               12.9.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 301/1

         Euroopa Andmekaitseinspektori soovitused ELi andmekaitsereformi võimaluste kohta
   (Arvamuse täistekst (inglise, prantsuse ja saksa keeles) on Euroopa andmekaitseinspektori veebilehel www.edps.europa.eu)
   (2015/C 301/01)
   24. juunil 2015. aastal alustasid Euroopa Liidu kolm peamist institutsiooni – Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjon – kaasotsustamismenetluse läbirääkimisi isikuandmete kaitse üldmääruse (edaspidi „üldmäärus”) ettepaneku üle (mitteametlikult kutsutakse menetlust „triloogiks”) (1). Triloogi alus on komisjoni 2012. aasta jaanuari ettepanek, Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2014. aasta seadusandlik resolutsioon ja nõukogus 15. juunil 2015. aastal vastu võetud üldine lähenemisviis (2). Nimetatud kolm institutsiooni on võtnud endale kohustuse tegeleda üldmäärusega, mis on osa laiemast isikuandmete kaitse reformipaketist, kuhu kuulub politsei- ja õigusalast tegevust käsitleva direktiivi ettepanek. Menetlus peaks päädima 2015. aasta lõpuga ning võimaldama mõlemad õigusaktid 2016. aasta alguses ametlikult vastu võtta, millele järgneb kaheaastane üleminekuperiood (3).
   Euroopa Andmekaitseinspektor on Euroopa Liidu sõltumatu institutsioon. Andmekaitseinspektor ei osale triloogis, kuid vastutab määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 41 lõike 2 kohaselt selle eest, et „ühenduse institutsioonid ja asutused tagaksid isikuandmete töötlemisel füüsiliste isikute põhiõigused ja -vabadused, eelkõige nende õiguse eraelu puutumatusele”, ja tema ülesanne on „…samuti ühenduse institutsioonide ja asutuste ning andmesubjektide nõustamine kõikides isikuandmete töötlemisega seotud küsimustes”. Andmekaitseinspektor ja tema asetäitja nimetati ametisse 2014. aasta detsembris eriülesandega olla konstruktiivsem ja proaktiivsem ning nad avaldasid 2015. aasta märtsis viieaastase strateegia, kus on sätestatud, kuidas nad kavatsevad seda ülesannet täita ja olla seda tehes vastutustundlikud (4).
   Käesolev arvamus on andmekaitseinspektori strateegia esimene teetähis. Meie nõuanded rajanevad arutlustel ELi institutsioonide, liikmesriikide, kodanikuühiskonna, tööstussektori ja teiste sidusrühmadega ning need on antud eesmärgiga aidata triloogi osalistel jõuda õigeaegselt üksmeelele. Selles käsitletakse üldmäärust kahes osas:

               —

               andmekaitseinspektori nägemus tulevikule orienteeritud andmekaitse-eeskirjadest koos meie soovituste illustratiivsete näidetega ja

               —

               lisa („Arvamuse nr 3/2015 lisa: võrdlev tabel üldmääruse tekstidest koos andmekaitseinspektori soovitustega”), kus on nelja veeruga tabel üldmääruse tekstist artiklite kaupa, vastu võetud vastavalt komisjoni, Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt, ning neile lisaks andmekaitseinspektori soovitus.

         Arvamus on avaldatud meie veebisaidil ja kättesaadav mobiilirakenduse kaudu. 2015. aasta sügisel täiendatakse seda soovitustega üldmääruse põhjenduste kohta ja kui nõukogu on direktiivi suhtes vastu võtnud oma üldseisukoha, siis ka politsei- ja õigusalase tegevuse kohta.
   Andmekaitseinspektori 2012. aasta märtsi terviklik arvamus komisjoni avaldatud reformipaketi ettepaneku suhtes on endiselt kehtiv. Siiski olime kolm aastat hiljem sunnitud oma nõuandeid ajakohastama, et neid kaasseadusandjate seisukohtadega paremini siduda ja pakkuda konkreetsemaid soovitusi (5). Nagu ka 2012. aasta arvamus, on käesolev arvamus kooskõlas artikli 29 töörühma arvamuste ja seisukohtadega, sealhulgas 17. juunil vastu võetud dokumendi „Põhiteemad triloogi seisukohast” lisaga, mille koostamises andmekaitseinspektor osales töörühma täisliikmena (6).

      Haruldane võimalus. Miks on see reform nii tähtis?

      Euroopa Liit on lõpusirgel enne isikuandmete kaitse eeskirjade muutmist. Isikuandmete kaitse üldmäärus mõjutab potentsiaalselt tulevastel aastakümnetel kõiki ELi üksikisikuid, kõiki ELi organisatsioone, kes isikuandmeid töötlevad, ning kõiki selliseid organisatsioone väljaspool ELi, kes töötlevad ELis üksikisikute isikuandmeid (7). Nüüd on aeg kaitsta üksikisikute põhiõigusi ja -vabadusi tuleviku andmepõhises ühiskonnas.

      Tõhus andmekaitse võimestab üksikisikuid ja virgutab vastutustundlikke ettevõtteid ning riigiasutusi. Selle valdkonna seadused on keerukad ja tehnilised ning vajavad ekspertide nõuandeid, eelkõige sõltumatutelt andmekaitse autoriteetidelt, kes mõistavad nende järgimisega seotud probleeme. Üldmäärus on tõenäoliselt üks pikemaid liidu õigustikus, seega tuleb ELil nüüd püüda olla valiv ja keskenduda sätetele, mis on tõesti vajalikud, ning vältida üksikasju, mille soovimatu tagajärg võiks olla ülemäärane sekkumine tuleviku tehnoloogiatesse. Iga institutsiooni tekst kuulutab selgust ja arusaadavust isikuandmete töötlemises ja nii peab üldmäärus ellu viima seda, mida kuulutab, ning olema nii lakooniline ja lihtsasti mõistetav kui võimalik.

      Euroopa Parlament ja nõukogu kaasseadusandjatena peavad määrama õigusakti lõpliku teksti komisjoni kaasabil, kes on õigusaktide algataja ja aluslepingute täitmise järelevalvaja. Andmekaitseinspektor ei ole triloogi läbirääkimiste osaline, kuid on õiguslikult pädev nõuandeid jagama, mida ta teeb proaktiivselt kooskõlas andmekaitseinspektori ja tema asetäitja ametisse nimetamisel saadud ülesandega ja andmekaitseinspektori värske strateegiaga. Käesolev arvamus jagab enam kui kümnendi vanust andmekaitsenõuete järgimise järelevalve kogemust ja pakub poliitikanõuandeid, et aidata juhtida institutsioonid üksikisiku huve teeniva tulemuseni.

      Õigusloome on võimalikkuse kunst. Kõik väljapakutud võimalused vastavate tekstide kujul, mida komisjon, Euroopa Parlament ja nõukogu on eelistanud, sisaldavad palju väärtuslikke sätteid, kuid kõiki neid on võimalik parandada. Tulemus ei ole meie seisukohast täiuslik, kuid me kavatseme institutsioone toetada, et saavutatav tulemus oleks parim võimalikest. Seetõttu jäävad meie soovitused kolme teksti piiresse. Meid ajendavad kolm püsivat murekohta:

               —

               paremad võimalused inimestele,

               —

               eeskirjad, mis toimivad tegelikkuses,

               —

               eeskirjad, mis kestavad terve põlvkonna.

      Käesolevas arvamuses rakendatakse läbipaistvust ja vastutamist – see on kaksikpõhimõte, mis on ehk kõige märkimisväärsem üldmääruse uuendus. Triloogi protsess on põhjalikuma uurimise all kui kunagi varem. Meie soovitused on avalikud ja me soovitame tungivalt kõikidel ELi institutsioonidel haarata initsiatiiv ja olla juhtivaks eeskujuks, nii et see seadusandlik reform sünniks läbipaistva protsessi, mitte salajase kompromissi tulemusena.

      ELil on vaja uut andmekaitse kokkulepet, värsket peatükki. Kogu ülejäänud maailm jälgib pingsalt. Uue seaduse kvaliteet ja suhestumine ülemaailmsete õigussüsteemidega ja suundumustega on äärmiselt tähtis. Käesoleva arvamusega näitab andmekaitseinspektor oma soovi ja kättesaadavust, et aidata ELil seda ajaloolist võimalust kõige paremini ära kasutada.
   1.   Paremad võimalused inimestele

   ELi eeskirjad on alati püüdnud hõlbustada andmevooge nii ELi sees kui ka ELi kaubanduspartneritega, pidades siiski esmatähtsaks üksikisiku õiguste ja vabaduste tagamise küsimust. Internet on võimalikuks teinud olla enneolematul määral ühendatud, end väljendada ja suuta edastada väärtust ettevõtetele ja tarbijatele. Sellest hoolimata on eraelu puutumatus eurooplastele olulisem kui kunagi varem. 2015. aasta juunis tehtud andmekaitset käsitleva Eurobaromeetri uuringu kohaselt (8) ei usalda internetiettevõtteid enam kui kuus inimest kümnest ja kaks kolmandikku on mures selle pärast, et neil puudub täielik kontroll teabe üle, mida nad internetis annavad.
   Reformitud raamistikul tuleb säilitada ja võimaluse korral karmistada üksikisikute suhtes rakendatavate standardite nõudeid. Isikuandmete kaitse reformipakett pakuti esialgselt välja kui vahend, millega tugevdada õigust eraelu puutumatusele internetis, andes inimestele rohkem teavet oma õiguste kohta ja rohkem kontrolli oma isikuandmete üle (9). Kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajad kirjutasid Euroopa Komisjonile 2015. aasta aprillis, et veenda institutsioone nendele kavatsustele truuks jääma (10).
   Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, mis kuulub ELi esmaste õigusaktide hulka, sätestatud põhimõtteid tuleks rakendada järjekindlalt, dünaamiliselt ja innovatiivselt, nii et need oleksid praktikas inimeste jaoks tõhusad. Reform peab olema terviklik, seepärast on see ette võetud paketina, aga kuna andmetöötlus paistab kuuluvat eraldi õigusaktide alla, peab valitsema selgus selles, milline on nende täpne reguleerimisala ning kuidas nad koos toimivad, ilma et tekiks seaduseauke kaitsenõuete rikkumiseks (11).
   Andmekaitseinspektori jaoks on lähtepunkt üksikisiku väärikus ja see tähendab enamat kui üksnes õigusnõuete järgimise küsimust (12). Meie soovitused rajanevad üldmääruse iga artikli hindamisel (üksikult ja kumulatiivselt) selle suhtes, kas see tugevdab üksikisiku positsiooni võrreldes praeguse õigusraamistikuga. Lähtepunkt on andmekaitse tuumikuks olevad põhimõtted, nimelt põhiõiguste harta artikkel 8 (13).
   1.1.   Mõistemääratlused: määratlegem selgelt, mis on isikuandmed

   Üksikisikutel peaks olema võimalik tõhusamalt kasutada oma õigusi mis tahes teabe suhtes, mille alusel neid võib tuvastada või üksikult välja tuua, isegi kui seda teavet peetakse pseudonüümi all esitatavaks (14).
   1.2.   Kogu andmetöötlus peab olema nii seaduslik kui ka õigustatud

               —

               Nõuded, et kogu andmetöötlus peab olema piiratud konkreetse eesmärgiga ja toimuma õiguslikul alusel, on kumulatiivsed ja sellele ei saa olla alternatiivi. Soovitame vältida nende põhimõtete mis tahes ühendamist ja sellega nende nõrgestamist. Selle asemel tuleks ELil säilitada, lihtsustada ja töökindlamaks muuta väljakujunenud arusaama, et andmeid tuleks kasutada üksnes viisil, mis on kooskõlas eesmärgiga, mille jaoks andmeid algselt koguti (15).

               —

               Nõusolek on üks andmetöötluse võimalikke seaduslikke aluseid, kuid meil tuleb vältida kohustuslikku ruudukeste märgistamist, kus üksikisikule ei pakuta sisulist valikut ja kus tegelikult ei olegi vajadust andmeid töödelda. Me soovitame anda inimestele võimaluse laiemaks või kitsamaks nõusolekuks, näiteks kliinilise uuringuga seoses, ja sellest nõusolekust kinni pidada ning lubada seda tagasi võtta (16).

               —

               Andmekaitseinspektor toetab isikuandmete rahvusvahelise edastamise mõistlikke innovatiivseid lahendusi, mis hõlbustavad andmevahetust ja austavad isikuandmete kaitse ja järelevalve põhimõtteid. Me soovitame tungivalt mitte lubada andmete edastamist vastutava töötleja õigustatud huvide põhjal, sest see ei kaitse üksikisikuid piisavalt, ning samuti ei peaks EL avama ust kolmandate riikide ametiasutustele otseseks juurdepääsuks ELis asuvatele andmetele. Kolmanda riigi ametiasutuse väljastatud mis tahes andmeedastuse taotlust tuleks tunnustada üksnes siis, kui see austab vastastikuse õigusabi lepingutega kehtestatud norme, rahvusvahelisi lepinguid või muid rahvusvahelise koostöö seaduslikke kanaleid (17).

         1.3.   Rohkem sõltumatu ja autoriteetne järelevalve

               —

               ELi andmekaitseasutused peaksid olema valmis täitma oma rolli üldmääruse jõustumise hetkest alates ning Euroopa Andmekaitsenõukogu peaks olema täielikult töövõimeline kohe, kui määrus muutub kohaldatavaks (18).

               —

               Ametiasutused peaksid kuulama ja uurima kaebusi ja nõudeid, mille on esitanud andmesubjektid või asutused, organisatsioonid ja ühendused.

               —

               Üksikisikute õiguste täitmine nõuab ebaseadusliku andmetöötlusega seotud vastutuse ja kahju hüvitamise tõhusat süsteemi. Võttes arvesse selgeid tõkkeid õiguskaitse saamisel tegelikkuses, peaks üksikisikutel olema võimalus, et kohtumenetluses esindavad neid asutused, organisatsioonid ja ühendused (19).

         2.   Eeskirjad, mis toimivad ka tegelikkuses

   Kaitsenõudeid ei tohiks segi ajada formaalsustega. Põhjendamatud üksikasjad või katsed ettevõtlusprotsesse mikrojuhtimistasandil mõjutada võivad tulevikus osutuda iganenuks. Siin võime eeskuju võtta ELi konkurentsivaldkonnast, kus suhteliselt piiratud teisese õiguse kogu on rangelt ette nähtud täita, soosides ettevõtete seas vastutuse ja teadlikkuse kultuuri (20).
   Kõik kolm teksti nõuavad isikuandmete töötlemise eest vastutajatelt rohkem selgust ja lihtsust (21). Samamoodi peavad tehnilised kohustused olema lakoonilised ja lihtsasti mõistetavad, kui vastutavatel töötlejatel tuleb neid nõuetekohaselt rakendada (22).
   Praegused menetlused ei ole pühad: meie soovituste eesmärk on leida viise bürokraatia vähendamiseks ning minimeerida ettekirjutusi dokumentide esitamiseks ja ebaolulisi formaalsusi. Me soovitame seadusega sätestamist ainult seal, kus see on tõeliselt vajalik. See jätab ettevõtetele, riigiasutustele ja andmekaitseasutustele manööverdamisruumi – see on ruum, mis tuleb täita vastutuse ja andmekaitseasutuste juhistega. Kokkuvõtvalt võib öelda, et meie soovitusi järgides tuleks üldmääruse tekst peaaegu 30 % lühem kui kolme institutsiooni tekstide keskmine pikkus (23).
   2.1.   Tõhus kaitse, mitte protseduurid

               —

               Dokumendid peaksid olema nõuete järgimise vahend, mitte eesmärk; reform peab keskenduma tulemustele. Soovitame skaleeritavat lähenemisviisi, mis taandab vastutavate töötlejate dokumenteerimiskohustused ühtseteks põhimõteteks selle kohta, kuidas vastutaval töötlejal tuleb määrust täita, võttes arvesse riske ja näidates nõuete järgimist läbipaistvalt nii andmeedastuse, töötlejatega sõlmitavate lepingute kui ka rikkumistest teatamise korral (24).

               —

               Selgete riskihindamiskriteeriumide põhjal ja arvestades oma kogemust ELi institutsioonide üle järelevalve teostamisel, soovitame nõuda isikuandmetega seotud rikkumistest teatamist järelevalveasutusele ja andmekaitse mõju hindamist üksnes siis, kui andmesubjekti õigused ja vabadused on ohus (25).

               —

               Tuleks aktiivselt julgustada tööstusharu algatusi, kas siis siduvate ettevõtluseeskirjade või eraelu puutumatuse pitserite kaudu (26).

         2.2.   Parem tasakaal avaliku huvi ja isikuandmete kaitse vahel

               —

               Isikuandmete kaitse eeskirjad ei tohiks takistada ajaloo- ja statistikauuringuid ning teadustööd, mis on tõeliselt avalikkuse huvides. Selle eest vastutavad isikud peavad tegema vajalikke korraldusi, et hoida ära isikuandmete kasutamist üksikisiku huvide vastaselt ning pöörama erilist tähelepanu eeskirjadele, mis hõlmavad näiteks sellist tundlikku teavet nagu terviseandmed (27).

               —

               Teadlased ja arhivaarid peaksid neid kaitsenõudeid järgides saama andmeid talletada nii kauaks kui vaja (28).

         2.3.   Järelevalveasutuste usaldamine ja volitamine

               —

               Me soovitame lubada järelevalveasutustel avaldada juhiseid vastutavatele andmetöötlejatele ja lasta neil välja töötada oma kodukord selles vaimus, et üks ühtne järelevalveasutus (nn ühtne kontaktpunkt) kohaldab üldmäärust lihtsustatult ja kergemini ning inimestele lähedal („lähedus”) (29).

               —

               Järelevalveasutused peaksid suutma kõikide vastavate asjaolude alusel määrata tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad heastamismeetmed ja halduskaristused (30).

         3.   Eeskirjad, mis kestavad terve põlvkonna

   Praeguse raamistiku peamine tugisammas, direktiiv 95/46/EÜ, on olnud mudeliks järgnevatele andmetöötlust käsitlenud õigusaktidele ELis ja mujal maailmas ning olnud isegi alus isikuandmete kaitse õiguse sõnastusele põhiõiguste harta artiklis 8. Käesolev reform hakkab kujundama andmetöötlust põlvkonna jaoks, kes ei mäleta elu ilma internetita. Seepärast peab EL täielikult mõistma selle tegevuse järelmeid üksikisikutele ning kestlikkust hoolimata tehnoloogilisest arengust.
   Viimastel aastatel on toimunud isikuandmete tekitamise, kogumise, analüüsi ja vahetamise eksponentsiaalne kasv – selle on meile toonud tehnoloogiline innovatsioon, nagu asjade internet, pilveandmetöötlus, suurandmed ja avaandmed, mille kasutamist EL peab oma konkurentsivõime jaoks ülioluliseks (31). Direktiivi 95/46/EÜ pikaealisuse järgi otsustades on mõistlik oodata samasugust ajaraamistikku enne järgmist suurt andmekaitse-eeskirjade läbivaatamist, mis ei toimu võib-olla enne 2030. aastate teist poolt. Juba ammu enne seda võib andmepõhistest tehnoloogiatest oodata ühinemist tehisintellektiga, loomuliku keele töötlemist ja biomeetrilisi süsteeme ning rakenduste võimestamist masinõppe suutlikkusega, et saavutada keerukam intellekt.
   Need tehnoloogiad seavad andmekaitse põhimõtetele proovikivi. Tulevikule orienteeritud reform peab seetõttu kinnitama üksikisikute väärikust ja olema eetika poolt teavitatud. See peab meie digitaalses maailmas tasakaalustama ebakõla isikuandmete kaitse innovatsiooni ja selle kasutamise vahel, tehes kaitsenõuded tõusaks.
   3.1.   Vastutustundlikud ettevõtlustavad ja innovatiivne inseneriteadus

               —

               Reform peaks ümber pöörama viimatise suundumuse salaja jälgimisele ja otsuste tegemise üksikisikute eest varjatud profileerimise põhjal. Probleem ei ole suunatud reklaam või profileerimine, vaid pigem olulise teabe puudumine algoritmide loogika kohta, mis neid profiile loob ja andmesubjekti mõjutab (32). Soovitame, et vastutavad töötlejad rakendaksid täielikumat läbipaistvust.

               —

               Soovitame tungivalt isikuandmete lõimitud kaitse ja vaikimisi kaitse põhimõtete kasutuselevõtmist, et tõmmata käima digitaalmajanduse turupõhised lahendused. Soovitame kasutada lihtsamat sõnastust, kui nõutakse üksikisikute õiguste ja huvide lõimimist tootearendusse ja vaikimisi seadetesse (33).

         3.2.   Võimestatud üksikisikud

   Isikuandmete ülekantavus on digitaalkeskkonna kasutajakontrolli viiv värav, mille puudumisest on üksikisikud praegu aru saanud. Soovitame lubada andmete otsest ülekandmist ühelt vastutavalt töötlejalt teisele andmesubjekti taotlusel ja anda andmesubjektile õigus saada andmete koopia, mida nad ise saavad teisele vastutavale töötlejale üle kanda (34).
   3.3.   Tulevikku arvestavad eeskirjad

   Soovitame vältida keelekasutust ja tavasid, mis tõenäoliselt muutuvad iganenuks või on vaieldavad (35).
   4.   Lõppematu töö

   Tulevikule orienteeritud ELi isikuandmete reformipaketi vastuvõtmine saab olema muljetavaldav, kuid sellest hoolimata mittetäielik saavutus.
   Kõik institutsioonid on nõus, et üldmääruse põhimõtteid tuleks järjepidevalt kohaldada ELi institutsioonide suhtes. Oleme olnud õiguskindluse ja õigusraamistiku ühtsuse eestkõnelejad, aktsepteerides samas ELi avaliku sektori ainulaadsust ja vajadust vältida praeguse kohustuste taseme mis tahes nõrgestamist (ning ka vajadust anda andmekaitseinspektorile õiguslik ja organisatoorne baas). Seepärast peaks komisjon niipea kui võimalik pärast üldmääruse läbirääkimiste lõpetamist tegema üldmäärusega kooskõlas oleva ettepaneku määruse (EÜ) nr 45/2001 läbivaatamiseks, et mõlema teksti kohaldamine algaks samal ajal (36).
   Teiseks on selge, et tuleb muuta direktiivi 2002/58/EÜ (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv). Veel tähtsam on see, et EL nõuab selget raamistikku teabevahetuse konfidentsiaalsusele, mis on eraelu puutumatuse olemuslik element ja hõlmab kõiki teabevahetust võimaldavaid teenuseid, mitte üksnes avalikkusele kättesaadava elektroonilise side pakkujaid. See tuleb luua õiguskindla ja harmoneeriva määruse kaudu, mis pakub vähemalt samu kaitsestandardeid kui eraelu puutumatuse ja elektroonilise side direktiiv ning seda kõikidele võrdsete võimalustena.
   Seepärast soovitatakse käesolevas arvamuses pühenduda nende kahe valdkonna ettepanekute kiirele vastuvõtmisele nii ruttu kui võimalik.
   5.   Määrav hetk digitaalõiguste jaoks Euroopas ja mujal

   Esimest korda ühe põlvkonna ajal on ELil võimalus moderniseerida ja harmoneerida isikuandmete käsitlemise eeskirju. Eraelu puutumatus ja andmekaitse ei konkureeri majanduskasvu ja rahvusvahelise kaubandusega ega suurepäraste teenuste ja toodetega – nad on osa kvaliteedi ja väärtuse avaldumisest. Nagu Euroopa Ülemkogu on tunnistanud, on usaldus vajalik eeltingimus isikuandmete töötlemisel rajanevate innovaatiliste toodete ja teenuste loomiseks.
   Aastal 1995 oli EL andmekaitse teerajaja. Nüüd on enam kui 100 riigil kogu maailmast andmekaitseseadused ja vähem kui pooled neist on Euroopa riigid (37). Sellest hoolimata jätkab EL nende riikide pingsat jälgimist, kes kaaluvad oma õigusraamistike rajamist või läbivaatamist. Ajal, mil inimeste usaldus ettevõtete ja valitsuste vastu on kannatada saanud massijälgimise ja andmekaitse rikkumisega seotud paljastuste tõttu, paneb see ELi seadusandjatele suure vastutuse, kelle sel aastal võetavatel otsustel on tõenäoliselt Euroopast kaugemale ulatuv mõju.
   Andmekaitseinspektori arvates ollakse üldmääruse tekstidega õigel teel, kuid on jäänud mõni üsna tõsine murekoht. Kaasotsustamismenetlusega kaasneb alati oht, et heade kavatsustega läbirääkijad muudavad teatud sätted poliitilisi kompromisse otsides nõrgemaks. Isikuandmete kaitse reformiga on aga eri lugu, kuna tegemist on põhiõigustega ja sellega, kuidas neid terve põlvkonna jooksul kaitstakse.
   Seda aluseks võttes püütakse käesolevas arvamuses aidata ELi peamistel institutsioonidel probleeme lahendada. Me ei soovi mitte üksnes suuremaid õigusi üksikisikutest andmesubjektidele ja suuremat vastutust andmetöötlejale; me soovime hõlbustada innovatsiooni õigusraamistikuga, mis on neutraalne tehnoloogia suhtes ja positiivne hüvede suhtes, mida tehnoloogia võib ühiskonnale tuua.
   Lõpusirgele jõudnud läbirääkimistega seoses loodame, et meie soovitused aitavad ELil üle finišijoone jõuda reformiga, mis jääb oma eesmärgi jaoks sobivaks tulevaste aastate ja aastakümnete jooksul – see on uus globaalse perspektiiviga peatükk andmekaitse ajaloos, milles EL on kõigile eeskujuks.

      Brüssel, 27. juuli 2015

            Euroopa andmekaitseinspektor

         Giovanni BUTTARELLI

      (1)  Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühisdeklaratsioonid, kaasotsustamismenetluse praktilist korda käsitlev ühine deklaratsioon (EÜ asutamislepingu artikkel 251) (2007/C 145/02) (ELT C 145, 30.6.2007, lk 5).

      (2)  COM(2012)11 (final); Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2014. aasta seadusandlik resolutsioon ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus), P7_TA(2014)0212; ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) – Üldise lähenemisviisi ettevalmistamine, nõukogu dokument 9565/15, 11.6.2015.

      (3)  Täielik pealkiri on „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv üksikisikute kaitse kohta seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega kuritegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumise kohta”, COM(2012) 10 (final); Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2014. aasta seadusandlik resolutsioon ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv üksikisikute kaitse kohta seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega kuritegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumise kohta, P7_TA(2014)0219. Triloogi ajastuse ja ulatuse kohta vt Euroopa Ülemkogu kohtumine (25. ja 26. juuni 2015) – Järeldused, EUCO 22/15; peetava triloogi tegevuskava esitleti Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühisel pressikonverentsil, http://audiovisual.europarl.europa.eu/AssetDetail.aspx?id=690e8d8d-682d-4755-bfb6-a4c100eda4ed [viimati vaadatud 20.7.2015], kuid ei ole veel ametlikult avaldatud. Üldmäärus jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas ja selle täielikku kohaldamist eeldatakse kahe aasta möödumisel pärast jõustumist (artikkel 91).

      (4)  Teade Euroopa andmekaitseinspektori vaba ametikoha kohta – COM/2014/10354 (2014/C 163 A/02) (ELT C 163 A, 28.5.2014, lk 6). Andmekaitseinspektori strateegias 2015–2019 lubati „otsida toimivaid lahendusi bürokraatia vältimiseks, säilitada paindlikkus tehnoloogiliseks innovatsiooniks ja piiriülesteks andmevoogudeks ning võimaldada üksikisikutel oma õigusi tõhusamalt ellu viia nii internetis kui sellest väljaspool”; Leading by example: The EDPS Strategy 2015-2019 (Näidates eeskuju: Euroopa andmekaitseinspektori strateegia aastateks 2015–2019), märts 2015.

      (5)  Andmekaitseinspektori arvamus isikuandmete kaitse reformipaketi kohta, 7.3.2015.

      (6)  Vt artikli 29 töörühma kirja lisa õigus- ja tarbijaküsimuste ning soolise võrdõiguslikkuse volinikule Vĕra Jourovále, 17.6.2015.

      (7)  Üldmääruse reguleerimisala ja territoriaalset kohaldamisala on raske tabavalt kokku võtta. Institutsioonid paistavad olevat ühel meelel vähemalt selles, et kohaldamisala hõlmab ELis asutatud organisatsioone, kes vastutavad isikuandmete töötlemise eest kas ELis või väljaspool seda, ja väljaspool ELi asutatud organisatsioone, kes töötlevad üksikisikute andmeid ELis neile kaupade või teenuste pakkumise käigus või nende käitumise jälgimise käigus. (Vt artikkel 2 reguleerimisala ja artikkel 3 territoriaalse kohaldamisala kohta.)

      (8)  Muud tulemused näitasid, et seitse inimest kümnest olid mures, et nende antud teavet kasutatakse muul otstarbel kui see, milleks seda koguti, üks seitsmest ütles, et kõikidel juhtudel tuleks enne andmete kogumist ja töötlemist küsida tema selgelt väljendatud nõusolekut, ning kaks kolmandikku pidas oluliseks võimalust viia isiklikud andmed vana teenusepakkuja juurest uue juurde; Eurobaromeetri eriväljaanne nr 431 andmekaitse kohta, juuni 2015. Võrreldavad tulemused 2014. aastal tehtud Pew uuringust, mille käigus leiti, et 91 % ameeriklastest tunneb, et nad on kaotanud kontrolli selle üle, kuidas ettevõtted koguvad ja kasutavad isikute andmeid, 80 % sotsiaalse võrgustike kasutajatest muretsevad selle pärast, et kolmandad isikud, nagu reklaamibürood või ettevõtjad, saavad nende andmed, ning 64 % arvab, et valitsus peaks tegema rohkem reklaamibüroode reguleerimiseks; Pew Research Privacy Panel Survey, jaanuar 2014.

      (9)  Komisjon esitab tervikliku andmekaitse-eeskirja reformiettepaneku, et suurendada kasutajate kontrolli oma andmete üle ja vähendada ettevõtete kulusid.

      (10)  Vabaühenduste kiri president Junckerile, 21.4.2015, https://edri.org/files/DP_letter_Juncker_20150421.pdf, ja vastus asepresident Timmermansi kabinetijuhilt, 17.7.2015, https://edri.org/files/eudatap/Re_EC_EDRi-GDPR.pdf [viimati vaadatud 23.7.2015]. Andmekaitseinspektor kohtus 2015. aasta mais neist mitme vabaühenduse esindajaga, et nende muresid arutada; PRESSITEADE EDPS/2015/04, 1.6.2015, EU Data Protection Reform: the EDPS meets international civil liberties groups (ELi andmekaitsereform: andmekaitseinspektor kohtub rahvusvaheliste kodanikuvabaduste rühmitustega); diskussiooni täispikkuses salvestis on kättesaadav andmekaitseinspektori veebisaidil (https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS/Pressnews/Videos/GDPR_civil_soc).

      (11)  Artikli 2 lõike 2 punkt e.

      (12)  Artikkel 1.

      (13)  Harta artiklis 8 on öeldud [rõhuasetused lisatud]:

                  1.

                  Igaühel on õigus oma isikuandmete kaitsele.

                  2.

                  Selliseid andmeid tuleb töödelda asjakohaselt ning kindlaksmääratud eesmärkidel ja asjaomase isiku nõusolekul või muul seaduses ettenähtud õiguslikul alusel. Igaühel on õigus tutvuda tema kohta kogutud andmetega ja nõuda nende parandamist.

                  3.

                  Nende sätete täitmist kontrollib sõltumatu asutus.

      (14)  Artikkel 10. Kuni veel ei eksisteeri selget ja õiguslikult siduvat „pseudonüümi all esitatud andmete” määratlust (või välja arvatud juhul, kui see on olemas), mis oleks erinev „isikuandmetest”, peab seda tüüpi andmetele kohaldama isikuandmete kaitse eeskirju.

      (15)  Artikli 6 lõiked 2 ja 4. Arvestades, et väljendi „eesmärgiga kooskõlas” tähenduse suhtes on esinenud teatavat ebakindlust ja pärast artikli 29 töörühma arvamuse avaldamist eesmärgi piiramise kohta soovitame üldkriteeriume selle hindamiseks, kas töötlemine on eesmärgiga kooskõlas (vt artikli 5 lõige 2).

      (16)  Tõhus funktsionaalne eraldamine on üks vahendeist seadusliku andmetöötluse tagamiseks nõusoleku puudumisel, kuid õigustatud huvi ei tohiks tõlgendada põhjendamata. Tingimusteta õigus nõusolek tagasi võtta võib samuti olla mõnes olukorras sobiv alternatiiv. Nõusoleku vabatahtlikkuse hindamine sõltub osaliselt sellest, a) kas andmesubjekt ja vastutav töötleja on selgelt ebavõrdses olukorras ja b) artikli 6 lõike 1 punkti b kohase andmetöötluse puhul, kas lepingu täitmise või teenuse osutamise tingimus on nõusolek selliste andmete töötlemiseks, mis ei ole nendel eesmärkidel vajalikud. (Vt artikli 7 lõige 4.) See kajastab ELi tarbijakaitseseaduse sätet – 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ (ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes) artikli 3 lõikes 1 on sätestatud: „Lepingutingimus, mille suhtes ei ole eraldi kokku lepitud, loetakse ebaõiglaseks, kui see on vastuolus heausksuse tingimusega ning kutsub esile lepinguosaliste lepingust tulenevate õiguste ja kohustuste olulise tasakaalustamatuse, mis kahjustab tarbijat”.

      (17)  Nimetatud eeskirjade hulka kuuluvad konkreetsete sektorite ja territooriumide kohta tehtud piisava kaitse otsused, nende otsuste perioodiline läbivaatamine ja siduvad ettevõtluseeskirjad. Vt artiklid 40–45.

      (18)  Artikkel 73.

      (19)  Artikkel 76. Raskusi hüvitise taotlemisel isikuandmete kaitse eeskirjade rikkumise eest kirjeldatakse Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti aruandes „Access to data protection remedies in EU Member States”, 2013.

      (20)  Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 101 sätestatud konkurentsivastaste kokkulepete keelamisega seoses on ELi eeskirjades rõhutatud ettevõtete enesehindamist, sest turgu valitsevas seisundis ettevõtetel on „eriline vastutus” vältida mis tahes tegevust, mis võib kahjustada tõhusat konkurentsi (komisjoni suunised 2009/C 45/02, punkt 9); vt andmekaitseinspektori esialgne arvamus eraelu puutumatuse ja konkurentsivõime kohta suurandmete ajastul, 14.3.2014.

      (21)  Kolmes tekstis on varieeruvalt nimetatud „arusaadav viis ja vorm, kasutades lihtsat ja selget keelt” (Euroopa Parlamendi ettepaneku põhjendus 57; komisjoni ja nõukogu ettepaneku artikkel 19), vajadust olla „selge ja ühemõtteline” (Euroopa Parlamendi ettepaneku põhjendus 99, Euroopa Parlamendi ettepaneku artikkel 10a) ja pakkuda „selget ja lihtsalt arusaadavat teavet” (Euroopa Parlamendi ettepaneku artiklid 10 ja 11) ning teavet, mis on „kokkuvõtlik, läbipaistev, selge ja kergesti juurdepääsetav” (Euroopa Parlamendi ettepaneku, komisjoni ja nõukogu ettepaneku põhjendus 25, Euroopa Parlamendi ettepaneku artikkel 11).

      (22)  Delegeeritud õigusakte käsitlevad sätted on Euroopa Parlamendi ja nõukogu tekstiversioonidest enamjaolt eemaldatud. Me usume, et EL võiks veelgi kaugemale minna ja jätta need tehnilised küsimused sõltumatute asutuste oskusteabe hooleks.

      (23)  Meie soovitusi järgides oleks teksti pikkus umbes 20 000 sõna; kolme institutsiooni tekstide keskmine pikkus on umbes 28 000 sõna.

      (24)  Artikkel 22.

      (25)  Artiklid 31 ja 33.

      (26)  Artikkel 39.

      (27)  Artikkel 83. Teadusuuringud ja arhiveerimine iseenesest ei anna õiguslikku alust andmete töötlemiseks ja seepärast soovitame artikli 6 lõike 2 kustutada.

      (28)  Artikli 83 lõike 1 punkt a.

      (29)  Artikli 29 töörühm on kirjeldanud visiooni haldamisest, järjepidevuse mehhanismist ja ühtsest kontaktpunktist, mis rajaneb usaldusel sõltumatute andmekaitseasutuste vastu; see koosneb kolmest kihist:

               —

               üksik andmekaitseasutus, mis on tugev ja täielikult varustatud selleks, et tegeleda oma pädevusvaldkonda kuuluvate juhtumitega;

               —

               tõhus andmekaitseasutustevaheline koostöö selgete juhtnööridega piiriüleste juhtumite kohta;

               —

               Euroopa Andmekaitsenõukogu, mis peab olema vajalike vahenditega varustatud iseseisev juriidiline isik ja koosnema võrdsetest solidaarselt koostööd tegevatest andmekaitseasutustest, kellel on volitused teha siduvaid otsuseid ning kelle tegevust toetab sekretariaat eesistuja kaudu.

      (30)  Soovitame ka selgitada järelevalveasutuste pädevust ja juhtiva asutuse määramist rahvusvahelise andmetöötluse korral ning säilitada samas järelevalveasutuste võime käsitleda puhtalt kohalikke juhtumeid. Soovitame järjepidevuse mehhanismi lihtsustatud versiooni suurema selgusega selle kohta, kuidas tuvastada juhtumeid, mille puhul järelevalveasutusel tuleks konsulteerida Euroopa Andmekaitsenõukoguga ja viimasel tuleks välja anda siduv otsus, et tagada määruse järjepidev kohaldamine.

      (31)  Komisjoni teatis „Euroopa digitaalse ühtse turu strateegia”, COM(2015) 192 (final); Euroopa Ülemkogu järeldused, juuni 2015, EUCO 22/15; nõukogu järeldused Euroopa tööstuse digitaliseerimise kohta, 8993/15.

      (32)  Artikli 14 lõike 1 punkt h.

      (33)  Artikkel 23.

      (34)  Artikkel 18. Soovitame ka, et tõhususe huvides peaks andmete ülekandmise õigusel olema lai kohaldamisala ja see õigus ei tohiks olla kohaldatav ainult sellistele töötlemistoimingutele, mis kasutavad andmesubjekti esitatud andmeid.

      (35)  Näiteks soovitame välja jätta terminid „sidus-”, „kirjalikult” ja „infoühiskond”.

      (36)  Üks võimalus, mida meie eelistaksime, oleks teha seda sättena üldmääruse enda sees.

      (37)  Greenleaf, Graham, Global Data Privacy Laws 2015: 109 Countries, with European Laws Now a Minority (30. jaanuar 2015); (2015) 133 Privacy Laws & Business International Report, veebruar 2015; UNSW Law Research Paper nr 2015-21.


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0191

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Ühendkuningriigi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006/2007–2011/2012  /* SEK/2007/0191 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 13.2.2007SEK(2007) 191 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Ühendkuningriigi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006/2007–2011/2012(esitanud komisjon)SELETUSKIRIÜldine taustStabiilsuse ja kasvu pakt, mis jõustus 1. juulil 1998, põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnistati selle kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti samas tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsus- või lähenemisprogrammid ning nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ning ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Ühendkuningriik esitas esimese lähenemisprogrammi 1998. aasta detsembris. Määruse kohaselt esitas nõukogu 8. veebruaril 1999 komisjoni soovituse alusel ning pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on omakorda õigus neid kontrollida.Ajakohastatud programmi hindamise taustKomisjon on kontrollinud Ühendkuningriigi lähenemisprogrammi viimast ajakohastatud versiooni, mis esitati 18. detsembril 2006, ning vastu võtnud soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt hinnangus käsitletud põhipunktid).Asjaolud, mille põhjal on hinnatud eelarvestrateegiat ajakohastatud lähenemisprogrammis, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  majandus- ja eelarvenäitajad viimasel kümnel aastal;2.  riigi seisund stabiilsuse ja kasvu pakti korrigeerivate sätete alusel (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus);3.  kõige ajakohastatum hinnang riigi seisundi kohta stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (nõukogu arvamuse kokkuvõte lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta);4.  komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavale.Viimaste aastate majandus- ja eelarvenäitajadÜhendkuningriigi majanduslikud saavutused viimasel kümnel aastal on olnud suured, sealhulgas on majanduskasv olnud küllaltki kiire, inflatsioon madal ja paindlikud tööturud on välja kannatanud mitmeid majandusvapustusi. Eelkõige on silmapaistev suurem stabiilsus koos SKT tsükliliste kõikumiste vähenemisega ja väiksemate inflatsioonikõikumistega. SKT suur kasv on olnud peamiselt tingitud järsult suurenenud tarbimisest ning suhteliselt väikesest säästmisest kodumajapidamistes. Ehkki töö-, kapitali- ja kaubaturud on enamike meetmete puhul märkimisväärselt paindlikud, ei ole tarnimisega seotud mõne nõrga külje puhul paranemist märgata. Suhteliselt tagasihoidlikku tootlikkust võib teatava määrani seletada võrdlemisi kõrge tööhõivetasemega, kuigi kesktaseme oskuste puudumisel ja vähesel investeerimisel infrastruktuuri (näiteks transporti) on selles tõenäoliselt oma osa. Võrreldes eelarve stabiliseerumisega perioodi alguses, on riigi rahanduse olukord alates 2001. aastast märgatavalt halvenenud; osaliselt on see nii kavandatud ning väljendab valitsuse otsust tegelda mõne kõnealuse küsimusega avalikke teenuseid hõlmavate mittetäielikult kaetud suurenenud kulutuste abil, kuid ka väiksemate oodatud tulude tõttu.Ühendkuningriigi ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusNõukogu võttis 24. jaanuaril 2006 EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 6 kohaselt vastu otsuse, et Ühendkuningriigil on ülemäärane eelarvepuudujääk, ja esitas artikli 104 lõike 7 kohase soovituse kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2006/2007. majandusaastaks, ning et ametiasutused võtaksid tõhusad meetmed hiljemalt 24. juuliks 2006, s.o paktis sätestatud kuue kuu jooksul. Komisjon avaldas 20. septembril 2006 teatise nõukogule, milles hinnatakse Ühendkuningriigi võetud meetmeid. Kõnealusel hetkel kättesaadava teabe alusel leidis komisjon, et Ühendkuningriik on oma ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks õigel teel, kuigi seoses lõpptulemusega valitses suur ebaselgus ning struktuuriline kohandamine näis jäävat väiksemaks kui soovituslik 0,5% SKTst. Nõukogu kinnitas 10. oktoobril 2006 komisjoni seisukohta ja järeldas, et asjaomasel hetkel ei ole vaja astuda täiendavaid samme.Varasemale programmile nõukogu arvamuses antud hinnangNõukogu võttis 14. märtsil 2006 vastu arvamuse lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta, mis hõlmas ajavahemikku 2005/2006–2011/2012.[2] Nõukogu märkis selles, et „kavandatava kohandamisega kaasnevad ohud“ ning kutsus artikli 104 lõike 7 alusel ja selleks, et vältida pikaajalise jätkusuutlikkusega seotud ohtusid, Ühendkuningriiki üles „tagama, et 2006/2007. majandusaastaks vähendataks eelarvepuudujääki usaldusväärsel ja jätkusuutlikul viisil nii, et see oleks väiksem kui 3% SKTst“; „jätkama eelarve tasakaalustamist ja pöörama tähelepanu eelkõige kulutuste kasvu peatamisele pärast 2007/2008. majandusaastat“; ning „saavutama keskpika perioodi eesmärki, millega tagatakse kiire areng jätkusuutlikkuse suunas, mõistlik võla suhe, mis on tunduvalt väiksem kui 60% SKTst ning millega antakse piisav kindlusvaru eelarvepuudujäägi kontrollväärtuse, s.o 3% SKTst, ületamise vastu, mida Ühendkuningriik peab vältima, ning võimaldama läbi viia eelarvemuudatusi, eriti silmas pidades riiklike investeeringute vajadusi.“Komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavaleÜhendkuningriigi riikliku reformikava rakendamise aruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 16. oktoobril 2006. Ühendkuningriigi riiklikus reformikavas käsitatakse põhiprioriteetidena järgmisi teemasid: eelarve jätkusuutlikkuse tagamine uues demograafilises olukorras; ettevõtluspõhise ja paindliku ettevõtlussektori loomine, innovatsiooni ning teadus- ja arendustegevuse edendamine; oskuste omandamist hõlmavate võimaluste avardamine; innovatsiooni- ja kohanemisvõime suurendamine ressursside kasutamisel; õiglase kohtlemise tagamine kaasaegse ja paindliku hoolekandesüsteemi kaudu.Komisjoni hinnang kõnealusele kavale (vastu võetud 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande [3] osana) näitas, et Ühendkuningriik teeb oma riikliku reformikava rakendamisel suuri edusamme. Edu on saavutatud kõigis poliitikavaldkondades, eriti mikromajandus- ja tööhõivepoliitikas. Makromajanduspoliitikas on koostatud eelarve kindlustamise ja pensionireformi programmid, kuid need vajavad veel rakendamist. Ühendkuningriik on teinud suuremaid pingutusi sidusrühmade kaasamiseks.Võttes arvesse väljaselgitatud tugevaid ja nõrku külgi, soovitati Ühendkuningriigil võtta meetmeid põhi- ja kesktaseme oskuste valdkonnas.Hinnangus käsitletud põhipunktid Nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõike 1 (lähenemisprogrammid) nõuete kohaselt käsitletakse hinnangus järgmisi punkte: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning kas sellele vastav kohandamiskava on asjakohased; kas kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis (ERM II) osalevate liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud tasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKT suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usaldusväärsust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi alusel, kasutades ka ühiselt kokkulepitud metoodikat potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu hindamiseks. Vastavust majanduspoliitika üldsuunistele hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste alusel. Hindamise käigus kontrollitakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemine pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks;[4] integreeritust riikliku reformikavaga, mille liikmesriigid esitasid majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia kontekstis. 7. juunil 2005. aastal Euroopa Ülemkogule saadetud kaaskirjas majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008 märkis majandus- ja rahandusministrite nõukogu, et riiklikud reformikavad peaks olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; vastavust tegevusjuhendile,[5] millega on muu hulgas ette nähtud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide ühtne ülesehitus ja andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97artikli 9 lõikega 3 Ühendkuningriigi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006/2007–2011/2012EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[6] eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:5.  [27. veebruaril 2007] vaatas nõukogu läbi Ühendkuningriigi ajakohastatud lähenemisprogrammi majandusaastateks 2006/2007–2011/2012.[7]6.  Programmiga nähakse ette kaks makromajanduslikku stsenaariumi: keskne stsenaarium ja alternatiivne stsenaarium, mis põhineb kasvusuundumusel, mille kohaselt on majanduskasv ühe neljandiku protsendipunkti võrra väiksem kui keskse stsenaariumi puhul. Lähenemisprogrammis sisalduvad riigi rahandust hõlmavad prognoosid põhinevad viimasel stsenaariumil, mida käsitatakse kõnealuse hindamise võrdlusstsenaariumina. Selle kohaselt on SKT reaalkasv 2006.–2007. aastal eeldatavasti 2,75% ning ülejäänud programmiperioodi jooksul on kõnealune näitaja keskmiselt 2,5%. Praegu kättesaadava teabe põhjal hinnates näib, et kõnealune stsenaarium põhineb usaldusväärsetel kasvuprognoosidel. Prognoositav inflatsioon, mille puhul võib eeldada vähenemist 2,5%-lt 2006. aastal 2%-le alates 2007. aastast, näib olevat viimati avaldatud tegelike tulemuste valguses lühikeses perspektiivis madal, kuid muidu usutav.7.  Komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosi kohaselt hinnatakse valitsemissektori eelarvepuudujäägiks 2006/2007. majandusaastal eeldatavasti 3,0% SKTst. Uue ajakohastatud lähenemisprogrammi kohaselt prognoositakse samaks aastaks 2,8% suurust eelarvepuudujääki SKTst, mis viitab hiljutistele suundumustele, mille raames on tulud hüppeliselt tõusnud ning kulutuste kasv on olnud aeglasem, ning see jääb samaks ka majandusaasta ülejäänud kuudel.8.  Lähenemisprogrammi ajakohastatud versioonis kindlaksmääratud maksepoliitika eesmärgid on tagada pikemaajaline jätkusuutlikkus, põlvkonnasisene ja põlvkondadevaheline õiglus ning sellest tulenevalt toetada rahanduspoliitikat ja eelkõige võimaldada automaatsetel stabilisaatoritel majanduse arengut tasakaalustada. Programmiga nähakse ette eelarvepuudujäägi vähendamine alla 3% tasemele SKTst 2006/2007. majandusaastaks ja 1,4% tasemele SKTst vaatlusaluse perioodi lõpuks, s.o 2011/2012. majandusaastaks. Kui hinnanguline puudujääk 2005/2006. aastal on veel 0,6% SKTst, loodetakse esmane tasakaal uuesti saavutada 2008/2009. aastaks ning 0,7% suurune ülejääk 2011/2012. aastaks. Vaatlusalusel ajavahemikul kohandatakse eelarvet võrdselt tulude ja kulude vahel. Eeldatakse, et vaatlusaluse ajavahemiku esimese kahe aasta jooksul tulude suhe suureneb, osaliselt ajendatuna oma äranägemisel võetavatest meetmetest, samas kui kulude poolel kavandatakse alates 2008/2009. aastast märkimisväärset kohandamist kulude kasvu mõõduka muutmise kaudu. Lähenemisprogrammis kasutatud mõiste tähenduses[8] kavandatakse riiklike investeeringute stabiliseerumist 2,25% tasemele SKTst alates 2006/2007. aastast, nii et alates 2007/2008. aastast kavandatakse eelarvepuudujääki kasutada üksnes riiklike investeeringute rahastamiseks. Kohandamiskava on üldjoontes kooskõlas sellega, mida prognoositi 2005. aasta ajakohastatud versiooni raames, kuid lühemas perspektiivis on makromajanduslikud väljavaated paremad.9.  Vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale arvutatud struktuurse tasakaalu (s.t tsükliliselt kohandatud tasakaalu, v.a ühekordsed ja ajutised meetmed) paranemine on kavandatud umbes 2,5%-lt SKTst 2006/2007. majandusaastal kuni umbes 1,25%-le SKTst viimasel programmiaastal (2011/2012). Kõnealune kohandamine on suurem ajavahemikul 2006/2007–2008/2009 ning aeglustub pärast seda. Nagu ka 2005. aasta ajakohastatud versioonis, ei ole täpsustatud struktuurse tasakaalu keskpika perioodi eesmärki. Programmis viidatakse riigisiseste eeskirjade kohastele maksueesmärkidele, mis viitavad tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujäägi puhul keskpikale lähenemisviisile, mis on kooskõlas võla ja SKT suhte stabiliseerimisega suhteliselt madalal tasemel, kuid millega üksnes teatavatel asjaoludel tagatakse kindlusvaru seoses valitsemissektori eelarvepuudujäägi künnisega, mis on 3% SKTst.10.  Programmi eelarveprognoosidega seotud ohud näivad 2007/2008. majandusaastani olevat üldiselt tasakaalus, aga pärast seda võib eelarve täitmine olla programmis kavandatust halvem. Maksude ja SKT suhte prognoositav suurenemine sõltub osaliselt suhteliselt muutlikest teguritest, nagu finants- ja naftatootmissektorist tulenevast kasumist. Siiski toetab suhteliselt häid tulude prognoose hiljutine majanduse areng, sealhulgas hea tasuvus. Alates 2008/2009. majandusaastast sõltub eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks programmi raames saavutatav aga kavandatavast kulutuste kasvu mõõdukast muutmisest ning aktiivsest järelevalvest, et kehtestada kulutuste piirmäärad. Samas kui Ühendkuningriigi ametiasutused on ette teatanud mitmete väiksemate osakondade jaoks ettenähtud eelarveassigneeringute vähendamisest, ei ole alates 2008/2009. majandusaastast suuremat osa kulutuste mõõdukamaks muutmisest veel erimeetmetega piiratud, vaid see kinnitatakse ametiasutuste kavandatud kulutuste kõikehõlmavas aruandes, mis plaanitakse avaldada juulis 2007 ning milles avalikustatakse kindlad kuluplaanid kuni 2010/2011. majandusaastani. Kulutuste piirmäärade kehtestamiseks teostatava aktiivse järelevalvega seotud kogemused on positiivsed.11.  Kõnealust riskihinnangut silmas pidades näivad programmi eelarvealased põhimõtted olevat üldiselt kooskõlas nõukogu soovitatud kavaga kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2006/2007. majandusaastaks. Kui prognoosid sõltuvad kulutuste kõikehõlmava aruande tulemustest, antakse sellega üksnes alates 2009/2010. majandusaastast piisav kindlusvaru tavalisteks makromajanduslikeks kõikumisteks, et ei ületataks eelarvepuudujäägi künnist 3% SKTst. Ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisele järgnevatel aastatel tuleks seega tõsta programmis osutatud eelarve tasakaalu saavutamise tempot, eelkõige vaatlusaluse ajavahemiku lõpuosas, kui vaatamata positiivselt toetavatele majanduslikele väljavaadetele ei prognoosita täiendavat märkimisväärset kohandamist.12.  Koguvõla suhe, mis 2005/2006. majandusaastal püsis 42,1% tasemel SKTst, olles samas oluliselt madalam asutamislepingus sätestatud 60% tasemest, kasvab eeldatavasti vaatlusaluse ajavahemiku jooksul aeglaselt ning jõuab 2008/2009. majandusaastal 44%-ni SKTst. Eelduste kohaselt kõnealune suhe stabiliseerub pärast seda ning hakkab vaatlusaluse ajavahemiku lõpus vähenema.13.  Vananemisest tingitud pikaajaline mõju eelarvele on Ühendkuningriigis ligilähedane ELi keskmisele, kusjuures pensionikulutused suurenevad ELi keskmisega võrreldes veidi vähem. Osaliselt on selle põhjuseks Ühendkuningriigis levinud ja minevikust tulenev suundumus, mille kohaselt toetutakse teiste ELi riikidega võrreldes rohkem erapensionikorraldusele. Kavandatud pensionide maksmise reformid on vastuseks murele pensioni võimaliku ebapiisava tagamise kohta tulevikus ning nendega soodustatakse pensionieaks ettenähtud erasääste ja suurendatakse riiklikke pensione, seega on sellega seotud oodatust veidi suurem riiklike pensionikulutuste kasv; reformiga on hõlmatud ka kohustusliku riikliku pensioniea kavandatav järkjärguline tõstmine. Ehkki 2005. aastal toimus paranemine, ohustab esialgne eelarveseisund ikka veel riigi rahanduse jätkusuutlikkust, isegi võtmata arvesse asjaolu, millist pikaajalist mõju elanikkonna vananemine eelarvele avaldab. Kui stabiliseerida riigi rahandust ning tugevdada eelarveseisundit lähenemisprogrammi raames kavandatust suuremas ulatuses, soodustaks see riigi rahanduse jätkusuutlikkust ähvardavate ohtude vähendamist. Üldiselt näib, et riigi rahanduse jätkusuutlikkusega seotud ohud on Ühendkuningriigis keskmise suurusega.14.  Lähenemisprogramm sisaldab riikliku reformikava 2006. aasta oktoobri rakendusaruande üldise mõju kvalitatiivset hinnangut keskpika perioodi rahandusstrateegia raames. Lisaks sellele esitatakse selles süstemaatilist teavet riiklikus reformikavas sisalduvate peamiste reformidega seotud otseste eelarvekulude või -säästude kohta ja selle eelarveprognoosides võetakse selgesõnaliselt arvesse riiklikus reformikavas sisalduvate meetmete mõju riigi rahandusele. Lähenemisprogrammi kohased riigi rahanduse valdkonna meetmed näivad olevat kooskõlas riiklikus reformikavas ettenähtuga. Nii programmi kui ka kavaga nähakse eelkõige ette järk-järgult rakendada valitsuse eesmärke, et suurendada avalike teenuste osutamise tõhusust ja pakkuda parimat kvaliteedi ja hinna suhet, samas kui riigi rahanduse alased pikaajalised prognoosid hõlmavad kavandatava pensionireformiga kaasnevaid eeldatavaid kulutusi.15.  Programmis esitatud eelarvestrateegia on üldjoontes kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega, mis sisalduvad 2005–2008. aasta integreeritud suunistes.16.  Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega on programmis kohustuslikes ja valikulistes andmetes lüngad,[9] mis on eelmise ajakohastatud versiooniga võrreldes suuremad, sest esitatud kuluplaane hõlmav ajavahemik on lühem.Üldine järeldus on, et programm on üldjoontes kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi vähendamise eesmärgiga nõukogu seatud tähtajaks (2006/2007. majandusaasta). Pärast 2009/2010. majandusaastat ei ole kavandatud mingit täiendavat märkimisväärset stabiliseerimist ning eelarve-eesmärkide saavutamine pärast 2007/2008. majandusaastat sõltub kavandatavate kulupiirangute tõhusast rakendamisest.Eespool esitatut silmas pidades kutsutakse Ühendkuningriiki üles püüdlema eelarve tasakaalustamise poole programmiperioodi jooksul, eelkõige vähendades kavandatult kulutuste kasvu pärast 2007/2008. majandusaastat ning tugevdades veelgi oma eelarveseisundit, et vältida riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ähvardavaid ohte.Samuti kutsuti Ühendkuningriiki üles järgima tegevusjuhendi andmenõudeid.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2005/06 | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | 2010/11 | 2011/12 |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis viidatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebisaidil:[2] Ühendkuningriigi majandusaasta algab aprillis ja lõpeb märtsis.[3] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule „Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta” (12.12.2006, KOM(2006)816).[4] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile, „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus“, 12.10.2006, KOM(2006)574 (lõplik), ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, European Economy nr 4/2006.[5] Majandus- ja rahanduskomitee arvamus „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta", mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005.[6] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Käesolevas tekstis viidatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebisaidil:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Ühendkuningriigi majandusaasta algab aprillis ja lõpeb märtsis.[8] Ühendkuningriigi lähenemisprogrammis esitatud riiklike investeeringute mõistega, mis ei ole Euroopa arvepidamissüsteemi ESA mõiste, on hõlmatud kõik avaliku sektori (s.t nii avalik-õiguslike äriühingute kui ka valitsemissektori) investeeringud ning see sisaldab ka kapitalitoetusi erasektorile, v.a kulum.[9] Eelkõige ei ole esitatud andmeid prognooside kohta, mis hõlmavad tööhõivet, töötust, palgainflatsiooni ning valitsemissektoripõhist tulude ja kulude jaotuse prognoosi pärast 2008/2009. majandusaastat algavaks ajaks. Valitsemissektori kulude jaotust käsitlev ajavahemik on võrreldes 2005. aasta ajakohastatud versiooniga praegu lühem, mis on ka viimane ajakohastatud versioon enne uute üksikasjalike kuluplaanide sätestamist kulutuste kõikehõlmavas aruandes 2007. aasta juulis.


title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , milles käsitletakse Läti 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/50

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   milles käsitletakse Läti 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta
   2012/C 219/15
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta, (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse (3) Läti 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Lätit liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Nõukogu võttis 1. detsembril 2011 vastu järeldused, milles kutsutakse sotsiaalkaitsekomiteed esitama koostöös tööhõivekomitee ja muude komiteedega oma seisukohad strateegia „Euroopa 2020” poliitikatsükli raames soovitatud meetmete kohta. Nimetatud seisukohad on osa tööhõivekomitee arvamusest.

               (6)

               Läti on 2011. aastal täitnud enamiku otsuse 2009/290/EÜ kohase (5) keskmise tähtajaga finantsabi programmiga seotud tingimustest. Komisjon viis 21. detsembril 2011 lõpule Läti maksebilansi programmi raames toimunud viienda ja viimase hindamise, mille tulemuseks oli üldine positiivne hinnang valitsuse edusammudele eelarve-, finants- ja struktuurireformide valdkonnas. Keskmise tähtajaga finantsabi programm lõppes jaanuaris 2012. Pärast programmi lõppemist kohaldatakse Läti suhtes programmijärgset järelevalvet. Nimetatud järelevalve moodustab lahutamatu osa olemasolevatest menetlustest ja järelevalvemehhanismidest ning selle eesmärk on hoolikalt jälgida riske, mis võivad ohustada makromajanduslikku stabiilsust ja seega mõjutada tagasimaksevõimet. Programmijärgne järelevalve jätkub laenude suurema osa (ligikaudu 70 %) tagasimaksmiseni.

               (7)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (8)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu rõhutas vajadust konsolideerida eelarvet diferentseeritult ja majanduskasvu soodustavalt, et taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, võidelda töötusega ja kriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (9)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi ja riiklikusse reformikavasse.

               (10)

               Läti esitas 27. aprillil 2012 oma lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja oma riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (11)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele tuginedes on nõukogu arvamusel, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on viimast kättesaadavat teavet arvestades 2012. aastal ettevaatlik ja 2013. aastal realistlik. Kui lähenemisprogrammi stsenaariumi kohased 2012. aasta makromajanduslikud prognoosid on väga sarnased komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosile (SKP kasvuprognoos vastavalt 2,0 % ja 2,2 %), siis hiljutised majandusandmed osutavad võimalikule paremale tulemusele. Lähenemisprogrammis kavandatud eelarvestrateegia eesmärk on kõrvaldada aastaks 2012 ülemäärane eelarvepuudujääk ja läheneda lähenemisprogrammi perioodi lõpuks keskpika perioodi eelarve-eesmärgile. 2012. aasta lähenemisprogrammiga vähendati keskpika perioodi eesmärki -1,0 protsendilt -0,5 protsendile SKPst; uues keskpika perioodi eesmärgis võetakse nõuetekohaselt arvesse stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. 2012. aastaks kavandatud valitsemissektori eelarvepuudujääk on kooskõlas nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovituses kehtestatud ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtajaga. 2013. aastal on lähenemisprogrammi eesmärgiks valitsemissektori eelarvepuudujääk 1,4 % SKPst, kuigi kavandatud kulude vähendamine ei ole veel täielikult meetmetega toetatud. (Ümberarvutatud) struktuurse eelarvetasakaalu (6) põhjal läheneb Läti oma keskpika perioodi eesmärgile lähenemisprogrammi perioodi lõpuks 2015. aastal. Kui ümberarvutatud andmete põhjal on liikumine keskpika perioodi eesmärgi suunas lähenemisprogrammi lõpuaastatel vähem kui 0,5 % SKPst struktuurse eelarvepositsiooni põhjal, siis kavandatud kulupiirang tagaks selle, et valitsemissektori kulude kasvumäär oleks kaalutlusõiguse raames võetavaid tulumeetmeid arvestades kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga.
               Samal ajal kujutavad parlamendi poolt 24. mail 2012 vastu võetud maksumuudatused, mida tehakse alates 2012. aasta teisest poolest ja mida programmi stsenaarium veel ei kajasta, kuid mida tunnustatakse lähenemisprogrammi kaaskirjas, endast ohtu eesmärkide saavutamisele aastal 2013 ja sellele järgnevatel aastatel. Valitsemissektori võla suhe jääb alla 60 % SKPst, kasvades 42,6 protsendilt SKPst aastal 2011 46,7 protsendile SKPst aastal 2014, kuna ametiasutused eelrahastavad aastatel 2014–2015 tasumisele kuuluvaid rahvusvahelise finantsabiprogrammiga seotud suuri tagasimakseid, ning langedes aastal 2015 pärast maksete tegemist 38,9 protsendile.

               (12)

               Läti peaks püüdlema tööjõu maksustamiselt tarbimise, omandi ning loodus- ja muude varade kasutamise maksustamisele, parandades samal ajal struktuurset eelarvepositsiooni. Madalapalgaliste suhteliselt suur maksukoormus ja deklareerimata töö kõrge tase osutavad vajadusele kehtestada asjakohane tööturupoliitika, vaadata läbi maksu- ja hüvitistesüsteem ja suurendada jõupingutusi varimajanduse likvideerimiseks. Keskkonnamaksud on endiselt suhteliselt väljatöötamata ja tugevalt domineerib mootorikütuse maks, samas kui muude energiaallikate, reostuse ja loodusvarade kasutamise maksustamine on väiksem kui ELi keskmine. Maksubaasi täiendav laiendamine muudele keskkonnamaksu allikatele, eelkõige reostusele, aga ka energiaallikate laiapõhjalisem maksustamine, peaks aitama saavutada keskkonnaeesmärke, luues samal ajal ka ruumi maksukoormuse tööjõumaksudelt eemale nihutamiseks.

               (13)

               Eelarvehalduse käimasoleva reformi käigus kutsutakse Lätit üles tagama, et parlament võtab vastu eelarvedistsipliini seaduse ja töötab välja keskpika perioodi eelarveraamistiku seaduse, et toetada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Eelarvedistsipliini seaduse vastuvõtmine on kooskõlas valitsuse kohustustega maksebilansi programmi raames; valitsuse vastuvõetud seaduseelnõuga püütakse ka rakendada eelarvehaldust käsitleva ELi õigustiku ülevõtmist Läti õigusaktidesse. Kui seadus vastu võetakse ja seda rakendatakse, tugevdaks see oluliselt Läti eelarveraamistikku, milles praegu puudub tõhus mehhanism kulude piiramiseks majanduslikult soodsatel aegadel.

               (14)

               Selleks et tagada pensionireformi järjepidevus, peaks Läti taastama 2013. aastal maksed kohustuslikku eraisikute kogumispensioni skeemi 6 % ulatuses brutopalgast praeguse vähendatud määra asemel, milleks on 2 % brutopalgast.

               (15)

               Lätil on vaja tugevdada ja reformida sotsiaaltoetuste süsteemi ja tegeleda ühe kõrgeima töötusmääraga liidus. Noorte töötuse probleem ilmnes eriti teravalt kriisi ajal, paljastades ka oskuste ja töökohtade suure mittevastavuse. Välja on töötatud eraldi aktiivne noortele suunatud tööturupoliitika ja seda on hakatud rakendama, sealhulgas noortele mõeldud kutseõpe, vabatahtlik töö ja palgatoetused. Arvestades probleemi suurust, on neil piiratud meetmetel siiski suhteliselt väike mõju.

               (16)

               2011. aastal oli 40 % Läti elanikkonnast ohustatud vaesusriskist ja sotsiaalsest tõrjutusest, mis avaldab mõju töötajaskonna tööalasele konkurentsivõimele ja edasistele majanduskasvu väljavaadetele. Läti võttis vastu sotsiaalse turvavõrgu hädaolukorrastrateegia. Valitsuse poliitika vaesuse vähendamiseks on keskendatud sissetulekute ebavõrdsuse kahandamisele, töötavate perekondade maksukoormuse vähendamisele ja paremale pääsule tööturule. Siiski kulutab Läti suhteliselt vähe sotsiaalkaitsele ja sotsiaaltoetustel on vaesuse vähendamisele vaid väike mõju, kuna suur osa sotsiaaltoetustest jõuab tagasi keskmise ja kõrge sissetulekuga töötajateni. Kulud majanduslikust olukorrast sõltuvatele hüvitistele on väikesed, sotsiaalse turvavõrgu rolli täidavad osaliselt ajutised vähetasustatud riigiametid. Sotsiaalabihüvitiste ülesehitus sisaldab ka vaesus- ja töötuslõksusid ning esineb ka süsteemi kuritarvitusi. Suur ebavõrdsus valitseb juurdepääsus sotsiaalabile kohalike omavalitsuste kaudu ja vähene läbipaistvus raskendab tõenduspõhist otsuste tegemist. Pikaajalise ja noorte töötusega seotud probleemid ilmnesid kriisi ajal eriti teravalt. Enamikul noortest töötutest puuduvad kutseoskused. Mittetöötavate või haridust ega kutset mitteomandavate noorte arv on suhteliselt suur. Tuleks võtta meetmeid kooskõlas Läti ja komisjoni ühise noorte töötuse töörühma järeldustega.

               (17)

               Läti peaks täiendavalt parandama energiatõhusust ja peamiste energiavõrkude sisest konkurentsi, parandades ühenduvust ELi energiavõrkudega. Maksusüsteem ei paku piisavalt stiimuleid energiakulude vähendamiseks ning tarbimise ja investeerimise suunamist energiatõhusamatesse toodetesse (transpordivahendid, hoonete soojustus, küttesüsteemid). Läti energiaturge valitsevad monopolid. Ajaloolistel põhjustel on gaasi- ja elektrienergiaturg suures osas muude liikmesriikide turgudest eraldatud.

               (18)

               Tsiviilkohtusüsteemi puudujääkidel on negatiivne mõju ettevõtlusele ja majanduskeskkonnale, kuna ettevõtlusega seotud riskid ja kulud suurenevad. Kohtute esimeses ja teises astmes esineb tsiviil- ja kaubandusasjade menetlemisel suur kohtuasjade kuhjumine, eriti seoses lepinguliste kohustuste ja maksujõuetuse kohatuasjadega. Kohtunike ametialase tegevuse tulemuslikkust tuleks hinnata. Õigustatud on maksujõuetusmenetlust käsitleva seaduse parandamine.

               (19)

               Vaatamata suhteliselt kõrgele hariduse omandamise määrale ei ole märkimisväärsel osal töötajatest kutseoskusi ja nende juurdepääs kõrgharidusele on piiratud. Ülikoolid asuvad ülemaailmses paremusjärjestuses halval positsioonil ning neid iseloomustavad nõrk rahvusvaheline konkurentsivõime ja puudulik valitsemine. Vähese koostöö tõttu ülikoolide, teadusasutuste ja ettevõtjate vahel on innovatsioonitase väga madal. Puuduvad süstemaatiline ja tulemuslik teadustöö ning innovatsioonistrateegia. Ka Läti kulud ettevõtlusega seotud teadus- ja arendustegevusele on liidu madalaimad.

               (20)

               Läti on võtnud laiendatud euroala pakti raames mitmeid kohustusi. Kõnealused kohustused ja 2011. aastal võetud kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise, konkurentsivõime parandamise, riigi rahanduse jätkusuutlikkuse suurendamise ning finantsstabiilsuse tugevdamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste täitmist. Allpool esitatud soovitustes on arvesse võetud kõnealuse hindamise tulemusi.

               (21)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Läti majanduspoliitikat. Komisjon hindas lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Läti fiskaal- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad 1.–7. soovituses.

               (22)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud lähenemisprogrammi ja nõukogu arvamus (7) selle kohta on väljendatud eelkõige 1. soovituses,

         SOOVITAB Lätil võtta ajavahemikus 2012–2013 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tagada kavakohane liikumine ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegse kõrvaldamise suunas. Täita selleks 2012. aasta eelarvet nii nagu ette nähtud ja saavutada eelarve kohandamine vastavalt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames tehtud nõukogu soovitusele. Seejärel rakendada aastal 2013 ja sellele järgnevatel aastatel eelarvestrateegiat, mida toetavad piisavalt täpsustatud struktuursed meetmed, et teha piisavalt edusamme keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks ning pidada kinni kulueesmärgist. Kasutada ootusi ületavat tsüklilist tulu valitsemissektori võla vähendamiseks.

               2.

               Rakendada meetmeid, et toimuks nihe tööjõu maksustamiselt tarbimise, omandi ning loodus- ja muude varade kasutamise maksustamisele, parandades samal ajal struktuurset eelarvepositsiooni. Tagada eelarvedistsipliini seaduse vastuvõtmine ja töötada välja keskpika perioodi eelarveraamistiku seadus, et toetada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust; taastada 2013. aastal maksed kohustuslikku eraisikute kogumispensioni skeemi 6 % ulatuses brutopalgast.

               3.

               Võtta meetmeid pikaajalise ja noorte töötuse vähendamiseks, võideldes koolist väljalangemisega, edendades tulemuslikumaid praktikavõimalusi ning kutseharidust ja -koolitust, tõhustades aktiivse tööturupoliitika ja selle raames toimuva koolituse kvaliteeti, hõlmavust ja tulemuslikkust ning kasutades tõhusat palgatoetuste süsteemi.

               4.

               Tegeleda kõrge vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse määra probleemiga, reformides sotsiaaltoetuste süsteemi, et muuta see tõhusamaks ning samal ajal vaestele paremat kaitset pakkuvaks. Tagada tööstiimulite parem suunatus ja nende arvu suurendamine.

               5.

               Suurendada täiendavalt energiatõhusust, rakendades meetmeid ja pakkudes stiimuleid energiakulude vähendamiseks ning tarbimise suunamiseks energiatõhusatesse toodetesse, sealhulgas transpordivahenditesse, hoonetesse ja küttesüsteemidesse. Edendada konkurentsi peamistes energiavõrkudes ja parandada ühenduvust ELi energiavõrkudega.

               6.

               Võtta meetmeid, et parandada kohtusüsteemi juhtimist ja tõhusust, eelkõige vähendades kohtuasjade kuhjumist ja menetluste pikkust. Võtta meetmeid maksejõuetus- ja vahendusmenetluse parandamiseks.

               7.

               Jätkata kõrgharidusreformi, muu hulgas rakendades uut rahastamismudelit, millega tunnustatakse kvaliteeti, tugevdatakse seost turu vajaduste ja teadusasutuste tegevuse vahel ning välditakse eelarvevahendite killustamist. Töötada välja ja rakendada tulemuslik teadus- ja innovatsioonipoliitika, millega julgustatakse ettevõtjaid uuendusi läbi viima, sealhulgas maksustiimulite, infrastruktuuri ajakohastamise ja teadusasutuste tegevuse ratsionaliseerimise kaudu.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2012. aastal vastavalt 26. aprilli 2012. aasta nõukogu otsusele 2012/238/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 119, 4.5.2012, lk 47).

      (3)  ELT C 215, 21.7.2011, lk 8.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  ELT L 79, 25.3.2009, lk 39.

      (6)  Tsükliliselt kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud teabe alusel ja ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.

      (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , mis käsitleb Rumeenia 2011. aasta riiklikku reformikava ja milles esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               22.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 216/6

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   mis käsitleb Rumeenia 2011. aasta riiklikku reformikava ja milles esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 216/03
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               6. mail 2009 võttis nõukogu vastu otsuse 2009/459/EÜ (2) anda Rumeeniale Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 143 alusel kolmeks aastaks keskmise tähtajaga finantsabi. Kaasnevas, 23. juunil 2009 allkirjastatud vastastikuse mõistmise memorandumis ja selle järgnevates lisades on sätestatud majanduspoliitilised tingimused, mille põhjal finantsabi anti. Otsust 2009/459/EÜ muudeti 16. märtsi 2010. aasta otsusega 2010/183/EL (3). Programmi eduka rakendamise järel Rumeenia poolt ning arvestades, et jooksevkonto puudujääki on kaupade ja tööjõuturul ilmnenud struktuurinõrkuste tõttu õnnestunud kohandada vaid osaliselt ning riik on seetõttu tundlik rahvusvaheliste hinnašokkide suhtes, võttis nõukogu 12. mail 2011 vastu otsuse 2011/288/EL, (4) millega tegi ELi toimimise lepingu artikli 143 alusel Rumeeniale kolmeks aastaks kättesaadavaks keskmise tähtajaga ennetava finantsabi. Kaasnev vastastikuse mõistmise memorandum allkirjastati 29. juunil 2011.

               (2)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (3)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (5) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.

               (4)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud Euroopa 2020. aasta strateegiaga.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (7)

               Rumeenia esitas 2. mail 2011 oma 2011. aastal ajakohastatud lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2011. aasta riikliku reformikava. Programme hinnati üheaegselt.

               (8)

               2002–2008 kasvas Rumeenia majandus jõudsalt, kusjuures SKP reaalkasv oli keskmiselt 6,3 %, mis on kõrgem selle potentsiaalsest kasvutasemest. Majanduskasvu põhimootoriks oli siseriiklik nõudlus, kuna laenude ja palkade jõuline areng elavdas erasektori tarbimist ja investeeringuid. Seda buumi toitis ka väliskapitali sissevool, mis viis ülekuumenemisele ning mittejätkusuutlikule välisele ja eelarve tasakaalustamatusele. Jooksevkonto puudujääk saavutas tipu 2007. aastal (13,4 % SKPst), vähenedes 2008. aastal vaid marginaalselt (11,6 % SKPst). Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid kõrged. Nimetatud hinnang ei võta siiski veel arvesse 2010. aastal võetud üldise pensionireformi meetmeid, mis on Rumeenia pensionisüsteemi pikaajalist jätkusuutlikkust olulisel määral parandanud. Suurt välislaenamist stimuleeris protsükliline fiskaalpoliitika, kusjuures valitsemissektori eelarve puudujääk suurenes korduvate eelarvekõrvalekallete tõttu, eriti jooksvate kulutuste valdkonnas, 2005. aasta 1,2 %-lt SKPst 2008. aasta 5,7 %-ni SKPst. Finantskriis ja sellele järgnenud ülemaailmne majanduslangus pani investorid riske vältima, mistõttu vähenesid Rumeeniasse suunduvad kapitalivood märkimisväärselt. Soodsatest majandustingimustest hoolimata ei suurenenud tööturul osalemine ja tööhõivemäär muutus buumiaastatel väga vähe. Seejärel langes tööhõivemäär 2010. aastaks 63,3 %-le, samas kui töötuse määr suurenes majanduslanguse tõttu 2008. aasta 5,8 %-lt 2010. aasta 7,3 %-le. Töötus on endiselt äärmiselt kõrge haavatavate elanikkonnarühmade, näiteks romade kogukonnas. Selles kontekstis ja silmitsi akuutse erasektori poolse rahastamise vajadusega, taotlesid Rumeenia ametiasutused 2009. aasta mais rahvusvahelist ja ELi finantsabi.

               (9)

               ELi ja Rahvusvahelise Valuutafondi kohandamisprogrammi eduka rakendamise järel ja kõnealuste positiivsete saavutuste kindlustamiseks peeti võimudega läbirääkimisi ennetava ELi-Rahvusvahelise Valuutafondi 2011–2013 aasta programmi üle. Nimetatud uue programmi raames jätkatakse 2009–2011 aasta programmi raames alustatud eelarve konsolideerimist, eelarvehaldusreforme ja finantsstabiilsuse säilitamist. Lisaks pööratakse suurt tähelepanu kaupade (energia ja transpordi valdkonnas) ning tööjõuturu struktuurireformidele, mis on vajalikud Rumeenia kasvupotentsiaali avamiseks, töökohtade loomise soodustamiseks ja ELi vahendite kasutamise parandamiseks. Rumeenia jätkab õigel kursil, et saavutada 2011. aastal eelarvepuudujäägi eesmärk 4,4 % SKPst (Euroopa järelevalveasutuse arvestuse kohaselt alla 5 % SKPst). See annaks hea aluse ka eelarve-eesmärgi saavutamisele, võimaldades viia eelarvepuudujäägi 2012. aastal allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst, ehkki komisjoni talituste 2011. aasta kevadprognoosi kohaselt võib selleks olla vaja võtta lisameetmeid. Võimud on astunud samme ka uue programmi struktuurireformi eesmärkide saavutamiseks ja finantsstabiilsuse hoidmiseks.

               (10)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase ajakohastatud lähenemisprogrammi hindamise põhjal on nõukogu seisukohal, et programmi prognooside aluseks olevad makromajanduslikud eeldused on usutavad. Lähenemisprogrammi eesmärk on korrigeerida ülemäärane puudujääk nõukogu poolt 16. veebruari 2010. aasta soovituses määratud tähtajaks: 2012. aastaks. Programmi eesmärk on saavutada 2013. aastaks üldine puudujääk 2,6 % SKPst ja 2014. aastaks 2,1 % SKPst, kusjuures kavandatav konsolideerimine on põhiliselt kulupõhine. Komisjoni talituste poolt ümberarvutatud struktuurse eelarvepositsiooni aluseks võttes nähtub, et keskpika perioodi eesmärki programmiperioodi jooksul ei saavutata. Näib, et konsolideerimisstrateegia raames keskendutakse programmi algusetapile, kuna põhilist struktuurset paranemist oodatakse 2011–2012 aastal. Seevastu 2013. ja 2014. aastal struktuurse tasakaalu paranemist ette ei nähta. 2011. ja 2012. aastaks ettenähtud puudujäägi prognoos on asjakohane, kuid 2013. ja 2014. aastaks mitte. Peamised riskid eelarve-eesmärkide saavutamisel on võimalikud libastumised eelarve täitmisel, riigi omanduses olevate ettevõtete võlad, mis kujutavad endast eelarve seisukohast märkimisväärseid tingimuslikke kohustisi, ning komisjoni (Eurostati) poolt väljendatud reservatsioonid Rumeenia ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusest teatamise kohta (6). Viimast arvesse võttes on Rumeenia võtnud kohustuse seada esikohale valitsussektori rahadusstatistika koostamise riiklikus statistikainstituudis ESA 95 jaoks.

               (11)

               Rumeenia võttis oma riiklikus reformikavas ja lähenemisprogrammis laiendatud euroala paktiga seonduvaid kohustusi, mis esitati 2. mail 2011. Suurem osa kõnealustest kohustustest on täidetud või täidetakse keskmise tähtajaga finantsabi programmi osana ja üldjoontes on need sobilikud pakti rakendamisega seotud probleemide lahendamiseks.

               (12)

               Komisjon on hinnanud lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava, sealhulgas laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi. Komisjon ei võtnud arvesse mitte üksnes nende asjakohasust Rumeenia jätkusuutliku rahandus- ja sotsiaalmajandusliku poliitika, vaid ka nende ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast, arvestades ELi majanduse üldjuhtimise tugevdamise vajadust, andes ELi tasandi panuse liikmesriikide tulevastesse otsustesse.

               (13)

               Kõnealuse hinnangu valguses ja võttes arvesse ka Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 16. veebruari 2010. aasta soovitust, vaatas nõukogu läbi Rumeenia lähenemisprogrammi 2011. aasta ajakohastatud versiooni ning tema arvamus (7) on väljendatud allpool esitatud soovituses. Arvestades Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Rumeenia riikliku reformikava ning

         SOOVITAB Rumeenial:
   rakendada meetmeid, mis on sätestatud otsuses 2009/459/EÜ, mida on muudetud otsusega 2010/183/EL; samuti meetmeid, mis on sätestatud otsuses 2011/288/EL ning mida on täpsustatud 23. juuni 2009. aasta vastastikuse mõistmise memorandumis ja sellele järgnenud lisades ning 29. juuni 2011. aasta vastastikuse mõistmise memorandumis ja sellele järgnenud lisades.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 150, 13.6.2009, lk 8.

      (3)  ELT L 83, 30.3.2010, lk 19.

      (4)  ELT L 132, 19.5.2011, lk 15.

      (5)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (6)  Eurostat väljendas reservatsioone Rumeenia ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse arvandmete kvaliteedi suhtes järgnevate asjaolude tõttu:

               i)

               ebaselgus seoses mõne riigi omanduses oleva ettevõtte mõjuga valitsemissektori puudujäägile,

               ii)

               ESA 95 kategooriaid „muud saada-/makstaolevad arved” käsitlev aruandlus,

               iii)

               mõnede finantstehingute ülesehitus ja mõju ning

               iv)

               valitsemissektori siseste finantsvoogude konsolideerimine.

      (7)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikes 3.