja mõne eksportiva majandussektori suurenenud ebakindlus suruvad alla väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate niigi madalat krediidinõudlust. Väga oluline on vähendada pikaajalisi võlgnevusi, mille puhul kauem kui kaks aastat hilinenud hüpoteeklaenud moodustasid 2017. aastal umbes 60 % kõigist tasumata hüpoteeklaenudest. Pikaajaliste võlgnevuste vähendamine võiks aidata lahendada ka ülemäärase võlakoormuse probleemi, mis vähendab äriühingute, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate stiimuleid kasutada laenu tootlikumalt. Kuigi Iirimaa keskpank märkis oma 2017. aasta neljanda kvartali aruandes eluaseme hüpoteeklaenuvõlgade ja sundtäitmise kohta, et ligikaudu 87 % ümberstruktureeritud hüpoteekidest vastab nõuetele, rõhutab ta, et ajutist vähendamist võimaldavad ümberkorralduslahendused on eriti altid korduvatele makseviivitustele. Sundtäitmise ja mahakandmise kui viimase abinõu elujõulisust saaks suurendada ja täiendada tugeva tarbijakaitse raamistikuga, millega kaitstakse positiivseid arenguid teisese turu laenude müügi puhul ja laenude ümberstruktureerimise lahenduste vastupidavust.

                  (19)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Iirimaa majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta stabiilsusprogrammi, 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Iirimaale esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Iirimaa eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (20)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (8) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

                  (21)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta riikliku reformikavaga ja 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3,

            SOOVITAB Iirimaal võtta aastatel 2018–2019 järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk 2019. aastal. Kasutada juhuslikke tulusid, et kiirendada valitsemissektori võla suhtarvu vähendamist. Piirata maksukulutuste ulatust ja hulka ning laiendada maksubaasi. Lahendada vananemisega seotud kulude eeldatava suurenemise probleem, suurendades tervishoiusüsteemi kulutasuvust ja viies ellu kavandatud pensionireformid.

                  2.

                  Tagada riikliku arengukava õigeaegne ja tulemuslik rakendamine, sh puhas energeetika, transport, eluasemepakkumine, veevarustus ja taskukohase hinnaga kvaliteetsed lastehoiuteenused. Seada esmatähtsale kohale täiskasvanud tööealise rahvastiku oskuste täiendamine, keskendudes digitaaloskustele.

                  3.

                  Edendada Iiri äriühingute ja eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate tootlikkuse kasvu, stimuleerides teadusuuringuid ja innovatsiooni suunatud poliitika, otsesemate rahastamisviiside ja strateegilisema koostööga hargmaiste ettevõtjate, riiklike teaduskeskuste ja ülikoolidega. Edendada pikaajaliste võlgnevuste kiiremat ja kindlamat vähendamist teiseste turgude kasutamise abil, tuginedes haavatavatele leibkondadele suunatud algatustele, ja kandes vajaduse korral maha lootusetud võlgnevused.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 179, 25.5.2018, lk 1.

         (4)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (6)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja. Iirimaa kulude kasvu eesmärk kajastab kohandust, mille eesmärk on korrigeerida moonutust potentsiaalse kasvu 10-aastases viitemääras, mille põhjustas erakordselt kiire SKP reaalkasv 2015. aastal. Võttes eeskuju Iirimaa ametiasutuste 2017. aasta eelarvearvutustest, on ka komisjon kasutanud 2014. ja 2016. aasta potentsiaalsete kasvumäärade keskmist.

         (7)  Nagu 2018. aastal, kajastab kulude kasvu eesmärk kohandust, mille eesmärk on korrigeerida moonutust potentsiaalse kasvu 10-aastases viitemääras, mille põhjustas erakordselt kiire SKP reaalkasv 2015. aastal.

         (8)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.