title: 2014/662/EL: Komisjoni soovitus, 10. september 2014 , milles käsitletakse unimagunaseemnetes ja neid sisaldavates toodetes opiaatide sisalduse vältimise ja vähendamise häid tavasid  EMPs kohaldatav tekst

text:
               12.9.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 271/96

         KOMISJONI SOOVITUS,
   10. september 2014,
   milles käsitletakse unimagunaseemnetes ja neid sisaldavates toodetes opiaatide sisalduse vältimise ja vähendamise häid tavasid
   (EMPs kohaldatav tekst)

      (2014/662/EL)

   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Unimagunaseemneid saadakse unimagunalt (Papaver somniferum L.). Neid kasutatakse pagaritoodetes, toidukaunistuseks, küpsetiste täidistes, magustoitudes ja toiduõli tootmiseks. Unimagun sisaldab narkootilisi alkaloide, nagu morfiin ja kodeiin. Unimagunaseemned opiaate ei sisalda või sisaldavad neid väga vähesel määral, kuid võivad alkaloididega saastuda seemnete välise saastumise tulemusel, mis võib tekkida putukakahjustuste tagajärjel või saagikoristuse käigus seemnetele kleepuvate, varrelt (sealhulgas kupra seinalt) pärinevate tolmuosakeste tõttu.

               (2)

               Toiduahelas olevate saasteainetega tegelev Euroopa Toiduohutusameti (edaspidi „EFSA”) teaduskomisjon (edaspidi „CONTAM”) on esitanud teadusliku arvamuse rahvatervist ähvardavate riskide kohta, mis tulenevad opiaatide sisaldusest inimtoiduks ettenähtud unimagunaseemnetes (1).

               (3)

               Hinnangulised andmed unimagunaseemneid sisaldavast toidust saadava morfiini kohta näitavad, et teatavad tarbijad ELis, eelkõige lapsed, võivad ühe toidukorraga ületada akuutset standarddoosi (ARfD).

               (4)

               Seetõttu on asjakohane kohaldada häid tavasid, et vältida ja vähendada opiaatide sisaldust unimagunaseemnetes ja neid sisaldavates toodetes,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Liikmesriikidel soovitatakse võtta kõik vajalikud meetmed, tagamaks et kõik unimagunaseemnete tootmise ja töötlemisega tegelevad ettevõtjad rakendavad käesoleva soovituse lisas kirjeldatud häid tavasid opiaatide sisalduse vältimiseks ja vähendamiseks unimagunaseemnetes ja neid sisaldavates toodetes.

      Brüssel, 10. september 2014

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Tonio BORG

      (1)  EFSA toiduahelas olevate saasteainetega tegelev teaduskomisjon (CONTAM); Teaduslik arvamus rahvatervist ähvardavate riskide kohta, mis tulenevad opiaatide sisaldusest inimtoiduks ettenähtud unimagunaseemnetes. EFSA Journal 2011; 9(11): 2405. [lk 150] doi:10.2903/j.efsa.2011.2405. Kättesaadav internetis: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      LISA
      I.   Head põllumajandustavad opiaatide esinemise vältimiseks kasvatamise, koristamise ja ladustamise ajal

      Morfiini ja teiste alkaloidide esinemine on peamiselt tingitud välisest saastumisest, eelkõige ebapiisavast taimekaitsest ning sobimatute koristus- ja puhastusmeetodite kasutamisest. Unimagunaseemnete ja neid sisaldavate toodete saastumist alkaloididega mõjutavad ka sellised tegurid nagu unimaguna taimesort, kasvutingimused ja stressitegurid, nagu põud ja seenhaigused. Lisaks etendavad unimagunaseemnete saastumisel olulist rolli putukad.

         Unimaguna sordi valik

      Unimaguna taimesordid võib jagada kahte kategooriasse:

                  a)

                  unimagunasordid, mida kasvatatakse ainult toiduks kasutatavate unimagunaseemnete tootmiseks. Need sordid sisaldavad opiaate vähesel määral;

                  b)

                  unimagunasordid, mida kasvatatakse ravimitööstuse jaoks, kuid mille seemneid kasutatakse kõrvalsaadusena toiduks. Võrreldes kupra ja varrega, on opiaatide sisaldus unimagunaseemnetes suhteliselt madal.

         Sobilik kahjuri- ja haigustõrje

      Kõik käesolevas jaos nimetatud kahjurid ja haigused ei pruugi esineda kõigis ELi tootmispiirkondades. Seepärast on selliste kahjurite ja haiguste tõrjemeetmed asjakohased ainult tootmispiirkondades, kus need esinevad.
      Unimagunataimel võib esineda kahte olulist haigust: Peronospora arborescens (maguna-ebajahukaste) ja Pleospora papaveracea. Kõnealuste seenhaiguste niidistik läbistab kupra, põhjustades saagi madalat kvaliteeti, mis väljendub enneaegselt valminud tumedat või musta värvi seemnetes. Samuti põhjustavad haigused unimagunaseemne organoleptiliste ehk maitse- ja värviomaduste halvenemist ning neid teistsuguse värvusega hallitanud seemneid ei saa puhastusliinil ülejäänutest täielikult eraldada.
      Toidukvaliteeti vähendavad oluliselt ka unimaguna kahjurid, kes ründavad taime selle hilisemates arengufaasides. Kõige sagedamini on tegemist liikidega neoglycianus maculalba ja dasineura papaveris. Neoglycianus maculalba muneb noore rohelise kupra sisse. Kupras koorunud vastsed toituvad kupra sisemusest (arenevatest unimagunaseemnetest) ning teevad selle mustaks, kahjustavad seemneid ja väljuvad lõpuks kuprast läbinäritud augu kaudu. Sellesse auku muneb dasineura papaveris. Valminud kupar sisaldab kuni 50 oranži vastset, kes selle lõplikult hävitavad. Seemned on musta värvi, vaegarenenud ja toiduks kõlbmatud.
      Veelgi olulisem on asjaolu, et seeneniidistiku ja putukate põhjustatud kahjustused tingivad magunamahla eraldumise, mis seemned rikub. Nimetatud probleemid on unimagunakasvatusele üldomased.
      Seetõttu on soovitav nende haiguste ja kahjurite tekkimise korral tegeleda asjakohaselt nende tõrjega.

         Taimede lamandumisest põhjustatud halbade koristustingimuste ennetamine

      Taimede lamandumist saab suurel määral vältida, kui külvata unimagunataimi sobiva tihedusega.
      Pikkuskasvu perioodil võib toiduks kasvatatava unimaguna varre ülekasvamise vältimiseks kasutada taimekasvuregulaatoreid. Ravimitööstuse jaoks kasvatatava unimaguna puhul taimekasvuregulaatoreid üldiselt ei kasutata, kuna nende kasutamine muudab alkaloidi biosünteesi rada. Kasvu reguleerimine tagab lisaks varre lühendamisele ka varre alumise osa tugevdamise. Lühikesed ja tugevad taimed on lamandumise suhtes vastupidavad, eriti roheliste kuparde ja nende valmimise perioodil.
      Lamandumine põhjustab ebaühtlast küpsemist ja saagikoristamise ajal alkaloididega saastumist. Lamandunud taimed hakkavad tavaliselt taas harunema. Nende noorte harude kuprad küpsevad hiljem. Kui unimagunat koristatakse, peaks küpsemise protsess olema reguleeritud, kuna ebaküpsed unimagunakuprad sisaldavad piimmahla. Koristamisel need kuprad purustatakse ning piimasoontest immitsev piimmahl põhjustab unimagunaseemnete pinna otsest saastumist opiaatidega, mis hiljem seemne pinnal ära kuivavad. Ebaküpsete kuparde roostevärvilised seemned halvendavad ka unimagunaseemnete kvaliteeti, nende välimust ning eelkõige organoleptilisi omadusi.
      Tagamaks koristamisel kõikide kuparde küpsus, võib kooskõlas taimekaitsevahendite lubamist reguleerivate siseriiklike eeskirjadega kasutada kuivatusainet.

         Koristamine

      Toiduks kasvatatava unimaguna niiskusesisaldus ei tohi koristamisel ületada 10 %. Seemne niiskusesisaldus on saagikoristusel tavaliselt vahemikus 6–10 %. Kui klimaatilistel põhjustel unimagunat eespool nimetatud tingimuste kohaselt koristada ei saa, tuleks unimagun koristada koos varrega ja viivitamatult õhu käes kuni 40 °C kuumuse juures kuivatada. Sellises olukorras võib aga igasugune viivitus avaldada negatiivset mõju seemne kvaliteedile nii selle organoleptiliste omaduste kui ka seemne kui inimtoiduks ettenähtud toiduaine füüsikaliste, keemiliste ja mikrobioloogiliste näitajate osas.
      Ravimitööstuse jaoks kasvatatava unimaguna niiskusesisaldus on vahel koristamise ajal suurem, kuid kohe pärast koristamist unimagun kuivatatakse ja — mis veelgi tähtsam — jahutatakse. Pärast kuivatamist ja jahutamist on seemne niiskusesisaldus ligikaudu 8–9 %.
      Toiduks kasvatatava unimaguna koristamiseks kasutatakse kombaine, mis on kohandatud väikeste seemnete koristamiseks. Kuna unimagunaseemned on äärmiselt tundlikud mehaaniliste vigastuste suhtes, on unimaguna koristamiseks vaja masina eri osi spetsiaalselt kohandada. Toiduks kasutatav unimagunaseeme sisaldab 45–50 % õli. Kui unimagunaseeme on kahjustatud, kattub seemne pind õliga, mis tõmbab ligi purustatud kuparde tolmu. Seemnetele kleepunud tolm suurendab nende opiaatide sisaldust. Lisaks sellele on unimagunaõli lühikese säilivusega ja oksüdeerib väga kiiresti. Seega põhjustab kahjustatud seeme nii toiduks kasvatatava unimaguna organoleptiliste omaduste kui ka selle säilivuse halvenemist, põhjustades lisaks sellele ka saastumist ja opiaatide sisalduse suurenemist.
      Ravimitööstuse jaoks kasvatatava unimaguna koristamisel on tähtis, et koristataks ainult kupar ja osa varrest. Seetõttu tuleks saagikoristuseks kasutada spetsiaalselt kohandatud heederiga kombaini, mis koristab üksnes taime ülaosa. Sellise kombaini kasutamine tagab, et kogutakse ainult vajalik osa taimest, vähendades sel viisil saastumise võimalust.

         Koristusjärgne töötlemine

      Unimagunaseemned opiaate ei sisalda või sisaldavad neid suhteliselt vähesel määral. Kui viidatakse opiaatide sisaldusele unimagunaseemnetes, viidatakse välisseinast pärit väikestele tolmuosakestele. Seetõttu on vajalik koristusjärgne puhastamine või töötlemine, sõltumata sellest, kas opiaatide sisaldus tolmus on kõrge või madal.
      Pärast saagikoristust ja enne unimagunaseemne toiduks tarvitamist tuleks seeme puhastada, aspiraatoriga eemaldada tolmuosakesed ja kõrvaldada võimalikud muud saasteained, saavutades lõpuks üle 99,8 % puhtus.

         Ladustamine

      Kui unimagunaseemneid enne lõplikku töötlemist ladustatakse, tuleks neid saagikoristusel koguda koos varrega ning kogutud segu tuleks aktiivse ventilatsiooniga restidel sobivalt õhutada, et kindlustada niiskusesisalduse püsimine vahemikus 8 % kuni 10 %.
      Pikaajalise ventilatsiooniga ladustamise puhul tuleks kasutada töötlemata ehk soojendamata õhku.Sellisel viisil töödeldud unimagunaseemneid saab kergesti ladustada 12 kuud, ilma et see oluliselt kvaliteeti mõjutaks.
      Kui unimagunaseemned on puhastatud, tuleks neid ladustada ventileeritud konteinerites või lahtiste toiduainete pakkimiseks sertifitseeritud kottides, millel pole otsest kokkupuudet lao põrandaga.

         Märgistamine

      Juhul kui unimagunaseemneid tuleb enne inimtoiduks või toidukoostisosana kasutamist täiendavalt töödelda, et vähendada nende opiaatide sisaldust, tuleb need unimagunaseemned asjakohaselt märgistada, et osutada vajadusele neid füüsikaliselt töödelda, et vähendada enne nende inimtoiduks või toidukoostisosana kasutamist nende opiaatide sisaldust.
      II.   Head töötlemistavad opiaatide esinemise vältimiseks

      Unimagunaseemnete opiaatide sisaldust on võimalik vähendada mitme eeltöötlus- ja toidutöötlusmeetodi abil. On tõestatud, et toidu töötlemisel võib alkaloidide sisaldus väheneda kuni 90 % võrra ning eeltöötluse ja kuumtöötluse kombineerimisel isegi peaaegu täielikult.
      Kõige tõhusamate meetodite hulka kuuluvad pesemine ja leotamine, kuumutamine temperatuuril vähemalt 135 °C, eelistatavalt üle 200 °C, madalamad temperatuurid (nt 100 °C) kombineerituna niisutamise ja pesemisega ning samuti jahvatamine ja eri töötlemismeetodite kombineerimine.
      Enne toidulauale jõudmist läbivad unimagunaseemneid sisaldavad toidud tavaliselt mitu töötlusprotsessi.
      Saia- ja leivatoodete puhul kasutatakse kaunistuseks peamiselt terveid töötlemata unimagunaseemneid ning peale küpsetamise muud töötlemist ei toimu.
      Muudes toitudes unimagunaseemned tavaliselt jahvatatakse, enne kui neid toitudele lisatakse või pagaritoodetes kasutatakse. Unimagunaseemneid kasutatakse ka unimagunaseemnetäidises, mis koosneb jahvatatud unimagunaseemnetest, suhkrust, vedelikust (veest või piimast) ja võimalikest täiendavatest koostisosadest ning maitseainetest. Enne toiduvalmistamisel kasutamist unimagunaseemnetäidist tavaliselt kuumutatakse. Mõnede kulinaarsete tavade kohaselt kasutatakse toidu olulise osana terveid või jahvatatud tooreid unimagunaseemneid ilma mingi kuumtöötlemiseta.
      Toitudes kasutatavad unimagunaseemned läbivad seega sageli kombinatsiooni erinevatest töötlusprotsessidest, nagu jahvatamine, vedelikuga segamine, kuumutamine ning vahel isegi mitu kuumtöötlusetappi. Kuigi üksik töötlusetapp ei pruugi unimagunaseemne alkaloidide sisaldust märkimisväärselt vähendada, võib eeltöötluse (nt unimagunaseemnetäidise valmistamine) ja sellele järgneva kuumtöötluse (nt küpsetamine) kombineerimine unimagunaseemnete alkaloidide sisaldust vähendada tuvastamatute kogusteni. Tehnilise pesemise ja kuivatamise kombineerimise tulemusena saavutati ka kõrgelt saastunud toorete unimagunaseemnete partiides (algne morfiini kontsentratsioon 50 kuni 220 mg/kg) morfiini kontsentratsiooni vähenemine 4 mg/kg-ni, ilma et oleks halvenenud kvaliteet või organoleptilised omadused.
      Soovitatud eeltöötlus- ja töötlusmeetodid unimagunaseemnete ja neid sisaldavate toodete alkaloidide sisalduse vähendamiseks on esitatud alljärgnevas tabelis.
      Siiski tuleb teha järgmised märkused:

                  —

                  lõplikule toidutöötlemisele eelnev kuumutamine ei ole soovitatav, kuna see soodustab rasvade lagunemist ning võib põhjustada rääsumist ja tüüpilise unimagunaseemne maitse kadumist;

                  —

                  kui unimagunaseemnete alkaloidide sisalduse vähendamiseks on vajalik pesemine või leotamine, tuleks seda teha lühikese aja jooksul pärast koristamist. Siiski tuleb arvestada sellega, et see võib vähendada unimagunaseemnete kvaliteeti ja/või kõlblikkusaega.

         Tabel

         Soovitatud eeltöötlus- ja töötlusmeetodid unimagunaseemnete ja neid sisaldavate toodete alkaloidide sisalduse vähendamiseks

                  Eeltöötlus- ja töötlusmeetmed

                  Lisatingimused

                  Mõju

                  Mõju suurus

                  Vees pesemine või leotamine

                  Aeg (5 min)
                  Suurendatud aeg ja temperatuur (30 s — 2 min — 30 min) vees temperatuuriga

                  Alkaloidide sisalduse vähenemine

                  46 % ↓

                  15 °C
                  60 °C
                  100 °C

                  60 % — 75 % ↓
                  80 % — 95 % ↓
                  80 % — 100 % ↓

                  Ühekordne pesemine kergelt happelises keskkonnas

                  40 % ↓

                  Temperatuur/kuumutamine

                  Saia küpsetamine
                  135 °C
                  220 °C
                  200 °C + jahvatamine

                  Alkaloidide sisalduse vähenemine

                  ~ 10–50 % ↓
                  ~ 30 % ↓
                  ~ 80–90 % ↓
                  ~ 90 % ↓

                  Jahvatamine

                  Hapnik (suur aktiivne pind)
                  Suurenenud pH

                  Kiirendatud morfiini lagunemiskiirus, pseudomorfiini tekkimine, toote paranenud lõhn

                  ~ 25–34 % ↓

                  Valgus

                  Vähene mõju lagunemiskiirusele

                  Kombineeritud eeltöötlus

                  Pesemine, 100 °C, 1 min + röstimine 200 °C, 20 min

                  Alkaloidide sisalduse vähenemine

                  98–100 % ↓

                  Pesemine, 100 °C, 1 min + kuivatamine (90 °C, 120 min)

                  99 % ↓

                  Niisutamine auruga 100 °C, 10 min + kuivatamine (90 °C, 120 min)

                  50–75 % ↓

                  Niisutamine 100 °C, 10 min + jahvatamine + kuivatamine (90 °C, 120 min)

                  90–98 % ↓

                  Eeltöötlus + küpsetamine

                  Jahvatamine + küpsetamine

                  Alkaloide sisalduse oluline langus eelniisutamise ja -kuumutamise kombineerimise tulemusel järgneva kuivkuumutamise tulemusel

                  80–95 % ↓

                  Kombineeritud eelaurutamine + jahvatamine + küpsetamine

                  90–95 % ↓

                  Kombineeritud eelpesemine + jahvatamine + küpsetamine

                  100 % ↓


title: European Parliament recommendation to the Council on the quality of criminal justice and the harmonisation of criminal law in the Member States (2005/2003(INI))

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52005IP0030

Euroopa Liidu Teataja 304 E , 01/12/2005 Lk 0109 - 0113

		P6_TA(2005)0030Õigusemõistmise kvaliteet kriminaalasjades Euroopa LiidusEuroopa Parlamendi resolutsioon koos Euroopa Parlamendi soovitusega nõukogule õigusemõistmise kvaliteedi kohta kriminaalasjades ja kriminaalõiguse ühtlustamise kohta liikmesriikides (2005/2003(INI))Euroopa Parlament,- võttes arvesse soovitust ettepaneku tegemiseks nõukogule, mille esitas António Costa fraktsiooni PSE nimel ning mis käsitles õigusemõistmise kvaliteeti kriminaalasjades Euroopa Liidus (B6-0234/2004);- võttes arvesse inimõiguste ülddeklaratsiooni, mis võeti vastu ÜRO peaassamblee 10. detsembri 1948. a resolutsiooniga 217 A (III), eriti selle artikleid 7, 8, 9, 10 ja 11;- võttes arvesse kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti, mis võeti vastu ÜRO peaassamblee 16. detsembri 1966. a resolutsiooniga 2200 A (XXI) ning mis jõustus 23. märtsil 1976, eriti selle artikleid 2, 7, 9, 10 ja 14;- võttes arvesse Euroopa Nõukogu 4. novembri 1950. a inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni, mis jõustus 3. septembril 1953, eriti selle artikleid 6 ja 13;- võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu VI jaotist, eriti selle artiklit 29, artikli 31 lõike 1 punkti c ning artikli 34 lõike 2 punkte a ja b;- võttes arvesse Euroopa põhiseaduse lepingut, millele liikmesriigid kirjutasid alla 29. oktoobril 2004. a Roomas, eriti selle artikleid I-42 ja III-260 (hindamismehhanismid), III-270 ja III-271 (kohtute koostöö kriminaalasjades) ning II-107 kuni II-110, milles on esitatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 47-50;- võttes arvesse ühenduse õigustikku õigusemõistmise kvaliteedi kohta kriminaalasjades, eriti liikmesriikide vahelist vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlevat konventsiooni [1], nõukogu 13. juuni 2002. a raamotsust 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta [2], nõukogu 22. juuli 2003. a raamotsust 2003/577/JSK vara või tõendite arestimise otsuste täitmise kohta Euroopa Liidus [3], nõukogu raamotsuse ettepanekut Euroopa tõendite kogumise määruse kohta, millega nähakse ette esemete, dokumentide ja andmete kogumine nende kasutamiseks kriminaalmenetluses (KOM(2003)0688) ning nõukogu raamotsuse ettepanekut teatavate protsessuaalsete õiguste kohta kriminaalmenetluses Euroopa Liidus (KOM(2004)0328);- võttes arvesse ühinemislepingu asjakohaseid artikleid, milles sätestatakse võimalus peatada vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajanevat ala käsitlevate teatud sätete kohaldamist juhul, kui ei suudeta teatud norme järgida (mis eeldab, et normid on eelnevalt määratletud);- võttes arvesse oma 14. oktoobri 2004. a soovitust nõukogule ja Euroopa Ülemkogule vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajaneva ala tuleviku kohta ning selle ala õiguspärasuse ja tõhususe suurendamise tingimuste kohta [4];- võttes arvesse Haagi programmi, mis võeti vastu 4. ja 5. novembril 2004. a toimunud Euroopa Ülemkogul;- võttes arvesse oma kodukorra artikli 114 lõiget 3 ja artikli 83 lõiget 5;- võttes arvesse kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni raportit (A6-0036/2005);A. arvestades, et Euroopa põhiseaduse lepingu artiklites II-107 kuni II-110 ning inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklites 6 ja 13 sätestatakse õigus kohtumõistmisele, mille liit ning tema liikmesriigid peavad vastavalt oma pädevusele Euroopa Liidu kodanikele tagama;B. arvestades, et õigus õigusemõistmisele seisneb eriti õiguses tõhusale õiguskaitsevahendile, õiguses pöörduda kohtusse, õiguses juurdepääsule erapooletule kohtule, õiguses õiglasele kohtumenetlusele, õiguses õigusemõistmisele mõistliku aja jooksul ja õiguses juurdepääsule õigusabile, samuti kahtlustatavate põhiõiguste täielikus austamises enne kriminaalmenetlust ning kohtumenetluse järgselt süüdimõistetute õiguses lugupidavale ja inimlikule kohtlemisele kooskõlas ÜRO rahvusvaheliste normide ning piinamise ja ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise tõkestamise Euroopa konventsiooniga;C. arvestades, et nende õiguste kaitsmine on eriti oluline kriminaalmenetlustes, kus on kaalul põhivabadused;D. arvestades, et nimetatud õiguste kaitsmine kuulub eelkõige iga liikmesriigi pädevusse, kes tagavad kaitse kooskõlas oma põhiseadusliku korra ja õigustraditsioonidega; et liikmesriigid peavad lahendama probleemid oma kohtusüsteemides ja eriti Euroopa Inimõiguste Kohtu poolt tuvastatud probleemid; et tõeline vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajanev ala peab tagama ühelt poolt Euroopa kodanikele võrdväärse kohtlemise kogu liidus, ning teisaltteisalt nõuab suuremat liikmesriikide vahelist usaldust, et oleks võimalik kohtuotsuste vastastikune tunnustamine ja isegi oma riigi kodanike üleandmine teiste liikmesriikide kohtute jurisdiktsiooni alla;E. võttes arvesse Luxembourg'is asuva Euroopa Kohtu ja Strasbourg'is asuva Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikaid ning asjaolu, et need peavad olema omavahel kooskõlas;F. arvestades, et alates Tampere programmi vastuvõtmisest (lõige 33) on kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõte saanud liidu õigusalase koostöö nurgakiviks;G. arvestades, et Euroopa põhiseaduse lepingus (artiklis III-260) ja Haagi programmis (eriti lõike 3 punktis 2) tunnistatakse liikmesriikide vahelise vastastikuse hindamise tähtsust vastastikuse usalduse suurendamisel, mis on vastastikuse tunnustamise eeltingimus, nagu ka materiaal- ja menetlusõiguslike miinimumstandardite ja mõistlike tähtaegade kehtestamine;H. arvestades, et õigusemõistmise kvaliteedi hindamisel Euroopa Liidus tuleks tähelepanu pöörata ka kohtunike töömeetoditele ja liikmesriikide erinevatele kohtusüsteemidele, kui see ei ole vastuolus kohtuvõimu sõltumatuse põhimõtte järgmisega;I. arvestades, et hindamine peab põhinema ühisel kontrollraamistikul, mis tagab selle sidususe ja erapooletuse;J. arvestades, et hindamise eesmärkide saavutamiseks on vaja määratleda kõige kohasemad vahendid ja menetlused ning et kriminaalasjades õigusemõistmise kvaliteedi parandamiseks Euroopas tuleb tõhustada teabevahetust ja suurendada koolitusvõimalusi;K. arvestades, et viimastel aastatel on Euroopa Liidus loodud mitmeid üleeuroopalisi võrgustikke, nagu Euroopa Liidu riiginõukogude ja kõrgemate halduskohtute ühendus, ülemkohtute esimeeste võrgustik, ülemkohtute võrgustik ja Euroopa kohtunike võrgustik, mis tõestab koostöövajaduse teadvustamist ELi kodanikele pakutava õigusemõistmise kvaliteedi parandamiseks;L. võttes arvesse koolituse võtmerolli Euroopa Liidu ühise õiguskultuuri ja põhiõigustega seotud kultuuri arengus, eriti Euroopa õigusalase koolituse võrgustiku tegevuses;M. arvestades, et õigusemõistmise kvaliteedistandardite ja tõhususe hindamisel põhineva paranemisega peab kaasnema nii kriminaalõiguse materiaal- ja menetlusõiguslike normide kui ka nende kohaldamise kvaliteedi paranemine, mis ei ole vastuolus kohtuvõimu sõltumatuse põhimõtte järgimisega;N. arvestades, et vastastikune hindamine eeldab kindlat metodoloogiat, milles võetakse arvesse selle protsessi keerukust;O. arvestades, et Haagi programmis tunnistatakse vajadust võtta kontrollraamistikuna vastu Euroopa põhiseaduse leping ning alustada ettevalmistusi põhiseaduse lepinguga sätestatud meetmete rakendamiseks niipea, kui see jõustub;P. arvestades 18. jaanuaril 2005. a toimunud kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni korraldatud avalikku seminari õigusemõistmise kvaliteedi edendamise kohta Euroopas;Q. kiites heaks Haagi programmi suunised vastastikuse usaldamise suurendamise kohta (lõike 3 punkt 2) eelkõige õigusemõistmise kvaliteedi parandamise ja hindamissüsteemi väljatöötamise abil ning õigusasutuste ja -organisatsioonide võrgustike hädavajaliku panuse toel;R. meenutab Haagi programmi lõike 3 punkti 2, milles rõhutatakse vajadust austada liikmesriikide kohtusüsteemide struktuuride mitmekesisust ja riikide õigussüsteemide traditsioonilisi eripärasid, samuti iga liikmesriigi kohtuvõimu sõltumatust, edendades samal ajal õigusemõistmise kvaliteedi parandamist vastastikuse usalduse läbi Euroopas;1. esitab Euroopa Ülemkogule ja nõukogule järgmised soovitused:a) algatada viivitamatult Euroopa Liidu meetmed, et võimaldada Euroopa Liidu kodanikel nende asukohariigist ning selle õiguslikust ja põhiseaduslikust raamistikust olenemata kasutada õigust õigusemõistmisele võrreldavatel tingimustel ja senisest kõrgemate kvaliteedistandardite alusel ning mis tõstaksid seega kodanike usaldust õigusemõistmise suhtes;b) koostada koos liikmesriikidega kvaliteediharta Euroopa õigusemõistmise kohta kriminaalasjades, mis sisaldaks ühist kontrollraamistikku kõikidele liikmesriikidele ning mis tagaks kooskõlastatud ja objektiivse hindamise; hartat koostades tuleks arvestada riiklikul tasandil ja ka rahvusvahelisel tasandil Euroopa Nõukogus ja ÜROs omandatud kogemusi ja tehtud tööd;c) vastastikuse usalduse tugevdamiseks riiklike õigussüsteemide vahel ning ning samal ajal nende mitmekesisust austades, luua alalise vastastikuse hindamise mehhanism, võttes kvaliteediharta objektiivseks kontrollraamistikuks ning arvestades teistes valdkondades omandatud kogemusi juba toimiva vastastikuse hindamise alal (Schengen, terrorism, laienemine jne), valmistades ühtlasi võimaluse piires ette põhiseaduse lepingu artiklis III-260 ette nähtud mehhanismi ning täites järgmised eesmärgid:- võrdleva statistilise andmebaasi loomine,- võrdleva analüüsi harjutuste korraldamine,- parimate tavade levitamine,- teave teiste liikmesriikide kohtusüsteemide olemuse ja toimimise kohta,- Euroopa õigusemõistmise kvaliteedi hindamise aastaaruannete avaldamine, millele lisatakse nõukogule ja liikmesriikidele tehtavad ettepanekud tuvastatud probleemide sobivaks lahendamiseks;d) luua see vastastikuse hindamise mehhanism ametlikult (menetlused, struktuurid, näitajad, raportid jne) Euroopa Liidu lepingu artikliga 31 kooskõlas oleva ühe või mitme otsuse alusel, järgides Strasbourg'i ja Luxembourg'i kohtute praktika põhimõtteid, samuti Euroopa Nõukogu õigusemõistmise tõhustamise komisjoni suuniseid;e) kooskõlas põhiseaduse lepingu artikli I-42 lõikega 2 ja vastavalt lähimuspõhimõttele kaasata hindamisse ka kohtunike ja advokaatide ühendused, õiguseksperdid, õigussüsteemi kasutajad ning liikmesriikide parlamendid, luues näiteks õigusemõistmise kvaliteedi seirekomisjoni; hindamist võiks koordineerida Euroopa Parlament koos liikmesriikide parlamentidega;f) olla seisukohal, et vastastikusel usaldusel põhinevat vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala ei ole võimalik luua ilma siseriiklike õigus- ja haldusnormide minimaalse lähendamiseta; materiaalse karistusõiguse osas ühtib Euroopa Parlament nõukogu seisukohaga, et erilist tähelepanu tuleb pöörata sellistele õigusrikkumistele, millele on põhiseaduse lepingus otseselt viidatud; menetlusõiguse puhul peab Euroopa Parlament prioriteediks aga järgmisi küsimusi:- õigusemõistmise läbipaistvus, nagu ka kahtlustatavate põhiõiguste täielik kaitsmine enne kriminaalmenetlust ning kohtumenetluse järgselt süüdimõistetute õigus lugupidavale ja inimlikule kohtlemisele menetluse lõppedes:- asitõendite kogumine ja hindamine,- kinnipeetavate üleviimine karistuse kandmiseks elukohaliikmesriiki,- karistuse kandmine vabadusekaotuseta elukohaliikmesriigis,- täitemeetmete rakendamine elukohaliikmesriigis,- kinnipeetavate minimaalsed õigused mistahes liikmesriigis,- edaspidine süüdimõistmine vastavalt õigusaktidele, mille suhtes juba rakendatakse ühtlustamismeetmeid,- süsteem tunnistajate tunnistuste ja kannatanute kaitsmiseks;olla seisukohal, et hindamisel tuleb lähtuda ka nimetatud elementidest, eesmärgiga teha või jätkata Euroopa Liidu algatusi nendes valdkondades;g) olla seisukohal, et vastastikuse hindamise põhimõtte loomulik järelm peab olema kõikide õigusala asjatundjate koolitamise edendamine, mille käigus tuginetaks Euroopa õigusorganisatsioonide ja -asutuste võrgustikele; finantsperspektiivi 2007-2013 heakskiitmise raames ja vastavalt Haagi programmile (lõike 3 punkti 2 teine lõik) näha ette rahalise toetuse andmine Euroopa õigusorganisatsioonide ja - asutuste võrgustikele ning Euroopa Parlamendi algatatud õigusasutuste vahetusprogrammidele (eelarves punktist 18 05 01 03) ja uutele pilootprogrammidele, mis muudavad võimalikuks erinevate liikmesriikide asutuste ja organisatsioonide koostöö õigusemõistmise kvaliteedi parandamise eesmärgil;h) kutsuma komisjoni üles viivitamatult lisama kvaliteediharta Euroopa õigusemõistmise kohta kriminaalasjades, vastastikuse hindamise mehhanismi ja täiendavad meetmed teatud kriminaalõiguse alaste normide ühtlustamiseks tegevuskavasse, mille ta peab vastavalt Haagi programmile 2005. aastal esitama; märgib, et sel eesmärgil ühineb Euroopa Parlament Euroopa Ülemkoguga komisjonile antavas soovituses, et koos tegevuskavaga võetaks kontrollraamistikuna vastu ka Euroopa põhiseaduse lepingu sätted;2. teeb oma presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule ja teavitamise eesmärgil komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele ning Euroopa Ülemkogule.[1] Nõukogu 29. mai 2000. aasta akt, millega kehtestatakse Euroopa Liidu lepingu artikli 34 kohaselt konventsioon Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjades (EÜT C 197, 12.7.2000, lk 1).[2] EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1.[3] ELT L 196, 2.8.2003, lk 45.[4] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2004)0022.--------------------------------------------------


title: Nõukogu soovitus, 28. juuni 2011 , varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamise poliitika kohta  EMPs kohaldatav tekst

text:
               1.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 191/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   28. juuni 2011,
   varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamise poliitika kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   2011/C 191/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 165 ja 166,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Mõistet „varakult haridussüsteemist lahkumine” kasutatakse isikute puhul, kelle haridus ja koolitus piirdub vaid madalama kesktaseme või vähemaga ning nende puhul, kes ei osale enam koolitus- ja haridussüsteemis.

               (2)

               Varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamine on oluline Euroopa 2020. aasta strateegia mitme põhieesmärgi saavutamiseks. Varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamine on suunatud nii „aruka majanduskasvu” eesmärgile hariduse ja koolituse taset parandades kui ka „kaasava majanduskasvu” eesmärgile töötuse, vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse üht peamist riskitegurit käsitledes. Euroopa 2020. aasta strateegias on seepärast peamine eesmärk vähendada varakult haridussüsteemist lahkunud noorte osakaalu 2009. aasta 14,4 %-lt 2020. aastaks vähem kui 10 %-ni. Liikmesriigid on võtnud endale ülesandeks määrata kindlaks riiklikud eesmärgid, võttes arvesse oma lähtepositsiooni ja eripära.

               (3)

               Nõukogu otsuses 2010/707/EL (1) sisalduvates liikmesriikide tööhõivepoliitika suunistes, millega rakendatakse Euroopa 2020. aasta strateegiat, kutsutakse liikmesriike üles tegema kõik vajalikud jõupingutused varakult haridussüsteemist lahkumise vältimiseks.

               (4)

               Juhtalgatusega „Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogramm” kehtestatakse sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse tegevusraamistik, milles pannakse erilist rõhku ebasoodsa olukorra ülekandumise ahela murdmisele ja ennetustegevuse tugevdamisele. Selles käsitletakse Euroopa 2020. aasta strateegia peamist eesmärki, mis on aidata vähemalt 20 miljonil inimesel järgmise kümnendi jooksul väljuda vaesusest ja sotsiaalsest tõrjutusest.

               (5)

               Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatuse „Noorte liikuvus” eesmärk on „suurendada heade tulemuste ja võrdsete võimaluste kaudu kõrgharidust pakkuvate Euroopa asutuste tulemuslikkust ja muuta need rahvusvaheliselt senisest atraktiivsemaks ning parandada ELis kõikide haridus- ja koolitustasemete üldist kvaliteeti, edendades selleks õpilaste ja praktikantide liikuvust”.

               (6)

               Nõukogu 5.–6. mai 2003. aasta järeldustes Euroopa keskmise soorituse võrdlustasemete kohta hariduse ja koolituse valdkonnas (haridustähised) märgiti, et varakult haridussüsteemist lahkunud noorte osakaal peaks 2010. aastaks olema vähem kui 10 %, kusjuures varakult haridussüsteemist lahkunud noored määratleti 18–24 aastaste isikutena, kellel on teise taseme alumise astme või sellest madalam haridus ning enam hariduses ega koolituses ei osale. Eesmärki ei saavutatud. Üks seitsmest noorest lahkub haridus- ja koolitussüsteemist enne teise taseme ülemise astme hariduse omandamist.

               (7)

               Nõukogu 15. novembri 2007. aasta resolutsioonis, mis käsitleb uusi kutseoskusi uute töökohtade jaoks, (2) rõhutatakse vajadust tõsta oskuste üldtaset ja käsitleda prioriteedina majandusliku ja sotsiaalse tõrjutuse riskirühma isikute, eelkõige varakult haridussüsteemist lahkunud noorte haridust ja koolitust. Toonitati vajadust võimaldada tööotsijatele kutsenõustamist ja individuaalseid koolituskavu ning töötada välja formaalõppe, informaalse ja mitteformaalse õppimise õpitulemuste kinnitamine.

               (8)

               Nõukogu 22. mai 2008. aasta järeldustes täiskasvanuhariduse kohta tunnustatakse täiskasvanuhariduse tähtsust varakult haridussüsteemist lahkumise probleemiga tegelemisel, et anda teine võimalus neile, kes jõuavad täisikka kvalifikatsiooni omandamata, keskendudes eelkõige põhioskustele, IT-oskustele ja keeleõppele.

               (9)

               Nõukogu leppis oma 12. mai 2009. aasta järeldustes, mis käsitlevad strateegilist raamistikku üleeuroopaliseks koostööks hariduse ja koolituse alal („ET 2020”), kokku selles, et 2020. aastaks peaks varakult haridus- või koolitussüsteemist lahkunud noorte osatähtsus olema väiksem kui 10 %.

               (10)

               Nõukogu 26. novembri 2009. aasta järeldustes sisserändaja taustaga laste hariduse kohta on märgitud, et kuigi paljud sisserändaja taustaga lapsed on hariduses edukad, on sisserändaja taustaga õpilaste puhul varakult haridussüsteemist lahkumine üldiselt tõenäolisem. Sisserändajate puhul on varakult haridussüsteemist lahkunud noorte keskmine osakaal kõikjal ELis kaks korda suurem põliselanikest õpilaste omast. Olemasolevad tõendid osutavad sellele, et varakult haridussüsteemist lahkunud noorte osakaal on veelgi suurem roma elanikkonna hulgas.

               (11)

               Nõukogu tõdes oma 2010. aasta mai järeldustes hariduse ja koolituse sotsiaalse mõõtme kohta, et varakult haridussüsteemist lahkumise vastane edukas ennetustöö nõuab teadmiste arendamist kohalikul, piirkondlikul ja riiklikul tasandil nende rühmade kohta, keda ohustab koolist väljalangemine, süsteemide väljatöötamist selliste ohustatud isikute aegsaks kindlakstegemiseks, ning jõudis järeldusele, et tuleks rakendada koolidele suunatud mitmesuguseid süsteemseid tegevuspõhimõtteid hõlmavaid ulatuslikke valdkondadevahelisi strateegiaid eesmärgiga käsitleda varakult haridussüsteemist lahkumist põhjustavaid erinevaid asjaolusid.

               (12)

               Varakult haridussüsteemist lahkumise põhjused on riigiti ja ka piirkonniti väga erinevad. Varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamise poliitikat tuleb kohandada valitseva konkreetse olukorraga kohalikul, piirkonna või riigi tasandil; ühtset lahendust kõigi liikmesriikide jaoks ei ole.

               (13)

               Riikide ja piirkondade vahelistest erinevustest hoolimata on kõigi liikmesriikide kohta olemas veenvad tõendid, et rohkem on mõjutatud ebasoodsas olukorras olevad ja haavatavad rühmad. Ka on varakult haridus- ja koolitussüsteemist lahkunud noorte seas liiga kõrge hariduslike erivajadustega noorte osatähtsus. Varakult haridussüsteemist lahkumine mitte üksnes ei tulene sotsiaalselt ebasoodsast olukorrast, vaid ka kinnistab sotsiaalse tõrjutuse riski.

               (14)

               Austades täielikult subsidiaarsuse põhimõtet, võib varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlev kõikehõlmav Euroopa poliitikaraamistik olla liikmeriikidele abiks praeguse poliitika läbivaatamisel, Euroopa 2020. aasta strateegia raames riiklike reformikavade väljatöötamisel ning väga mõjuvate ja kulutasuvate strateegiate rakendamisel. See võib olla ka avatud koordinatsiooni meetodi raames tehtava koostöö aluseks ja ELi rahastamisvahendite kasutamise lähtealuseks.

               (15)

               Haridusreformide mõju saabumine võtab aega. Selleks et vähendada varakult haridussüsteemist lahkunud noorte osakaalu järgmise kümne aasta jooksul ja saavutada ELi 2020. aasta strateegia eesmärk, on vaja rakendada võimalikult kiiresti ulatuslikke varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevaid valdkonnaüleseid strateegiaid,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:
   kasutada riigi eripärast lähtuvalt käesoleva soovituse lisas esitatud raamistikku, et:

               1)

               teha sihipärase ja tulemusliku tõenditel põhineva poliitika kujundamise alusena kindlaks varakult haridussüsteemist lahkumist põhjustavad peamised tegurid ja jälgida selle nähtuse eripärasid riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil;

               2)

               tagada 2012. aasta lõpuks ulatuslike varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevate strateegiate kehtestamine ja nende rakendamine kooskõlas liikmesriikide prioriteetide ja Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkidega. Ulatuslikud strateegiad hõlmavad ennetamismeetmeid, sekkumismeetmeid ja kompensatsioonimeetmeid, millest viimase eesmärk on uuesti kaasata inimesed, kes on koolist välja langenud;

               3)

               tagada, et need strateegiad sisaldavad sobivaid meetmeid rühmade jaoks, kelle puhul on liikmesriigis varakult haridussüsteemist lahkumise oht suurem, näiteks ebasoodsa sotsiaalmajandusliku, sisserändaja või roma taustaga lapsed või hariduslike erivajadustega lapsed;

               4)

               tagada, et nendes strateegiates käsitletakse sidusal viisil nii üldharidust kui ka kutseharidust ja -koolitust ning igale haridusliigile omaseid probleeme;

               5)

               integreerida meetmed, mis toetavad varakult haridussüsteemist lahkunud noorte osakaalu vähendamist, asjakohasesse lapsi ja noori käsitlevasse poliitikasse ja koordineerida tegevust eri poliitikavaldkondade vahel;

               6)

               tunnistades küll õpetajate, koolijuhtide ja teiste haridustöötajate olulist rolli, tagada kõigi asjaomaste sidusrühmade osalemine nimetatud meetmetes ja tegevustes, et aidata inimesi, keda ohustab varakult haridussüsteemist lahkumine, sealhulgas neid, kes juba on koolist välja langenud;

         KUTSUB KOMISJONI ÜLES

               1)

               aitama ET 2020 raames kaasa liikmesriikide jõupingutustele, jälgides arengut eri haridustasemetel kõikide liikmesriikide lõikes, et teha kindlaks suundumused;

               2)

               toetama liikmesriikide strateegiaid, kasutades selleks kogemuste ja heade tavade vahetamist, ning toetama liikmesriikide vahelist tõhusat üksteiselt õppimist, võrkude loomist ja innovatiivse metoodika katsetamist seoses varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamise ning varakult haridussüsteemist lahkumise riskirühma kuuluvate laste haridustulemusi parandavate meetmetega;

               3)

               integreerima meetmed, mis toetavad varakult haridussüsteemist lahkunud noorte osakaalu vähendamist, kõigisse asjaomastesse lastele ja noortele täiskasvanutele suunatud liidu meetmetesse;

               4)

               toetama varakult haridussüsteemist lahkumise vastu suunatud tulemusliku poliitika kujundamist võrdlevate uuringute ja teaduslike uurimistööde algatamisega ning innustama nimetatud valdkonnas koostööd liikmesriikide vahel;

               5)

               tagama liikmesriikidega koostöös ja ilma et see mõjutaks tulevasi läbirääkimisi tulevase finantsraamistiku üle, et ELi programmid elukestva õppe, noorte ja teaduseuuringute valdkondades, samuti Euroopa struktuurifondid toetaksid varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevate liikmesriikide strateegiate rakendamist;

               6)

               andma korrapäraselt aru Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärgi saavutamisel tehtud edusammude ja varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevate liikmesriikide strateegiate rakendamise kohta iga-aastase majanduskasvu analüüsi kaudu ja ET 2020-d käsitleva aruandluskorra raames.

      Luxembourg, 28. juuni 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         FAZEKAS S.

      (1)  ELT L 308, 24.11.2010, lk 46.

      (2)  ELT C 290, 4.12.2007, lk 1.

      LISA

         VARAKULT HARIDUSSÜSTEEMIST LAHKUMISE VÄHENDAMISE TERVIKLIKU POLIITIKA RAAMISTIK

      Varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevad strateegiad peaksid põhinema analüüsil, mis käsitleb seda nähtust põhjustavat olukorda riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil, sest keskmised näitajad jätavad sageli varju piirkonniti ja riigiti esinevad suured erinevused. Varakult haridussüsteemist lahkuvad noored moodustavad heterogeense rühma ja õpingute varajase katkestamise põhjused on väga erinevad. Olulised on perekondlik taust ja laiemad sotsiaalmajanduslikud tegurid, nagu tööturu tõmbetegurid. Nende mõju sõltub haridus- ja koolitussüsteemi struktuurist, olemasolevatest õppimisvõimalustest ja õpikeskkonnast. Varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamise puhul on oluline osa laste ja noorte heaolu, sotsiaalkindlustust, noorte tööhõivet ja tulevasi karjääriväljavaateid käsitleva poliitika koordineerimisel.
      1.   Peamiste tegurite kindlakstegemine ja jälgimine

      Varakult haridussüsteemist lahkumiseni viiv asjade kulg on keerukas ja sellel on erinevad põhjused, kuid sageli on see seotud ebasoodsa majandusliku olukorra, madala haridustasemega tausta, hariduse omandamisest võõrandumise või kehvade õpitulemuste ja tööturu tõmbejõuga ja/või sotsiaalsete, emotsionaalsete ja hariduslike probleemide kombinatsiooniga, mistõttu tekib koolist väljalangemise oht.
      Arvesse tuleb võtta ka õpilase omandatava hariduse liiki. Mõnes liikmesriigis valivad üldhariduse omandamisel raskusi kogenud õpilased sageli kutsehariduse ja -koolituse. Sellisel puhul jääb seoses varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamisega kutsekoolidele eriti vastutusrikas ja keeruline ülesanne. Tõenditel põhineva poliitika puhul on vaja pöörata erilist tähelepanu hariduse ja koolituse tulemustele sektorite kaupa.
      Tõenditel põhineva ja kulutasuva poliitika kujundamiseks varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamiseks on vaja selle nähtuse kohta koguda andmeid ja neid säilitada. See peaks võimaldama analüüsida olukorda kohalikul, piirkondlikul ja riiklikul tasandil. See võib sisaldada teavet, mis käsitleb varakult haridussüsteemist lahkunud noorte osakaalu, üleminekuid ühelt haridustasemelt teisele, teise taseme ülemise astme hariduse alustajate ja omandajate määra, koolist puudumisi ja koolist eemalehoidmisega seotud käitumist.

                  —

                  Teabe kogumine peaks võimaldama analüüsida varakult haridussüsteemist lahkumise peamisi põhjusi erinevate õpilasrühmade, koolide, haridusasutuste ja kutsekoolide liikide, omavalitsuste või piirkondade puhul.

                  —

                  Varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevate andmete ja seotud andmete, näiteks sotsiaalmajandusliku teabe omavaheline kombineerimine võib olla abiks meetmete ja poliitika sihipäraseks väljatöötamiseks. Varakult haridussüsteemist lahkunud noorte ajendite, tööhõive ja karjäärivõimaluste kohta andmete kogumine ja nende analüüsimine võib ka olla abiks meetmete ja poliitika sihipärasel väljatöötamisel.

                  —

                  Haridussüsteemist varakult lahkumise vähendamiseks juba rakendatavate poliitikameetmete tulemuslikkuse ja tõhususe hindamine on oluline alus, mille põhjal parandada õpilaste haridustee edukusse panustavaid strateegiaid ja kavasid.

            2.   Poliitikaraamistik

      Varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevad ulatuslikud strateegiad koosnevad poliitikakogumist, eri poliitikavaldkondade koordineerimisest ja varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamist toetavate meetmete integreerimisest kõigisse asjaomastesse lapsi ja noori käsitlevatesse poliitikavaldkondadesse. Lisaks hariduspoliitikatele, millega edendatakse kvaliteetseid koolisüsteeme, kuuluvad siia eeskätt sotsiaalpoliitika ning tugiteenuseid, tööhõivet, noori, perekonda ja integratsiooni käsitlev poliitika. Ühtviisi oluline on nii horisontaalne koordineerimine eri osapoolte vahel kui ka vertikaalne koordineerimine valitsuse eri tasandite vahel. Varakult haridussüsteemist lahkumist käsitlevad strateegiad peaksid koosnema ennetavast, sekkuvast ja kompenseerivast osast. Liikmesriigid peaksid valima oma strateegiate konkreetsed osad vastavalt oma olukorrale ja taustale.

                  2.1.

                  ENNETAVATE MEETMETE eesmärk on vähendada varakult haridussüsteemist lahkumise ohtu enne probleemi tekkimist. Sellised meetmed optimeerivad hariduse ja koolituse andmist eesmärgiga soodustada paremaid õpitulemusi ja kõrvaldada tõkked, mis takistavad haridusteel edusammude tegemist.
                  Nende eesmärk on rajada lastele varakult tugev alus oma võime arendamiseks ja koolieluga heaks kohanemiseks. Ennetavad meetmed võiksid hõlmata järgmist:

                              1)

                              kõrge kvaliteedi tagamiseks on väikelaste haridus ja kasvatus kasulik kõigile lastele ning eelkõige on see oluline ebasoodsa taustaga laste jaoks, sealhulgas sisserändajad ja romad. See suurendab füüsilist heaolu, soodustab sotsiaalset ja emotsionaalset arengut, keeleoskust ja kognitiivseid põhioskusi. Väikelaste haridus peab olema kvaliteetne, taskukohane, piisava hulga töötajatega ning kättesaadav ebasoodsa taustaga peredele;

                        Nimetatud meetmed käsitlevad haridus- ja koolitussüsteemide korraldust, koolide käsutuses olevaid vahendeid, haridustee kättesaadavust, läbitavust ja paindlikkust. Meetmed käsitlevad ka soolisi erinevusi, ebasoodsa taustaga või erineva emakeelega laste toetamist. Ennetavad meetmed võiksid lisaks hõlmata järgmist:

                              2)

                              koolitusvõimaluste pakkumise suurendamine kohustuslikule haridusele järgneva haridus- ja koolitusvõimaluste pakkumisega võib mõjutada noorte inimeste ja nende perekondade käitumist ning selle tulemuseks võib olla suurem teise taseme ülemise astme hariduse omandanud noorte osakaal;

                              3)

                              kui edendatakse aktiivselt eraldatuse vähendamise poliitikat ja antakse suuremat toetust koolidele, mis asuvad ebasoodsas olukorras olevates piirkondades või kus on suurel arvul ebasoodsa sotsiaalmajandusliku taustaga õpilasi, aitab see neil mitmekesistada sotsiaalset kooslust ja tugevdada pakutavat haridust. See parandab ebasoodsa sotsiaalmajandusliku taustaga õpilaste õpitulemusi ja vähendab nende varakult haridussüsteemist lahkumise riski;

                              4)

                              rõhutades keelelise mitmekesisuse väärtust ja toetades erineva emakeelega lapsi õppekeele ja vajadusel emakeele omandamisel, toetades samuti õpetajaid nende töös erineva tasemega keeleoskusega laste õpetamisel, on võimalik parandada sisserändaja taustaga laste haridustulemusi ja vähendada nende varakult haridussüsteemist lahkumise riski;

                              5)

                              lapsevanemate kaasamise parandamine, kooli ja lapsevanemate koostöö tugevdamine ning koolide ja lapsevanemate partnerluste loomine võib suurendada õpilaste motiveeritust õppimisel;

                              6)

                              suurendades õppevormide paindlikkust ja läbitavust (nt moodulkursused või õppetöö ja töötamise vaheldumine), toetatakse eelkõige kehvemate õpitulemustega õpilasi ja see võib neid motiveerida jätkama haridusteed ja kutse omandamist, mis on paremini kohandatud nende vajaduste ja võimetega. See võimaldab ka käsitleda varakult haridussüsteemist lahkumise soolist laadi põhjusi, näiteks varane minek tööturule või rasedus teismeeas. Lisaks seostatakse varakult haridussüsteemist lahkunud noorte väiksema osakaaluga ka kooliaasta kordamise piiramist ning selle asendamist paindliku individuaalse toetusega;

                              7)

                              kutseõppe kvaliteetsete vormide arendamine ja nende atraktiivsemaks ja paindlikumaks muutmine pakub riskirühmas õpilastele mõistlikke alternatiive varakult haridussüsteemist lahkumise asemel. Üldharidusse ja koolitussüsteemidesse hästi integreeritud kutseharidus ja -koolitus pakub alternatiivseid viise, mis sillutavad teed teise taseme ülemise astme ja kolmanda taseme hariduseni;

                              8)

                              haridus- ja koolitussüsteemide ning tööhõivesektori vahelise sideme tugevdamine, et rõhutada tulevase tööalase konkurentsivõime puhul hariduse omandamise tähtsust. Selleks võiks kasutada tööpraktikat või kaasata koolides ja kõrgkoolides rohkem tööandjaid.

                  2.2.

                  SEKKUMISMEETMETEGA kavatsetakse varakult haridussüsteemist lahkumist ära hoida, parandades hariduse ja koolituse kvaliteeti haridusasutuste tasandil, reageerides ilmnevatele ohumärkidele ja pakkudes õpilastele või õpilasrühmadele, keda ohustab varakult haridussüsteemist lahkumine, sihipärast toetust. Need meetmed on suunatud kõikidele haridustasemetele alates väikelaste haridus- ja kasvatusasutustest kuni teise taseme ülemise astme hariduseni.
                  Kooli või kutsekooli tasandil kuuluvad varase haridussüsteemist lahkumise vähendamise strateegiad kooli arengu üldise poliitika raamesse. Strateegiate eesmärk on luua meeldiv õpikeskkond, tugevdades pedagoogilist kvaliteeti ja innovatsiooni, parandades õpetajaskonna pädevust toimetulekuks sotsiaalse ja kultuurilise mitmekesisusega ning töötades välja vägivalla- ja kiusamisvastased lähenemisviisid. Sekkumismeetmed kooli või koolitusasutuse tasandil võiksid hõlmata järgmist:

                              1)

                              koolide muutmine õpikogukondadeks, kus kõigil sidusrühmadel on ühine ettekujutus kooli arengust, kõigi osapoolte kogemuste ja teadmiste kasutamine ning avatud, inspireeriva ja mugava keskkonna võimaldamine, et julgustada noori oma haridusteed ja kutseõpet jätkama;

                              2)

                              riskirühma õpilasi puudutava varajase hoiatamise süsteemide väljatöötamine, mis võib olla abiks tulemuslike meetmete võtmisel enne, kui probleemid ilmnevad, õpilased koolist võõranduma ja põhjuseta puuduma hakkavad või koolist välja langevad;

                              3)

                              võrkude loomine lapsevanemate ja teiste kooliväliste üksustega, nagu kohaliku omavalitsuse talitused, sisserändajaid või rahvusvähemusi esindavad organisatsioonid, spordi- ja kultuuriühingud või tööandjate ja kodanikuühiskonna organisatsioonid, mis võimaldab leida terviklikke lahendusi riskirühmas olevate õpilaste aitamiseks ja hõlbustab abi saamist väljastpoolt, näiteks psühholoogidelt, sotsiaal- ja noorsootöötajatelt, kultuuriüksustel ja ühiskondlikke teenuseid osutavatelt üksustelt. Seda saab toetada kohaliku kogukonna vahendajate abil, kes oskavad edendada suhtlemist ja vähendada umbusku;

                              4)

                              õpetajate toetamine nende töös riskirühma kuuluvate õpilastega, mis on kooli tasandil võetavate meetmete edukuse eeltingimus. Õpetajate alusharidus ning õpetajate ja koolijuhtide pidev erialane arendamine aitab neil erisustega klassiruumis toime tulla, ebasoodsa sotsiaal-majandusliku taustaga õpilasi toetada ja lahendada õpetajatöös esinevaid keerukaid olukordi;

                              5)

                              õppeväline tegevus pärast ja väljaspool kooli ning kunsti, kultuuri ja spordiga tegelemine, mis võib tõsta riskirühma kuuluvate õpilaste enesehinnangut ja suurendada nende visadust õpiraskuste ületamisel.

                        Individuaalsel tasandil võetavate sekkumisemeetmete eesmärk on luua koolist väljalangemise riskiga õpilaste jaoks tugimehhanismid, mida saab kujundada nende vajaduste järgi. Keskendutakse nii individuaalsele arengule, et suurendada ohustatud õpilaste pingetaluvust, kui ka sotsiaalset, tunnetuslikku või emotsionaalset laadi konkreetsetest raskustest ülesaamisele. Sekkumismeetmed üksikisiku tasandil võiksid hõlmata järgmist:

                              1)

                              juhendamise abil toetatakse õpilasi individuaalselt konkreetsetest õppimisega seotud, sotsiaalsetest või isiklikest raskustest ülesaamisel. Õpilasi juhendatakse kas individuaalselt või väikestes rühmades ja nad saavad sihipärast abi, mida annavad enamasti haridustöötajad, kogukonna liikmed või nende eakaaslased;

                              2)

                              õpetamise kujundamine vastavalt õpilaste vajadustele, individuaalse õppimise meetodi toetamine ja riskirühma kuuluvate õpilaste toetamine aitab neil kohaneda formaalhariduse nõuetega ja ületada haridus-ja koolitussüsteemis esinevaid takistusi, ning võib seega aidata vähendada kooliaasta kordamist;

                              3)

                              juhendamise ja nõustamise tugevdamine toetab õpilasi elukutse valimisel, üleminekutel haridussüsteemi sees või koolist tööellu siirdumisel. Selle abil väheneb valedel ootustel ja puuduliku teabe põhjal halbade otsuste tegemine. See aitab noortel teha valikuid, mis on kooskõlas nende soovide, isiklike huvide ja võimetega;

                              4)

                              tagada noortele, keda ohustab majandusliku olukorra tõttu koolist väljalangemine, asjakohase rahalise toetuse andmine. Vajaduse korral võib nimetatud toetuse suhtes kehtestada tingimusi või see võib olla seotud sotsiaalhüvitisega.

                  2.3.

                  KOMPENSATSIOONIMEETMETE eesmärk on aidata neil, kes on katkestanud õpingud vara, jätkata haridusteed, pakkudes võimalusi haridussüsteemi ja kutseõppesse naasmiseks ning omandada puuduv kvalifikatsioon. Kompensatsioonimeetmed võiksid hõlmata järgmist:

                              1)

                              edukate teise võimaluse hariduskavadega, millega tagatakse õppekeskkond, mis vastab varakult haridussüsteemist lahkunud noorte erivajadustele, tunnustatakse eelnevalt omandatud teadmisi ja toetatakse nende turvatunnet. Koolist erinevad need hariduskavad nii korralduslikust küljest kui ka pedagoogilise lähenemise poolest ning neile on enamasti iseloomulikud väikesed õpperühmad, individuaalne, eakohane ja uuenduslik õpetamine ning paindlikud haridusteed. Nii palju kui võimalik, peavad need kavad olema hõlpsasti kättesaadavad ja tasuta;

                              2)

                              erinevad viisid tavahariduse ja koolituse juurde naasmiseks, mille pakkumine on oluline. Üleminekuklassid, mille puhul on tugev rõhuasetus juhendamisel, võivad olla abiks lünga täitmisel eelneva ebaõnnestunud haridustee ja tavasüsteemi naasmise vahel;

                              3)

                              eelnevalt omandatud teadmiste tunnustamine ja kinnitamine, sealhulgas pädevused, mis on omandatud mitteformaalse ja informaalse õppimise raames, mis parandab noorte enesekindlust ja enesehinnangut ning aitab neil haridusellu naasta. See võib innustada neid jätkama hariduse omandamist ja kutseõpet, aitab neil teha kindlaks oma võimed ja teha paremaid karjäärivalikuid;

                              4)

                              sihipärane individuaalne toetus, mis ühendab endasse raskustes olevatele noortele suunatud sotsiaalse, rahalise, haridusalase ja psühholoogilise toetuse. See on eriti tähtis noorte jaoks, kes on raske sotsiaalse või emotsionaalse surve all, mis takistab neid haridusteed või koolitust jätkamast.


title: Komisjoni soovitus, 27. oktoober 2011 , teadusuuringute ühise kavandamise algatuse Mikroobide probleem – uus oht inimeste tervisele kohta

text:
               28.10.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 315/1

         KOMISJONI SOOVITUS,
   27. oktoober 2011,
   teadusuuringute ühise kavandamise algatuse „Mikroobide probleem – uus oht inimeste tervisele” kohta
   2011/C 315/01
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 181 ja 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Mikroobide probleem ehk nende suurenev resistentsus antimikroobsete ravimite suhtes on üks 21. sajandi tõsisemaid uusi ohte inimeste tervisele (1). Euroopa Liidus sureb igal aastal üle 25 000 patsiendi nakkuste tõttu, mida põhjustavad bakterid, mis on mitme antibiootikumi suhtes resistentsed ehk multiresistentsed (2). Mõnes Euroopa riigis ületab resistentsuse määr ühe antibiootikumi suhtes 40–50 % (3) ning resistentsus mitme antibiootikumi suhtes on üldine ja kasvav probleem.

               (2)

               Resistentsete bakterite põhjustatud nakkushaigused toovad kaasa täiendavad tervishoiukulud, samuti kaudsed kulud seoses haiguspuhkustega ja tootlikkuse vähenemisega enneaegsete surmade tõttu. Euroopas on ühiskonna otsesed kogukulud seoses täiendavate tervishoiukulude ja tootlikkuse vähenemisega 1,5 miljardit eurot aastas; (4) ja Euroopa riikide kaudsed kulud on tõenäoliselt mitu korda suuremad (5).

               (3)

               Ravimiresistentsus on loomulikuks ja vältimatuks tagajärjeks sellele, et nakkushaigusi ravitakse antimikroobsete ravimitega. Probleemi süvendab aga antimikroobsete ainete ülemäärane kasutus ja antibiootikumiresistentsete bakterite levik keskkonda. Resistentsete nakkavate mikroorganismide kiiret levikut soodustab oluliselt inimpopulatsiooni dünaamika, sh reisimine ja toiduainete üleilmne turustamine (6). Antibiootikumide väärkasutamine loomakasvatuses suurendab ohtu, et resistentsed mikroorganismid kanduvad toidu söömise kaudu üle inimestele (7). Samal ajal aga on oluliselt vähenenud uute antimikroobsete ainete väljatöötamine.

               (4)

               Probleemile terviklahenduse leidmiseks tuleb meetmeid võtta paljudes ühiskonnasektorites: poliitikakujundamises, tervishoius, hariduses, tööstuses, keskkonnaametites, põllumajanduses, veterinaarias, teadustöös ja muudes valdkondades.

               (5)

               Piiriülene koostöö on äärmiselt tähtis, arvestades, et mikroorganismide suurenev resistentsus antibiootikumide suhtes ei ole mitte üksikute riikide probleem, vaid ohustab tõsiselt kogu maailma inimeste tervist. Kui eelseisvatele probleemidele töötatakse tõhusad lahendused välja ühiselt, saavad sellest kasu kõik osalevad riigid ning nakkushaigusi on tulevikus võimalik paremini kontrolli all hoida ja ravida.

               (6)

               Kõrgetasemelisi teadusuuringuid tehakse küll kõikjal Euroopas, kuid antimikroobse resistentsusega seotud teadustöö üldpilt Euroopas on praegu keerukas ja killustatud. Paljudes Euroopa ja riikliku tasandi teadusvõrgustikes ja -organisatsioonides kavandatakse antimikroobse resistentsuse alast teadustööd teistega nõu pidamata, mille tulemuseks on tegevuse kattumine ja konkureerivad uuringud, millel puudub sageli kriitiline mass.

               (7)

               Komisjon avaldas 18. novembril 2009 talituste töödokumendi antimikroobse resistentsuse kohta, (8) milles võttis kokku kõnealuses valdkonnas Euroopa Liidu tasandil tehtud algatused. Pandi ette ja viidi ellu mitu meedet, sh antimikroobse resistentsuse parem seire, antimikroobsete ainete kasutus ja riskijuhtimismeetmed.

               (8)

               Euroopa Liidu Nõukogu kutsus 1. detsembri 2009. aasta istungil (9) liikmesriike ja komisjoni üles „toetama teadusuuringute infrastruktuuride jagamist, teadlaste töölevõtmist, ülemaailmse teaduskoostöö stimuleerimist ja toetamist, uurimistulemuste ja teadmiste suuremat levitamist teabevahetusstruktuuride kaudu ning olemasolevate ja uute rahastamisvahendite kaalumist,” et luua innovatiivsed stiimulid mõjusate antibiootikumide väljatöötamiseks.

               (9)

               Konkurentsivõime nõukogu määras 26. mai 2010. aasta kohtumisel (10) kindlaks võimalikud ühise kavandamise algatused, sh „Mikroobide probleem – uus oht inimeste tervisele”, mille puhul annaks ühine teadusuuringute kavandamine olulise lisandväärtuse liikmesriikide praegustele killustatud jõupingutustele, ja põhjendas neid algatusi. Seepärast võttis kõnealune nõukogu vastu järeldused, milles tunnistas vajadust käivitada osutatud teemal ühise kavandamise algatus ja kutsus komisjoni üles kõnealuse ühise kavandamise algatuse ettevalmistamisele kaasa aitama.

               (10)

               Liikmesriigid kinnitasid oma osalemist selles ühise kavandamise algatuses, saates kirja ametlike kohustuste deklaratsiooniga.

               (11)

               Teadustegevuse ühine kavandamine antimikroobse resistentsuse valdkonnas, nagu nähakse ette algatusega „Mikroobide probleem – uus oht inimeste tervisele”, aitab vähendada liikmesriikide teadusuuringute killustatust ning paremini ära kasutada oskusi, teadmisi ja ressursse, et kindlustada Euroopa juhtroll ja Euroopa teadustöö konkurentsivõime kõnealuses valdkonnas. Kuna ühise kavandamise abil püütakse lahendada suurt sotsiaalset probleemi, täiendab see ka Euroopa 2020. aasta strateegiat (11) ja juhtalgatust „Innovatiivne liit” (12).

               (12)

               Käesolevas soovituses esitatud eesmärkide saavutamiseks peaksid liikmesriigid tagama koostöö ja sünergia oluliste asjakohaste algatustega, nagu innovatiivsete ravimite algatus, raamprogrammi toetatud uurimis-, arendus- ja innovatsioonitegevus, sealhulgas tervishoiu, toidu, põllumajanduse ja keskkonna valdkonnas, vajaduse korral infotehnoloogia vahendite abil, aga ka muudes algatustes, nt asjakohased ERA-NET-süsteemid.

               (13)

               Liikmesriigid peaksid andma komisjonile korrapäraselt aru kõnealuse ühise kavandamise edenemisest, et komisjon saaks esitada aruanded Euroopa Parlamendile ja nõukogule,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriikidel soovitatakse töötada välja mitut valdkonda hõlmaval lähenemisviisil põhinev ühine visioon selle kohta, kuidas võib teaduskoostöö ja selle koordineerimine Euroopa tasandil parandada antimikroobse resistentsuse käsitlemist ja sellest tulenevate võimaluste kasutamist, et tagada liikmesriikide ühiste jõupingutuste tõhusus.

               2.

               Liikmesriikidel soovitatakse töötada välja ühine strateegiline teadusuuringute kava, milles määratakse kindlaks antimikroobse resistentsusega seotud teadusuuringute vajadused ja eesmärgid keskpikas ja pikas perspektiivis. Kõnealust kava tuleks edasi arendada sellise rakenduskava koostamiseks, milles seatakse esmatähtsad ülesanded ja tähtajad ning täpsustatakse rakendamiseks vajalikud meetmed, vahendid ja ressursid.

               3.

               Liikmesriikidel soovitatakse strateegilise teadusuuringute kavaga ja rakenduskavaga näha ette järgmised meetmed:

                           a)

                           määrata kindlaks asjakohased liikmesriikide programmid ja teadusuuringud ning vahetada nende kohta teavet;

                           b)

                           tugevdada ühise arusaama elluviimist ja tehnoloogiahindamise suutlikkust;

                           c)

                           vahetada teavet, vahendeid, parimaid tavasid, meetodeid ja suuniseid;

                           d)

                           määrata kindlaks sellised valdkonnad või teadusuuringud, mis võidaksid kooskõlastamisest, ühistest projektikonkurssidest või vahendite ühendamisest;

                           e)

                           määratleda punktis d osutatud valdkondades ühiste teadusuuringute tegemise üksikasjalikud menetlused;

                           f)

                           arvestada antimikroobset resistentsust käsitlevate uurimisprogrammide eesmärkide püstitamisel patsientide ravi ja tervishoiusüsteemide vajadustega;

                           g)

                           kasutada võimaluse korral ühiselt olemasolevat taristut või arendada välja uued vahendid, nagu kooskõlastatud andmepangad või mudelid, mille alusel uuritakse antimikroobset resistentsust;

                           h)

                           innustada avalikku ja erasektorit tegema paremat koostööd, samuti edendada avatud innovatsiooni antimikroobse resistentsusega seotud uurimistööde ja ettevõtlussektorite vahel;

                           i)

                           eksportida ja levitada teadmisi, innovatsiooni ja valdkondadevahelisi metoodilisi lähenemisviise, samuti selgitada teadus- ja innovatsioonisüsteemis välja tegurid, mis takistavad ühiskonnale kasu toovate innovaatiliste lahenduste kiiremat turulejõudmist, ning need tegurid kõrvaldada;

                           j)

                           luua koostöövõrgustikke antimikroobse resistentsuse uurimisega seotud keskuste vahel.

               4.

               Liikmesriikidel soovitatakse luua antimikroobse resistentsuse uurimiseks tõhus ühine juhtimisstruktuur, kelle ülesanne on kehtestada asjakohased koostöö ja koordineerimise tingimused, eeskirjad ja kord, ning jälgida strateegilise teadusuuringute kava täitmist. Selline juhtimisstruktuur peaks olema lihtne, tõhus ja paindlik ning selle puhul tuleks arvesse võtta kõrgetasemelise ühise kavandamise töörühma poolt välja töötatud vabatahtlikke suuniseid teadusuuringute ühise kavandamise raamtingimuste kohta.

               5.

               Liikmesriikidel soovitatakse rakendada strateegilist teadusuuringute kava ühiselt, sealhulgas riiklike uurimisprogrammide kaudu, kooskõlas kõrgetasemelise ühise kavandamise töörühma poolt välja töötatud vabatahtlike suunistega teadusuuringute ühise kavandamise raamtingimuste kohta, või muu riikliku teadustegevuse kaudu.

               6.

               Liikmesriikidel soovitatakse kasutada komisjoni ekspertteadmisi ning võtta arvesse vabatahtlikke suuniseid raamtingimuste kohta, kui nad arendavad edasi ja rakendavad strateegilist teadusuuringute kava ning selleks, et koordineerida ühise kavandamise algatusi teiste kõnealuse valdkonna programmide ja algatustega.

               7.

               Liikmesriikidel soovitatakse anda korrapäraselt aru nõukogule ja komisjonile kõnealuse ühise kavandamise algatuse edusammude ja tulemuste, sealhulgas optimaalse tõhususe saavutamise osas saadud kogemuste kohta.

      Brüssel, 27. oktoober 2011

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

      (1)  „Priority Medicines for Europe and the World”, Kaplan W, Laing R. Geneva, Maailma Terviseorganisatsioon (2004).

      (2)  „The bacterial challenge: time to react”. ECDC/EMA tehniline ühisaruanne (september 2009).

      (3)  Goldstein FW. „Penicillin-resistant Streptocuccus pneumoniae: selection by both beta lactam and non-beta lactam antibiotics”. J Antimicrob Chemother 44:141–144 (1999).

      (4)  Vt joonealust märkust 2.

      (5)  Konverentsiaruanne „Innovative Incentives for Effective Antibacterials” (2009).

      (6)  Maailma tervisearuanne 2008. „A safer future: global public health security in the 21st century”, Maailma Terviseorganisatsioon (2007).

      (7)  Ühisarvamus antimikroobse resistentsuse, eelkõige zoonootiliste nakkuste kohta, Euroopa Toiduohutusameti Teataja nr 7(11):1372 (2009).

      (8)  SANCO/6867/2009r6.

      (9)  Euroopa Liidu Nõukogu. Nõukogu järeldused innovatiivsete stiimulite kohta mõjusate antibiootikumide väljatöötamiseks. Vastu võetud tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu 2980. kohtumisel Brüsselis 1. detsembril 2009.

      (10)  10246/10.

      (11)  KOM(2010) 2020 (lõplik).

      (12)  KOM(2010) 546 (lõplik).


title: 2014/118/EL: Komisjoni soovitus, 3. märts 2014 , toidus esinevate broomitud leegiaeglustite jääkide seire kohta  EMPs kohaldatav tekst

text:
               5.3.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 65/39

      KOMISJONI SOOVITUS,
   3. märts 2014,
   toidus esinevate broomitud leegiaeglustite jääkide seire kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2014/118/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Broomitud leegiaeglustid on broomorgaanilised ühendid, mida kantakse toodetele selleks, et pidurdada või aeglustada põlevate materjalide süttimist tulekahju korral. Neid kasutatakse laialdaselt mitmesuguste tarbekaupade, näiteks elektroonikatoodete, autode, mööbli ja ehitusmaterjalide süttivuse vähendamiseks. Broomitud leegiaeglustid võivad leostuda välja või aurustuda toodetest, milles neid on kasutatud. Kuna tarbekaubad visatakse nende olelusringi lõpus ära, on need ained aja jooksul saastanud keskkonda ja toiduahelat.

               (2)

               Paljud broomitud leegiaeglustid on aga püsivad, bioakumuleeruvad ja mürgised nii inimestele kui ka keskkonnale. Arvatavasti põhjustavad nad neuroloogilisi käitumishäireid ja sisesekretsiooni häireid ning neid on leitud keskkonnas elusorganismides.

               (3)

               Seepärast on komisjon palunud Euroopa Toiduohutusametil (edaspidi „toiduohutusamet”) koostada teadusliku arvamuse toidus leiduvatest broomitud leegiaeglustitest rahva tervisele tulenevate ohtude kohta.

               (4)

               Toidus leiduvaid saasteaineid käsitlev toiduohutusameti teaduskomisjon on ajavahemikus 2010. aasta septembrist kuni 2012. aasta septembrini vastu võtnud kuus teaduslikku arvamust (1) eri liikidesse kuuluvate broomitud leegiaeglustite kohta.

               (5)

               EFSA soovitas terve rea nimetatud aineklasside puhul koguda rohkem andmeid nende sisalduse kohta toidus ja inimese organismis.

               (6)

               Loomset päritolu toiduainetesse võivad broomitud leegiaeglustid sattuda seoses nende ainete leidumisega loomasöödas, seepärast võib toiduohutusamet 2014. aasta esimeste toidu järelevalve tulemuste põhjal esitada 2015. aastal soovituse nimetatud ainete seire kohta loomasöödas,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid peaksid aastatel 2014 ja 2015 korraldama broomitud leegiaeglustite toidus esinemise seiret. Seire peaks hõlmama paljusid eri toiduaineid, mis peegeldavad tarbimisharjumusi, et andmed võimaldaksid õigesti hinnata kokkupuudet nimetatud ainetega; seire peaks eri tüüpidesse kuuluvate broomitud leegiaeglustite puhul hõlmama eri toidukaupu.

               2.

               Liikmesriigid peaksid järgima proovivõtu korda, mis on sätestatud komisjoni määruse (EL) nr 252/2012 (2) II lisas selle tagamiseks, et proovid oleksid kontrollitava partii suhtes esindavad.

               3.

               Liikmesriigid peaksid analüüsima toiduaineid, et tuvastada järgmisi eri klassidesse kuuluvaid broomitud leegiaeglusteid asjaomastes toidukaupades:

                           a)

                           polübroomitud difenüüleetrite (PBDEd) hulgast: 2,2′,4-tribromodifenüüleeter (BDE-28, CASi nr 41318-75-6); 2,2′,4,4′-tetrabromodifenüüleeter (BDE-47, CASi nr 5436-43-1); 2,2′,4,5′-tetrabromodifenüüleeter (BDE-49, CASi nr 243982-82-3); 2,2′,4,4′,5-pentabromodifenüüleeter (BDE-99, CASi nr 60348-60-9); 2,2′,4,4′,6-pentabromodifenüüleeter (BDE-100, CASi nr 189084-64-8); 2,2′,3,4,4′,5′-heksabromodifenüüleeter (BDE-138, CASi nr 67888-98-6); 2,2′,4,4′,5,5′-heksabromodifenüüleeter (BDE-153, CASi nr 68631-49-2); 2,2′,4,4′,5,6′-heksabromodifenüüleeter (BDE-154, CASi nr 207122-15-4); 2,2′,3,4,4′,5′,6-heptabromodifenüüleeter (BDE-183, CASi nr 207122-16-5) ja 2,2′,3,3′,4,4′,5,5′,6,6′-dekabromodifenüüleeter (BDE-209, CASi nr 1163-19-5) – munades ja munatoodetes, piimas ja piimatoodetes, lihas ja lihatoodetes, loomsetes ja taimsetes rasvades ja õlides, kalades ja muudes mereandides, eritoiduks ettenähtud toodetes ning imikutele ja väikelastele ettenähtud toidus, kasutades analüütilisi meetodeid, mis võimaldavad tuvastada vähemalt 0,01 ng saasteaine sisalduse 1 g märgmassi kohta;

                           b)

                           heksabromotsüklododekaanide (HBCDDd) hulgast: (+/–)-α-HBCD (1,2,5,6,9,10-heksabromo-(1R,2R,5S,6R,9R,10S)-rel-tsüklododekaan, CASi nr 134237-50-6); (+/–)-β-HBCD (1,2,5,6,9,10-heksabromo-(1R,2S,5R,6R,9R,10S)-rel-tsüklododekaan, CASi nr 134237-51-7) ja (+/–)-γ-HBCD (1,2,5,6,9,10-heksabromo-(1R,2R,5R,6S,9S,10R)-rel-tsüklododekaan, CASi nr 134237-52-8) – kalades ja muudes mereandides, lihas ja lihatoodetes, piimas ja piimatoodetes, munades ja munatoodetes, samuti imikutoitudes ja jätkupiimasegudes. HBCDDde analüüsi meetodid hõlmavad ka stereoisomeeride määramist ja need peaksid võimaldama tuvastada vähemalt 0,01 ng saasteaine sisalduse 1 g märgmassi kohta;

                           c)

                           tetrabromobisfenooli A ja selle derivaatide hulgast: tetrabromobisfenool A (TBBPA, CASi nr 79-94-7) ja võimaluse korral TBBPA bismetüüleeter (TBBPA-bME, CASi nr 70156-79-5); TBBPA bis(2-hüdroksüetüül)eeter (TBBPA-bOHEE, CASi nr 4162-45-2); TBBPA bisallüüleeter (TBBPA-bAE, CASi nr 25327-89-3); tetrabromobisfenool A bis(glütsidüüleeter) (TBBPA-bGE, CASi nr 3072-84-2) ja TBBPA bis(2,3-dibromopropüül)eeter (TBBPA-bDiBPrE, CASi nr 21850-44-2) – kalades ja muudes mereandides, lihas ja lihatoodetes, piimas ja piimatoodetes ning munades ja munatoodetes. Tetrabromobisfenool A ja selle derivaatide määramiseks kasutatavad meetodid peaksid võimaldama tuvastada vähemalt 0,1 ng saasteaine sisalduse 1 g märgmassi kohta;

                           d)

                           bromofenoolide ja nende derivaatide hulgast: 2,4,6-tribromofenool (2,4,6-TBP, CASi nr 118-79-6); 2,4-dibromofenool (2,4-DBP, CASi nr 615-58-7); 4-bromofenool (4-BP, CASi nr 106-41-2); 2,6-dibromofenool (2,6-DBP, CASi nr 608-33-3); tetrabromobisfenool S (TBBPS, CASi nr 39635-79-5); tetrabromobisphenol S-i bismetüüleeter (TBBPS-BME, CASi nr 70156-79-5) – kalades ja muudes mereandides. Bromofenoolide ja nende derivaatide määramiseks kasutatavad meetodid peaksid võimaldama tuvastada vähemalt 0,1 ng saasteaine sisalduse 1 g märgmassi kohta;

                           e)

                           laieneva kasutusega ja uudsete broomitud leegiaeglustite hulgast: tris(2,3-dibromopropüül)fosfaat (TDBPP, CASi nr 126-72-7); N,N′-etüleenbis(tetrabromoftaalimiid) (EBTEBPI, CASi nr 32588-76-4); heksabromotsüklodekaan (HBCYD, CASi nr 25495-98-1); bis(2-etüülheksüül)-tetrabromoftalaat (BEH-TEBP, CASi nr 26040-51-7); 2-etüülheksüül-2,3,4,5-tetrabromobensoaat (EH-TBB, CASi nr 183658-27-7) ja dibromoneopentüülglükool (DBNPG, CASi nr 3296-90-0) – kalades ja muudes mereandides, lihas ja lihatoodetes (sealhulgas söödavas rupsis), loomsetes ja taimsetes rasvades ja õlides, piimas ja piimatoodetes, munades ja munatoodetes ning imikutele ja väikelastele ettenähtud toidus. Laieneva kasutusega ja uudsete broomitud leegiaeglustajate määramiseks kasutatavad meetodid peaksid võimaldama tuvastada vähemalt 1 ng saasteaine sisalduse 1 g märgmassi kohta.

               4.

               Liikmesriigid peaksid broomitud leegiaeglustite analüüse tegema vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 (3) III lisale, kasutades analüüsimeetodit, mille usaldusväärsus on tõendatud.

               5.

               Liikmesriigid peaksid Euroopa Toiduohutusametile korrapäraselt esitama seireandmeid (sisaldus kogumassis või rasvas) koos Euroopa Toiduohutusameti sätestatud teabega ning sobivas elektroonilises vormis, et oleks võimalik moodustada ühtne andmebaas. Samuti peaksid liikmesriigid esitama eelnevate aastate andmed, mille saamisel on kasutatud tõendatult usaldusväärseid analüüsimeetodeid, et jälgida kokkupuute tendentse.

      Brüssel, 3. märts 2014

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Tonio BORG

      (1)  Toiduahelas olevate saasteainetega tegeleva Euroopa Toiduohutusameti teaduskomisjon (CONTAM); Scientific Opinion on Polybrominated Biphenyls (PBBs) in Food. EFSA Journal 2010; 8(10): 1789. [151 lk]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1789.
   Scientific Opinion on Polybrominated Biphenyls (PBBs) in Food. EFSA Journal 2011; 9(5):2156. [274 lk] doi:10.2903/j.efsa.2011.2156.
   Scientific Opinion on Hexabromocyclododecanes (HBCDDs) in Food. EFSA Journal 2011; 9(7):2296. [118 lk] doi:10.2903/j.efsa.2011.2296.
   Scientific Opinion on Tetrabromobisphenol A (TBBPA) and its derivatives in food. EFSA Journal 2011; 9(12):2477. [61 lk] doi:10.2903/j.efsa.2011.2477.
   Scientific Opinion on Brominated Flame Retardants (BFRs) in Food: Brominated Phenols and their Derivatives. EFSA Journal 2012; 10(4):2634. [42 lk] doi:10.2903/j.efsa.2012.2634.
   Scientific Opinion on Emerging and Novel Brominated Flame Retardants (BFRs) in Food. EFSA Journal 2012; 10(10):2908. [125 lk] doi:10.2903/j.efsa.2012.2908.

      (2)  Komisjoni määrus (EL) nr 252/2012, 21. märts 2012, millega sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid dioksiinide, dioksiinitaoliste PCBde ja mittedioksiinitaoliste PCBde sisalduse ametlikuks kontrollimiseks teatavates toiduainetes ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1883/2006 (ELT L 84, 23.3.2012, lk 1).

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004, 29. aprill 2004, ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT L 165, 30.4.2004, lk 1).


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2016, milles käsitletakse Belgia 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 299/36

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2016,
   milles käsitletakse Belgia 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2016/C 299/09)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 26. novembril 2015 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2016) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 17.–18. märtsil 2016 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Komisjon võttis 26. novembril 2015 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Belgiat ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal päeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta. Euroopa Ülemkogu kiitis 18.–19. veebruaril 2016 kõnealuse soovituse heaks ja nõukogu võttis selle 8. märtsil 2016 vastu (3). Kuna Belgia rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Belgia tagama kõnealuse soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise.

               (2)

               26. veebruaril 2016 avaldati 2016. aasta aruanne Belgia kohta. Selles hinnati Belgia edusamme 14. juulil 2015 nõukogu vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel ja see sisaldas vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi. 8. märtsil 2016 esitas komisjon põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Belgias ei esine makromajanduslikku tasakaalustamatust. Lisaks nõrgale ekspordile esineb suur valitsemissektori võlakoormus, mis võib tulevikus riske tekitada. Hiljutised arengusuunad osutavad siiski konkurentsi suurenemisele. Parandusmeetmed, mis hõlmasid palkade kärpimist ja sotsiaalkindlustusmaksete vähendamisi, on aeglustanud tööjõukulude kasvu. Valitsemissektori võlg ei vähene, kuid riskid näivad lühikeses perspektiivis olevat piiratud.

               (3)

               29. aprillil 2016 esitas Belgia oma 2016. aasta riikliku reformikava ja 2016. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

               (5)

               2016. aasta stabiilsusprogramm osutab sellele, et pagulaste erakorralisel sissevoolul 2015. ja 2016. aastal ning 2016. aastal võetud erakorralistel julgeolekumeetmetel on märkimisväärne mõju eelarvele, ning programmis esitatakse piisavad tõendid täiendavate eelarvekulude ulatuse ja olemuse kohta. Komisjoni kohaselt ulatus abikõlblike täiendavate kulude summa 2015. aastal 0,03 %ni SKPst, samas kui 2016. aasta lisanduv mõju on pagulastega seotud kulude puhul hinnanguliselt 0,17 % SKPst ja julgeolekumeetmete puhul 0,12 % SKPst. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted võimaldavad arvestada selle lisakuluga, sest pagulaste sissevool, samuti terrorismiohu tõsidus on ebatavalised asjaolud, nende mõju Belgia riigi rahandusele on märkimisväärne ning võimaldades kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamisest, ei seataks ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Seepärast on nõutavat kohandust keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas 2015. aastaks vähendatud, et võtta arvesse pagulastega seotud lisakulusid. Lõplik hinnang 2016. aasta kohta, sealhulgas abikõlblike summade kohta, koostatakse 2017. aasta kevadel, lähtudes Belgia ametiasutuste esitatud vaatlusandmetest.

               (6)

               Belgia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. Komisjon esitas 18. mail 2016 vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikele 3 aruande, kuna võis eeldada, et Belgia ei tee piisavaid edusamme võlareeglist kinnipidamiseks 2015. aastal. Analüüsi põhjal järeldati, et võlakriteerium tuleks lugeda täidetuks. 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on valitsusel kavas parandada järk-järgult valitsemissektori nominaalset eelarvepositsiooni –2,6 %-lt SKPst 2015. aastal –0,2 %-le SKPst 2019. aastal. Keskpika perioodi läbivaadatud eelarve-eesmärk – struktuurselt tasakaalustatud eelarvepositsioon – on kavas saavutada 2018. aastaks. Ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon (5) viitab siiski sellele, et 2018. aastal on struktuurne puudujääk 0,4 % SKPst. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse jõudma 2016. aastal tipptasemele 106,2 % ja langema 2019. aastaks 99,6 % tasemele. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Ent meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2017. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi kohaselt varitseb oht, et 2016. aastal ning 2016. ja 2017. aastal koosarvestatuna kaldutakse märkimisväärselt kõrvale soovitatud kohandamisest, kui poliitikat ei muudeta. Kui jätta hinnangust välja pagulaste erakorralise sissevoolu ja erakorraliste julgeolekumeetmete mõju eelarvele, ei ole prognoositud kõrvalekaldumine 2016. aastal enam märkimisväärne. Samas ei suuda Belgia eeldatavasti 2016. aastal järgida võlareegliga seotud üleminekukorda ja 2017. aastal, pärast üleminekuperioodi lõppu, saavutada võla vähendamise sihttaset. Stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes näeb nõukogu ohtu, et Belgia ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Seetõttu tuleb Belgial võtta 2016. ja 2017. aastal täiendavaid meetmeid nende nõuete täitmiseks.

               (7)

               Lisaks nõrgale ekspordile ja konkurentsivõimele esineb suur valitsemissektori võlakoormus. Välismajanduse tulemused on alates 2000. aastast halvenenud, mida tõendab ülemaailmse turuosa vähenemine, ja seda raskendab asjaolu, et eksport on peamiselt suunatud vähem dünaamilistele turgudele. Kuigi turuosa negatiivne suundumus on viimastel aastatel peatunud, on kumuleerunud kahjum endiselt märkimisväärne. Riigi ekspordivõimekust kahjustab ka turusegmentide spetsialiseerumine ja suurem hinnakonkurents. Seda on vägagi keeruline ühildada riigi suurte tööjõukuludega. Tööjõu ühikukulu on kuni viimase ajani jõudsalt kasvanud madala tootlikkuse tulemusel ja eeskätt kiire palgatõusu tõttu. Viimane on tingitud palgakujundussüsteemi teatavatest erijoontest. Ühest küljest on reaalpalkade kasvumarginaalid seatud korduvalt liiga kõrgele. Teisest küljest ületas inflatsioon korduvalt ootusi ja inflatsiooni naaberriikides. Baasinflatsioonimäärade struktuursed erinevused Belgia ja naaberriikide vahel on põhjustatud peamiselt kiiremast teenusehindade kasvust ja jaeturu kesisest toimimisest. Selline inflatsioon kandus palkade automaatse indekseerimise üldise tava kaudu üle palkade kasvule. Üheskoos on need tegurid vähendanud tugevasti koordineeritud palgakujundussüsteemi tulemuslikkust. Selleks et peatada konkurentsivõime nõrgenemine ning selle negatiivne mõju ekspordile ja tööhõivele, on Belgia ametiasutused viimastel aastatel sekkunud palgakujundusprotsessi. On kehtestatud palkade kärpemeetmeid, sealhulgas piirangud reaalpalkade kasvule ja palkade indekseerimissüsteemi peatamine. Lisaks on vähendatud sotsiaalkindlustusmakseid. Kuid jätkusuutliku korrigeerimise tagamiseks on vaja palgakujundusraamistiku struktuurireforme, mis oleksid kooskõlas nõukogu viimaste aastate soovitustega. Kuigi valitsusel on kavas vaadata läbi 1996. aasta seadus, mis käsitleb tööhõive edendamist ja konkurentsivõime tagamist ning millega nähakse sotsiaalpartneritele ette palganormi kehtestamine iga kahe aasta järel, on seni tehtud edusammud väikesed. Ametlikuma seose tagamine palkade ja tootlikkuse vahel aitaks säilitada tootlikkuse hiljutist tõusu ja hoida ära varasemate probleemide kordumise.

               (8)

               Teatavaid edusamme on tehtud tööturu üldise toimimise osas. On võetud meetmeid töötamise stiimulite suurendamiseks, vähendades maksukiilu ja muutes töötushüvitiste süsteemi. Konkreetsete elanikkonnarühmade vahel valitsevate suurte tööhõiveerinevuste tulemuseks on endiselt tööjõu pidev alarakendamine, eelkõige madala kvalifikatsiooniga inimeste, noorte, eakamate ja sisserändajataustaga inimeste seas. Lisaks toovad piirmaksumäärad tööturule sisenemisel või taassisenemisel kaasa tööturult eemale jäämise ja madala palga lõksu teise sissetuleku teenijate ja teatavat liiki kodumajapidamiste jaoks, nt üksikud inimesed ja üksikvanemad. Seepärast on oluline viimistleda ja rakendada poliitikat, mis soodustab üleminekut tööturult eemalolemiselt või tööpuuduselt tööhõivele. Sotsiaal-majanduslikust taustast tingitud haridusliku ebavõrdsuse näitajad on ühed kõrgeimad liidus ning kesised haridustulemused selgitavad osaliselt sisserändajataustaga inimeste puhul täheldatud mahajäämust tööturul. Praegu teostatavate haridusreformide eesmärk on eeskätt tegeleda haridussüsteemist varakult lahkumise probleemiga ning muuta paremaks alusharidust ja lastehoidu. Asjaomased ametiasutused loodavad reformidega suurendada ka kutsehariduse kvaliteeti ja tähtsust. Need reformid võiksid lihtsustada sujuvamat üleminekut teadmistepõhisele ja teenusekesksemale majandusele ning vähendada oskuste mittevastavust nõudlusele ja püsivat tööjõupuudust teatavatel kutsealadel. Lisaks nõuavad vanemaealiste töötajate vähene aktiivsus ja madal tööhõivemäär poliitikat, mis edendaks aktiivsena vananemist ja toetaks tööturu nõudlust vanemaealiste töötajate järele. Samuti võiksid olla põhjendatud täiendavad maksumeetmed tööle asumise hõlbustamiseks.

               (9)

               Ka on veel märkimisväärselt arenguruumi, et parandada välise konkurentsivõime seda osa, mis ei ole seotud kuludega. Selleks et säilitada ja parandada heaolu, tuleb panna suuremat rõhku tootlikkuse kasvule ja investeeringutele teadmistepõhisesse kapitali. See eeldab pidevat pürgimist väärtusahelas kõrgemal asuvate toodete ja nendega seotud teenuste poole, parandades innovatsioonitulemusi ja kasutades teadus- ja arendustegevuse tulemusi. Hoolimata kvaliteetsest avaliku sektori teadusuuringute süsteemist on Belgias suhteliselt vähe kiirestikasvavaid ettevõtteid innovaatilistes sektorites. Lisaks kahjustab ettevõtluskliimat haldus- ja regulatiivne koormus, mis pärsib ettevõtete loomist ja laienemist. Osalusega seotud nõuded ning hääleõiguse, õigusliku vormi ja valdkonnaülese tegevusega seotud piirangud pidurdavad äriteenuste turu dünaamikat. Tegevuspiirangutel ja jaemüüjate suhtes kehtivatel asutamispiirangutel on samasugune mõju jaemüügisektorile. Peale selle esineb puudusi õigussüsteemi tõhususe valdkonnas, millele lisandub info- ja kommunikatsioonitehnoloogia aeglane levik. Üheskoos loovad need tegurid erainvesteeringutele märkimisväärseid tõkkeid. Nõuetele mittevastav taristu ja pikaajalised kitsaskohad vähendavad tootlikkuse kasvu ja investeeringuid. Kõige pakilisem vajadus investeeringute järele on transpordivõrgustikus. Tänu Belgia geograafilisele asukohale ja rahvusvaheliste organisatsioonide kohalolule on riigil õnnestunud ligi meelitada mitmeid jaotus- ja logistikakeskusi ning mitmesuguste ettevõtete rahvusvahelisi peakontoreid. Siiski on tipptunni liiklusummikud kasvav probleem, mis kahjustab riigi ligitõmbavust välisinvestorite jaoks ning tekitab suuri majanduslikke ja keskkonnakulusid. Belgia ei saavuta tõenäoliselt oma kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise 2020. aasta eesmärki ja kannatab tõsiste õhusaaste probleemide all. Võttes arvesse majandustegevuse suurt kontsentreeritust pealinna ja sadamate ümbruses, on kõige kiireloomulisemad probleemid raudtee- ja maanteetranspordi põhitaristu ajakohastamine ning puuduvate ühenduste loomine peamiste majanduskeskuste vahel. Samal ajal on oluline tegeleda tipptunni liiklusummikutega, tõhustades avalikke transporditeenuseid, optimeerides liikluskorraldust ning kõrvaldades turumoonutused ja negatiivsed maksusoodustused, nagu ametiautode sooduskohtlemine.

               (10)

               Samuti on probleeme omamaise elektritootmise piisavusega ja energiavarustuse kindlusega üldiselt. Mitme tuumakäitise kavandamata töökatkestused on tekitanud muret seoses viisiga, kuidas tasakaalustada elektrinõudlust ja -pakkumist, samal ajal kui tuumarajatiste järkjärgulise kasutusest kõrvaldamise ajakava pidev ümbertegemine on loonud keskkonna, mis ei soodusta pikaajaliste investeerimisotsuste tegemist. See omakorda on tinginud suurema impordi ja kahjustab energiavarustuse kindlust üha enam. Kuigi lühiajalise varustuskindluse riskid on väiksemad, on vajadus pikaajaliste investeeringute järele endiselt märkimisväärne. Lisaks uuele olulisele omamaisele tootmissuutlikkusele ja järjest parematele energiaühendustele on vaja arukaid võrke, et arendada välja nõudluse juhtimine. Võttes arvesse energiasektori suurtele projektidele kulunud märkimisväärset aega ja suurt vajadust asendusvõimsuse järele järgmisel kümnendil, on vaja kiirelt tegutseda, eelkõige tagada sobiv õigusraamistik, mis võimaldab edendada tootmisvõimsust.

               (11)

               Belgia on teinud mõningaid edusamme maksusüsteemi reformimisel, eelkõige nihutades makse tööjõult muudele maksubaasidele, mis järk-järgult vähendab tööjõu maksukiilu. Üksikisiku tulumaksu ja töötajate sotsiaalkindlustusmaksete vähendamine aitavad samuti lõhet vähendada. Sellest hoolimata on maksusüsteem jätkuvalt keeruline, lisaks kahjustavad maksubaasi konkreetsed erandid, vähendamised ja vähendatud maksumäärad. Mõnel juhul on tegemist maksutulu vähenemise, majanduslike moonutuste ja suure halduskoormusega. Samuti ei näi maksukoormuse nihutamine olevat eelarve seisukohast neutraalne. Maksusüsteemi ülesehitust saaks tunduvalt parandada, laiendades maksubaasi ning võimaldades madalamaid maksumäärasid ja tekitades vähem moonutusi. Rohkesti on maksukoormuse nihutamise potentsiaali ka seoses keskkonnamaksuga, võttes aluseks muu hulgas ametiautode sooduskohtlemise ja kütuseostukaardid, mis suurendavad saastet, ummikuid ja kasvuhoonegaaside heiteid.

               (12)

               Viimastel aastatel on Belgia teinud olulisi edusamme pensionisüsteemi reformimisel. Vastavalt 10. augusti 2015. aasta seadusele pensioniea tõstmise kohta kehtestati ennetähtaegselt pensionile jäämise tingimustega ja toitjakaotuspensionide vanuse alampiiriga uus vanuse alampiir ja tööstaaži kriteeriumid tavapensionide puhul. Kuid isegi pärast hiljutisi reforme on pensionikulude osatähtsuse kavandatud suurenemine endiselt märkimisväärne. Varasemate soovituste kohaselt vähendaks pensioniea automaatne sidumine oodatava eluea muutumisega keskpikas ja pikemas perspektiivis jätkusuutlikkuse riske. Sellega seoses on valitsus teatanud oma kavatsusest võtta kasutusele punktisüsteemil põhinev pensionisüsteem, mis võimaldaks automaatseid kohandusi, et võtta arvesse demograafilisi suundumusi. Neid probleeme jälgitakse Euroopa poolaasta raames hoolega ka edaspidi.

               (13)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud põhjalikult Belgia majanduspoliitikat ja avaldanud selle tulemused 2016. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Belgiale esitatud soovituste alusel võetud meetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Belgia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panus ja tugevdada seeläbi ELi üldist majandusjuhtimist. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (14)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1,

         SOOVITAB Belgial võtta 2016.–2017. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Saavutada 2016. ja 2017. aastal eelarve aastane kohandamine vähemalt 0,6 % SKPst keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas. Kasutada juhuslikke tulusid, et kiirendada valitsemissektori võla vähendamist. Leppida kokku teostatavas eelarve-eesmärkide jaotuses kõigi valitsemissektori tasandite vahel. Lihtsustada maksusüsteemi ja kõrvaldada moonutavad maksukulud.

               2.

               Konsulteerides sotsiaalpartneritega, teostada tööhõive edendamist ja konkurentsivõime tagamist käsitleva 1996. aasta seaduse kavandatud läbivaatamine. Tagada palkade areng kooskõlas tootlikkusega. Tagada tööturu aktiviseerimispoliitika tõhusus. Jätkata hariduse ja kutseõppe reforme ning pakkuda koolitust ebasoodsas olukorras olevatele ühiskonnarühmadele, eelkõige sisserändajataustaga inimestele.

               3.

               Edendada innovatsioonisuutlikkust, eelkõige soodustades investeeringuid teadmistepõhisesse kapitali. Suurendada äriteenuste sektori ja jaemüügisektori konkurentsivõimet, kõrvaldades põhjendamatud asutamis- ja tegevuspiirangud. Kõrvaldada transporditaristu investeeringute ja energiatootmise suutlikkuse probleemid.

      Brüssel, 12. juuli 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (3)  ELT C 96, 11.3.2016, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (5)  Komisjon on teinud struktuurse eelarvepositsiooni ümberarvutuse stabiilsusprogrammist saadud teabe põhjal ja ühiselt kokkulepitud metoodikat järgides.

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.