Avis juridique important

|

52004SC0485(01)

Soovitus: nõukogu soovitus anda Itaaliale varane hoiatus ülemäärase eelarvepuudujäägi vältimiseks (esitatud komisjoni kooskõlas asutamislepingu artikli 99 lõikega 4)  /* SEK/2004/0485 lõplik */

Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS anda Itaaliale varane hoiatus ülemäärase eelarvepuudujäägi vältimiseks (esitatud komisjoni kooskõlas asutamislepingu artikli 99 lõikega 4)SELETUSKIRINõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta [1] sätestatakse varajase hoiatamise süsteem, mille kohaselt hoiatab nõukogu liikmesriike varakult vajadusest võtta meetmeid eelarve korrigeerimiseks, et vältida ülemäärast valitsemissektori eelarvepuudujääki. Nimetatud määruse artikli 6 lõikes 2 sätestatakse varase hoiatamise süsteemi rakendamine ühisraha kasutusele võtnud liikmesriikides. Nõukogu jälgib regulaarselt stabiilsusprogrammide rakendamist, pidades eelkõige silmas programmis ettenähtud eelarveseisundi tegeliku või oodatava olulise kõrvalekalde kindlakstegemist valitsemissektori eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud korrigeerimiskavast. Kui nõukogu teeb kindlaks olulise kõrvalekalde, esitab ta varajase hoiatusena liigse eelarvepuudujäägi vältimiseks kõnealusele liikmesriigile soovituse võtta vajalikud korrigeerimismeetmed. Komisjoni soovitusel põhinev varajane hoiatus esitatakse asutamislepingu artikli 99 lõikes 4 sätestatud korras.[1]  EÜT L 209, 2.8.1997.Varase hoiatamise süsteemi kasutuselevõtu üle otsustades arvestab komisjon [2] järgmist: eelarvekõrvalekallete suurus, s.t millises ulatuses kaldub liikmesriigi eelarveseisund kõrvale stabiilsus- või lähenemisprogrammides sätestatud eesmärkidest; eelarvekõrvalekallete põhjus, s.t. kas tegeliku eelarve kõrvalekallet eesmärgist võib seletada üksnes tsükliliste teguritega; ning ülemäärase eelarvepuudujäägi oht, s.t. kas on olemas oht ületada kontrollväärtus, mis on 3% SKT-st.[2]  KOM(2002) 668 (lõplik), 27.11.2002.Kavandatud puudujääk ja tegelik tulemus2002. aastal ajakohastatud ja 20. novembril 2002 komisjonile esitatud Itaalia stabiilsusprogramm hõlmab ajavahemikku 2002-2006. Programmis prognoositi 2003. aasta üldiseks valitsemissektori puudujäägiks 1,5% SKT-st, eeldades, et reaalne SKT kasvab 2,3%, ning 2004. aasta üldiseks valitsemissektori puudujäägiks 0,6% SKT-st, eeldades, et reaalne SKT kasvab 2,9%. Programmi on seejärel mitmel korral muudetud (vt tabel allpool), arvestades 2002. aasta eelarve oodatust halvemat täitumist, ajakohastatud majanduskasvu prognoose ja eelarvega seotud eesmärkide läbivaatamist. 2003. aasta septembris koos eelarvega esitatud ametliku prognoosi kohaselt ennustati 2003. aasta eelarvepuudujäägiks 2,5% SKT-st, eeldusel, et reaalse SKT kasv on 0,5%. 2004. aasta puudujäägiks kavandati 2,2% SKT-st juhul, kui reaalne SKT on 1,9%. Neid 2003. ja 2004. aastaks prognoositud näitajaid kinnitati 2003. aasta 1. detsembril esitatud stabiilsusprogrammi ajakohastatud versioonis.>TABELPOSITION>Järjestikused negatiivsed majanduskasvu täpsustused ja järjest suurem prognoositav eelarvepuudujääk vastavad suundumustele, mis on välja toodud komisjoni talituste tehnilistes hinnangutes ajakohastatud stabiilsusprogrammide kohta [3] ja nimetatud programme käsitlevates nõukogu arvamustes. [4] Eelarvekavad põhinesid pidevalt liiga optimistlikel kasvuprognoosidel, eriti keskmise perioodi kasvuperspektiivi silmas pidades. Selle tulemusena jäi protsendina SKT-st väljendatav eelarve täitumine nii nominaalselt kui tsükliliselt kohandatuna alla kavandatud näitajatele isegi ilma eelarveaasta jooksul omal äranägemisel võetud kasvu hoogustavate lisameetmeteta. Järjestikused reaalse SKT korrigeerimised viisid alla ka potentsiaalse tootmismahu.  [5] Ametliku hinnangu kohaselt tsükliliseks peetud eelarvekõrvalekalle osutus hoopis struktuuriliseks. Kuigi kasvuprognoosid võivad alati olla ekslikud ning enamik prognooside koostajatest ei osanud ette näha kõnealuse tsüklilise languse kestust, ei ole Itaalia ametlike kasvuprognooside jätkuv optimism siiski vastavuses aruka fiskaalstrateegiaga.[3]  Hinnangutega stabiilsusprogrammide 2002. ja 2003. aasta ajakohastatud versioonidele saab tutvuda veebisaidil http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[4]  ELT C 26, 4.2.2003; EÜT C 51, 26.2.2002; EÜT C 77, 9.3.2001.[5]  Põhineb potentsiaalse tootmismahu ja tootmismahu tühiku arvutamise meetodil, mille nõukogu võttis vastu 12. juulil 2002.Kõrvalekalded eelarvega seotud eesmärkidest 2003. aastal1. märtsil 2004 esitatud valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võlataseme aruande (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohane teatis) kohaselt kasvas reaalne SKT 2003. aastal 0,3% ning puudujääk oli 2,4% SKT-st ehk esialgu kavandatust 0,9 protsendi võrra kõrgem ning seda hoolimata ühekordsetest meetmetest, mille mõju hinnatakse rohkem kui kahele protsendile SKT-st. Ühekordseid meetmeid võtmata oleks puudujääk olnud rohkem kui 4,5% SKT-st.  [6][6]  Ühekordsed meetmed on meetmed, mille tulemuseks on ajutine (ning seetõttu pöörduv) eelarvetasakaalu halvenemine või paranemine. Otsustav on nende märkimisväärne lühiajaline kindlakstehtav mõju valitsemissektori eelarvele, mis kaalub üles meetme võimaliku püsivama toime. Kuigi ei saa välistada, et maksuamnestia võib kaasa tuua püsivalt laiema maksubaasi ega ole seega rangelt võttes ühekordne meede, võib selle mõju maksuamnestiast saadava tulu laekumise aastal pidada kindlasti ajutiseks.2003. aastal aset leidnud kõrvalekalde 2002. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammist põhjustas asjaolu, et esmaste kulutuste suhe SKT-sse oli 1,7% kavandatust kõrgem ning lünk kinnisvara müügist saadud oli 0,4% SKT-st.  [7] Liiga optimistlik hinnang majanduskasvu maksutuludel põhinevale osale põhjustas täiendava mahajäämuse kavandatud näitajatest, kuid need kompenseeris täielikult maksuamnestia tulemusel saadud ettenägemata tulu. Kokkuvõttes oli esmase eelarvetasakaalu kõrvalekalle 2002. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammiga võrreldes 1,6% SKT-st, mis kinnitas 1990. aastate suurte ülejääkide järel saabunud esmase eelarvetasakaalu langustendentsi. Kuna intressimaksed olid ametlikult prognoositust madalamad umbes 0,7% SKT-st, oli eelarve kogupuudujääk, nagu eespool mainitud, kavandatust suurem 0,9% SKT-st.[7]  Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemi (ESA95) kohaselt vähendab kinnisvara müük kapitali kogumahutust põhivarasse.Komisjoni 2004. aasta kevadise prognoosi kohaselt on 2003. aasta tsükliliselt kohandatud puudujääk potentsiaalse toodangumahu ja toodangumahu tühiku arvutamise ühiselt kokkulepitud meetodi alusel 1,9% SKT-st, mis on eelmise aastaga võrreldes 0,3% võrra parem. Selline tulemus saavutati tänu ühekordsetele meetmetele, mille mõju, nagu eespool täheldatud, oli hinnanguliselt natuke üle 2% SKT-st ehk suurem kui 2002. aastal, mil vastav näitaja oli umbes 1,5%.Kõrvalekalded eelarvega seotud eesmärkidest 2004. aastalKomisjoni 2004. aasta kevadises prognoosis ennustatakse reaalse SKT kasvuks 2004. aastal 1,2% ning üldiseks valitsemissektori eelarvepuudujäägiks lisameetmeteid rakendamata 3,2% SKT-st ehk rohkem kui asutamislepingus kehtestatud kontrollväärtus. Kuigi ühekordsete meetmete mõju 2003. aastaga võrreldes väheneb hinnanguliselt umbes ühele protsendile SKT-st, on nende osakaal endiselt märkimisväärne. Seega oleks hinnanguline puudujääk ühekordseid meetmeid võtmata umbes 4,25% SKT-st.Komisjoni 2004. aasta kevadprognoosi kohaselt on kõrvalekalle 2004. aastal 1,0% võrreldes 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis kehtestatud täpsustatud eesmärgiga (2,2% SKT-st) ning 2,6% võrreldes 2002. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis kavandatud puudujäägiga (0,6%). Komisjoni 2004. aasta kevadise prognoosi ennustatakse, et tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääk suureneb 2003. aastaga võrreldes 0,7% ehk 2,6%-ni SKT-st ning see on palju kõrgem, kui oleks vaja selleks, et tagada kindlusvaru kontrollväärtuse (3% SKT-st) ületamise vastu.Erinevus prognoosis märgitud 3,2 protsendilise puudujäägi ja 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis täpsustatud ametlikuks eesmärgiks seatud 2,2% vahel tuleneb sellest, et esimese puhul on arvesse võetud järgmiseid asjaolusid: i) 2003. eelarveaasta oodatust halvemad tulemused (ühekordsete meetmete mõju arvestamata); ii) madalam majanduskasv 2004. aastal; iii) avaliku sektori töötajate suurem palgatõus tulenevalt hiljutistest lepingumuudatustest; iv) ettevaatlikum, kuid endiselt optimistlik hinnang avaliku sektori omandis oleva kinnisvara müügi suhtes; ning v) asjaolu, et vastupidiselt ametlikule prognoosile jääb riigi teedevõrku tehtavate investeeringute ja teedevõrgu haldamisega tegelev asutus (ANAS) ettevaatlikuma hinnangu kohaselt valitsemissektori omandisse.  [8] Komisjoni 2004. aasta kevadprognoos võtab siiski arvesse ametlikku hinnangut mitmesugustele eelarvet mõjutavatele meetmetele (maksuamnestia laiendamine varasemate maksukohustuste varjamisele, tsoneerimisreeglite rikkumise andeksandmine ning maksuvõla tasumise kavad), mis ei pruugi aga kavakohaselt realiseeruda.[8]  ANAS kujundati ümber aktsiaseltsiks 2002. aastal. 2002. ja 2003. aastal leidsid Istat ja Eurostat, et aktsiaseltsi ei saa vaadelda avalikust sektorist väljaspool olevana, kuna see ei vasta esitatud tingimustele ning eelkõige nõudele, mille kohaselt müük peab katma vähemalt 50% tootmiskuludest (k.a olemasolevate varade amortisatsioon) nagu on ettenähtud Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemis (ESA95).Valitsemissektori võla ja SKT suhtarvu aeglane vähenemineValitsemissektori võla ja SKT suhtarvu endiselt kõrge tase tekitab jätkuvalt suurt muret. 2002. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis kavandati, et suhtarv langeb 2001. aasta lõpu ja 2004. aasta lõpu vahel 9,5 protsendipunkti võrra, jõudes 100,4 protsendini SKT-st. 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis korrigeeriti ametlikku võlaprognoosi selliselt, et sihtmääraks kinnitati 105% SKT-st. 2004. aasta märtsis teatati, et 2003. aasta lõpus oli võla suurus 106,2% SKT-st. [9] Selliste erakorraliste toiminguteta nagu Banca d'Italia võla ülekandmine aastal 2002 ja ettevõtetes ENEL, ENI ja Poste SpA riigile kuulunud aktsiate müük koos Cassa Depositi e Prestiti (endine riiklik hoiu- ja krediidipank) ümberkujundamisega aktsiaseltsiks 2003. aastal, ei oleks võla suhe 2001. aastal tõenäoliselt vähenenud. Komisjoni 2004 aasta kevadise prognoosi kohaselt on võla ja SKT suhe 2004. aastal 106%, mis tähendab, et võrreldes eelmise aastaga ei ole olukord tegelikult muutunud hoolimata erastamisest saadud tuludest, mille suurus oli ligikaudu 1% SKT-st (nagu oli märgitud 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis).[9]  Lisaks võla- ja SKT-andmete rutiinsele läbivaatamisele vaadati ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohase 1. märtsi 2004. aasta teatise raames läbi valitsemissektori võla 1999. aasta arvnäitajad, et integreerida ka andmed seni hõlmamata postipangakontode (jooksevkontod) kohta. Lisaks sellele vaadati arvnäitajad läbi ka konsolideerimiskirjete kohandamiseks.Võla vähenemist aeglustasid järgmised asjaolud: i) korduvad kõrvalekalded eelarvetasakaalust, ii) SKT eeldatust madalam nominaalne kasv suurusjärgus 0,5% aastail 2002-2003, mis tulenes optimistlikest eeldustest tegeliku SKT kasvu kohta, mida tasakaalustas osaliselt SKT deflaatori kavandatust suurem kasv; ja iii) varude muutuste korrigeerimise osas olid sularahalaenud (fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche - rahakäibel põhinev puudujääginäitaja, mis hõlmab tehinguid finantsvaraga, kuid ei hõlma erastamistulusid) jätkuvalt suuremad kui puudujääk vastavalt Maastrichti määratlusele (arvutatakse tekkepõhiselt ega hõlma finantstehinguid).Seos fabbisogno ja Maastrichti määratluse kohase puudujäägi vahel ei ole päris selge. Nende kahe koondnäitaja vaheline lahknevus tuleneb järgmistest asjaoludest: i) kassa- ja tekkepõhiste kontode vaheline põhjendamatult pidev erinevus, mis peaks kõnealuste koondnäitajate iseloomu tõttu aja jooksul tasakaalustuma, ii) finantstehingud ja iii) statistilised kohandused. Fabbisogno kumuleeruv ülejääk võrreldes Maastrichti määratluse kohase puudujäägiga on alates 1999. aastast vähendanud võla suhet ligikaudu 8 protsenti SKT-st.Tulevikus ohustavad riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust mitmed asjaolud. Esiteks on esmane ülejääk viimastel aastatel järjekindlalt vähenenud, olles 2003. aastal 2,9% SKT-st, mis vastab komisjoni talituste prognoositud 3,4% suurusele tsükliliselt korrigeeritud esmasele ülejäägile; eeldatakse, et 2004. aastal halvenevad mõlemad veelgi (2004. aasta kevade prognoos). Nagu rõhutati komisjoni talituste tehnilises hinnangus 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammile ja kinnitati programmis endas, ei taga selline tase riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust tulenevalt mõjust, mida eelarvele avaldab vananev rahvastik. [10] Teiseks on Maastrichti lähendamisprotsessiga seotud võla kaudse intressimäära langemisest saadav kasu lõpule jõudmas; võimalused saada tulu vanemate kõrgema määraga võlakirjade refinantseerimisest uute madalama määraga võlakirjade emiteerimise teel on peaaegu ammendatud. Tegelikult on olemas oht, et võla intressikoormus võib uuesti tõusma hakata, sest tõenäoliselt kerkivad turuintressimäärad võrreldes viimaste aastate ajalooliselt madala tasemega. Lisaks sellele mõjutab võla edaspidist vähenemist ka potentsiaalse tootmiskasvu madal määr, mis ilmselt ei muutu märkimisväärselt paremaks, kui Itaalia ei asu aktiivselt rakendama Lissaboni tegevuskava eesmärkide kohaseid struktuurireforme. Lisaks eelöeldule takistab võla vähenemist ka kassa- ja tekkepõhiste kontode vaheline erinevus.[10]  Hinnang Itaalia 2003. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammile (2003-2007), ECFIN/18/04-EN (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/commwd/it/com_it20032004.pdf).Põhimõttelised järeldusedKomisjon leiab, et 2004. aasta kevade prognoos annab märku järgmisest: 1) 2004. aasta eelarve oluline kõrvalekaldumine suurusjärgus üks protsendipunkt võrreldes 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis kavandatud puudujäägiga (2,2% SKT-st), mis omakorda on suurem kui 2002. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis sätestatud 0,6% SKT-st; 2) oluline kõrvalekalle teelt, mille eesmärgiks on saavutada keskmise ajavahemiku jooksul tasakaalus olev või ülejäägiga eelarveseisund, on põhjendatav SKT vähenemisega, mida on pidevalt alahinnatud, nagu rõhutati mitmes järjestikuses nõukogu seisukohas stabiilsusprogrammide ajakohastamise kohta; 3) erinevused tekivad hoolimata ühekordsete meetmete olulisest panusest, mis on suurusjärgus üks protsendipunkt SKT-st; 4) täiendavate korrigeerimismeetmete puudumisel ületaks eeldatav puudujääk 2004. aastal asutamislepinguga kehtestatud 3% suuruse kontrollväärtuse; 5) tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu prognoos on selgelt kõrgem kui 1,5% SKTst, mida oleks vaja selleks, et tagada piisav kindlusvaru kontrollväärtuse (3% SKT-st) ületamise vastu; 6) ühekordsete meetmete kavandatud järkjärgulist kaotamist arvestades suureneb 2005. aastal tõenäoliselt kõrvalekalle teelt, mille eesmärgiks on saavutada keskmise pikkusega ajavahemiku jooksul tasakaalus olev või ülejäägiga eelarveseisund, ning komisjon prognoosib kehtivate õigusnormide põhjal, et puudujäägi suurus on 4% SKT-st ja et majandus toibub ning 7) hoolimata ulatuslikest erastamisplaanidest, mille maht on 1,1% SKT-st, on ohus ka võla vähendamise püüdlused.Seepärast tuleb Itaalia puhul kasutada varajase hoiatamise süsteemi.Eelöeldut silmas pidades peaksid Itaalia asutused võtma täiendavaid meetmeid tagamaks, et üldine valitsemissektori puudujääk ei ületa kontrollväärtust, mis on 3% SKT-st.Aasta jooksul toimuv hästi läbimõeldud korrigeerimine, mis moodustaks usaldusväärse mitmeaastase programmi esimese järgu, võiks suurendada usaldust ja aidata sellega vältida olukorra negatiivset mõju nõudlusele lähitulevikus. See peaks keskenduma kulude ulatuslikule vähendamisele ja ümberkorraldamisele, tehes nii ruumi kavandatud maksukoormuse vähendamiseks ning riigivõla ja SKT suhte kiiremaks vähendamiseks. See omakorda tugevdaks majanduskasvu pikemas perspektiivis.Seepärast oleks otstarbekas rakendada 2004. aastal täiendavaid püsiva iseloomuga meetmeid vähemalt 7 miljardi euro ulatuses (0.5% SKTst); komisjoni 2004. aasta kevadise prognoosi järgi peataksid need meetmed tsükliliselt korrigeeritava tasakaalu halvenemise aastal 2004. Sellega peaks loodama piisav kindlusvaru, et muuta eelarvepuudujääk väiksemaks kui 3% SKTst, võttes sealjuures arvesse ka ohtu, et ühekordsetest meetmetest saadav tulu ei ole nii suur, nagu kavandati komisjoni 2004. aasta kevadises prognoosis, milles kajastuvad suurel määral ametlikud prognoosid üleminekumeetmete mõju kohta.Järgnevatel aastatel peaks Itaalia seadma eesmärgiks vähendada tsükliliselt korrigeeritud puudujääki igal aastal vähemalt 0,5% võrra SKT-st ning jätkata ühekordsete meetmete kaotamist, nagu oli ette nähtud 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis. Arvestades, et valitsuse eesmärk on maksukoormuse järk-järguline vähendamine, oleks ülimalt oluline saada kulud kontrolli alla, et hoida ära puudujäägi suurenemine tasakaalustamata maksukärbete tulemusel. Et keskmise pikkusega ajavahemiku jooksul majanduse stabiliseerimisest võimalikult suurt tulu saada, peaks valitsus pöörama tähelepanu ka kulude koosseisule ja kvaliteedile.Käesoleva hinnangu põhjal on komisjon võtnud vastu lisatud soovituse, et nõukogu võtaks vastu soovituse anda Itaaliale varajane hoiatus, ja edastab selle nõukogule otsuse tegemiseks. Komisjon leiab, et avatuse ja läbipaistvuse huvides tuleks nõukogu varajane hoiatus avalikustada ning on vastu võtnud ettepaneku nõukogu sellesisulise otsuse kohta vastavalt asutamislepingu artikli 99 lõikele 4.Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS anda Itaaliale varane hoiatus ülemäärase eelarvepuudujäägi vältimiseksEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 99 lõiget 4,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, [11] eriti selle artikli 6 lõiget 2,[11]  OJ L 209, 2.8.1997, lk 1.võttes arvesse komisjoni soovitustning arvestades järgmist:(1) Stabiilsuse ja kasvu pakti osana kehtestatakse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 6 lõikega 2 varajase hoiatamise süsteem, mille kohaselt nõukogu hoiatab liikmesriike varakult vajadusest võtta meetmeid eelarve korrigeerimiseks, et vältida ülemäärast valitsemissektori eelarvepuudujääki.. Varane hoiatus tuleks esitada, kui nõukogu teeb kindlaks liikmesriigi eelarveseisundi tegeliku või eeldatava olulise kõrvalekalde liikmesriigi stabiilsusprogrammis ettenähtud eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud korrigeerimiskavast.(2) Varajase hoiatamise süsteemi kasutuselevõtu üle otsustades tuleks arvesse võtta järgmist: eelarvekõrvalekallete suurus, s.t millises ulatuses kaldub liikmesriigi eelarveseisund kõrvale stabiilsusprogrammis või lähenemisprogrammis sätestatud eesmärkidest; eelarvekõrvalekallete põhjus, s.t. kas tegeliku eelarve kõrvalekallet eesmärgist võib seletada üksnes tsükliliste teguritega; ning ülemäärase eelarvepuudujäägi oht, s.t. kas on olemas oht ületada kontrollväärtus, mis on 3% SKT-st.(3) 1997. aasta 17. juunil Amsterdamis vastuvõetud otsuses stabiilsuse ja kasvu pakti kohta [12] kutsus Euroopa Ülemkogu kõiki osapooli üles asutamislepingut ning stabiilsuse ja kasvu pakti rangelt ja õigeaegselt rakendama.[12]  EÜT C 236, 2.8.1997, lk 1.(4) Itaalia 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis, mille kohta ülemkogu esitas oma arvamuse 2004. aasta 10. veebruaril, [13] oli Itaalia ametivõimude eesmärgiks 2004. aastal üldine valitsemissektori puudujääk 2,2% SKT-st, mis oli suurem kui 2002. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis nimetatud 0,6% SKT-st.[13]  ELT C 43, 19.2.2004, lk 1-2.(5) Komisjoni 2004. aasta kevadises prognoosis ennustatakse Itaalia 2004. aasta üldiseks valitsemissektori puudujäägiks 3,2% SKT-st, mis ületab 2002. aasta stabiilsusprogrammis kavandatud eesmärki 2,6 protsendi võrra ning 2003. aasta stabiilsusprogrammis kavandatud eesmärki 1,0% võrra. Kui viidatakse esialgsele eesmärgile, milleks oli 0,6% SKT-st, võib ainult väikest osa ennustatud 2,6% suurusest kõrvalekaldest seletada tsüklilise seisundi muutumisega, mida hinnatakse toodangumahu tühiku abil. Kui viidatakse täpsustatud eesmärgile, milleks on 2,2% SKT-st, on prognoositud 1,0 protsendi suurune kõrvalekalle täielikult seletatav tsüklilise korrigeerimisega, sest hinnanguline toodangumahu tühik on praktiliselt sama. Valitsuse fiskaalse kohandamise strateegia toetumine üleminekumeetmetele varjab aga eelarveseisundi veelgi suuremat halvenemist, viidates käesolevate esmaste kulutuste vähesele kohandamisele.(6) Järjest suurem prognoositav eelarvedefitsiit vastab suundumustele, mis on välja toodud komisjoni talituste tehnilises hinnangus ajakohastatud stabiilsusprogrammidele [14] ja nimetatud programme käsitlevates nõukogu arvamustes. [15] Eelarveplaanid põhinesid korduvalt liiga optimistlikel kasvueeldustel, mis tõid hiljem kaasa oodatust halvema, protsendina SKT-st väljendatava eelarve täitumise nii nominaalselt kui ka tsükliliselt kohandatuna ning isegi ilma eelarveaasta jooksul oma äranägemisel võetud kasvu hoogustavate lisameetmeteta. Kuigi kasvuprognoosid võivad alati olla ekslikud ning enamik prognooside koostajatest ei osanud ette näha praeguse tsüklilise languse kestust, ei ole Itaalia ametlike kasvuprognooside jätkuv optimism vastavuses aruka fiskaalatrateegiaga.[14]  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[15]  ELT C 26, 4.2.2003; EÜT C 51, 26.2.2002; EÜT C 77, 9.3.2001.(7) Korduvate kõrvalekallete tõttu on Itaalia 2004. aasta eelarveseisund tasakaalust kaugel nii nominaalselt kui tsükliliselt korrigeerituna. Esmajoones tuleb märkida, et komisjoni 2004. aasta kevadise prognoosi kohaselt on puudujääk 2004. aastal suurem, kui asutamislepingus sätestatud puudujäägi kontrollväärtus ehk 3% SKT-st. Lisaks sellele suureneb 2005. aastal tõenäoliselt veelgi kõrvalekalle 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis ettenähtud teelt, mille eesmärgiks on saavutada tasakaalus olev või ülejäägiga eelarveseisund. Komisjoni 2004. aasta kevadises prognoosis ennustatakse 2005. aasta puudujäägiks olemasolevate õigusaktide põhjal 4% SKT-st tingimusel, et majandustegevuse üldnäitajad ootuste kohaselt paranevad.(8) Itaalia endiselt kõrge võla ja SKT suhe ning selle väga aeglane vähenemine annavad järjest rohkem põhjust muret tunda riigi rahanduse pärast. Lisaks järjestikustele eelarvekõrvalekalletele aeglustas võla vähenemist püsiv erinevus kassa- ja tekkepõhiste kontode vahel, mis ainuüksi kõnealuste koondnäitajate iseloomu tõttu aja jooksul tasakaalustuma peaks. Fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche (rahakäibel põhinev puudujääginäitaja, mis hõlmab tehinguid finantsvaraga, kuid ei hõlma erastamistulusid) kumuleeruv ülejääk võrreldes Maastrichti määratluse kohase puudujäägiga on alates 1999. aastast vähendanud võla suhet ligikaudu 8 protsenti SKT-st. Komisjoni hinnangu kohaselt ohustab võla äärmiselt suur osatähtsus tulevikus riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikust, arvestades vananeva rahvastiku tulevast mõju eelarvele, esmase ülejäägi järk-järgulist kadumist, ebasoodsate intressikõikumiste ohtu, võla kaudse intressimäära langemisest saadava kasu ammendamist ning Itaalia majanduse toodangumahu väikest kasvupotentsiaali.(9) Et selgitada valitsemissektori võla dünaamikat viimastel aastatel ja keskpika ajavahemiku jooksul, tuleks Itaalial anda teavet ka muude võlasummat mõjutavate tegurite kohta kui netolaenud, näiteks mitmesugused finantstehingud (konkreetselt antud laenude suurendamine ja kapitali omandamine, nende komplekssete muutuste üksikkomponendid ning selliste suurendamiste põhjused) ja erinevuste kohta kassapõhisel ja tekkepõhisel arvestamisel saadud valitsemissektori võla summade vahel.(10) Valitsemissektori võla prognoositud areng 2004. aastal kaldub märkimisväärselt kõrvale 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammist ning keskmisele ajavahemikule suunatud korrigeerimiskavast, mille eesmärk on saavutada tasakaalus olev või ülejäägiga eelarve. 2004. aastaks prognoositav märkimisväärne kõrvalekaldumine lükkaks veelgi edasi tasakaalulähedase seisundi saavutamiseks võetud keskmise tähtajaga kohustuste täitmise.(11) Aasta jooksul toimuv hästi läbimõeldud korrigeerimine, mis moodustaks usaldusväärse mitmeaastase programmi esimese järgu, võiks suurendada usaldust ja aidata sellega vältida olukorra negatiivset mõju nõudlusele lähitulevikus. See peaks keskenduma kulude ulatuslikule vähendamisele ja ümberkorraldamisele, tehes nii ruumi kavandatud maksukoormuse vähendamiseks ning valitsemissektori võla ja SKT suhte kiiremaks vähendamiseks. See tugevdaks majanduskasvu pikemas perspektiivis.(12) Eelöeldut silmas pidades oleks asjakohane rakendada 2004. kalendriaasta jooksul täiendavaid püsiva iseloomuga parandusmeetmeid vähemalt 7 miljardi euro ulatuses (0,5% SKTst); komisjoni 2004. aasta kevadise prognoosi järgi peataksid need meetmed tsükliliselt korrigeeritava tasakaalu halvenemise aastal 2004. Väheneks oht, et valitsemissektori üldine eelarvepuudujääk ületab 2004. aastal piirmäära 3% SKT-st, ja see vähendaks ühtlasi võimalust, et ühekordsete meetmetega ei jõuta komisjoni 2004. aasta kevadises prognoosis ettenähtud summadeni, mis kajastavad suurel määral ametlikke prognoose. Järgnevatel aastatel peaks Itaalia seadma eesmärgiks vähendada tsükliliselt korrigeeritud puudujääki igal aastal vähemalt 0,5% võrra SKT-st, kuni saavutatakse tasakaalulähedane eelarveseisund, ja jätkata lühiajaliste meetmete järkjärgulist kaotamist, nagu oli ette nähtud 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis.(13) Komisjoni läbiviidud hindamise alusel tõdeb nõukogu märkimisväärset kõrvalekaldumist nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 6 lõikest 2.(14) Itaaliale tuleks esitada varajane hoiatus, et vältida ülemäärase puudujäägi teket,SOOVITAB JÄRGMIST:1. Itaalia ametiasutused peaksid võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori eelarvepuudujääk ei ületa 2004. aastal asutamislepinguga kehtestatud piirväärtust 3% SKT-st. Kui sel eesmärgil võtta 2004. aastal püsiva iseloomuga lisameetmeid vähemalt 0,5% ulatuses SKT-st, väheneks oht, et ületatakse piirmäär 3% SKTst ja paraneks ühtlasi üldine eelarvetasakaal.2. Järgnevatel aastatel peaks Itaalia seadma eesmärgiks vähendada tsükliliselt korrigeeritud puudujääki igal aastal vähemalt 0,5% võrra SKT-st, kuni saavutatakse tasakaalulähedane eelarveseisund või eelarveülejääk, ja jätkata lühiajaliste meetmete järkjärgulist kaotamist, nagu oli ette nähtud 2003. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis. Arvestades, et valitsuse eesmärk maksukoormuse järk-järguline vähendamine, oleks ülimalt oluline saada kontrolli alla jooksvad esmased kulud tõhustades samal ajal nende kvaliteeti ja koosseisu, et hoida ära puudujäägi suurenemine tasakaalustamata maksukärbete tulemusel. See aitaks kaasa püsiva eelarvetasakaalu saavutamisele ja tugevdaks potentsiaalset majanduskasvu.3. Itaalia peaks tegema kõik võimaliku võla kiiremaks vähendamiseks. Lisaks sellele palutakse Itaalial valmistada juuli alguseks ette aruanne valitsemissektori võla dünaamika kohta viimastel aastatel ja keskmise pikkusega ajavahemiku jooksul, pöörates sealjuures erilist tähelepanu muudele valitsemissektori võlga mõjutavatele teguritele kui netolaenud.Käesolev soovitus on adresseeritud Itaalia Vabariigile.Brüssel, [...]Nõukogu nimeleesistuja[...]


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0068

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997 määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Hollandi ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009  /* SEK/2007/0068 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 23.1.2007SEK(2007) 68 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997 määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Hollandi ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIÜLDINE TAUST1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsussektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsus- või lähenemisprogrammid ning nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Holland esitas esimese stabiilsusprogrammi 1998. aasta novembris.Määruse kohaselt esitas nõukogu 1. detsembril 1998 aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega oma arvamuse. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus neid kontrollida.AJAKOHASTATUD PROGRAMMI HINDAMISE TAUSTKomisjon on läbi vaadanud Hollandi 22. novembril 2006. aastal esitatud stabiilsusprogrammi viimase ajakohastatud versiooni ning on vastu võtnud soovituse nõukogu arvamuse kohta selles küsimuses (vt tabel hinnangus käsitletud põhipunktide kohta).Asjaolud, mille põhjal on eelarvestrateegiat hinnatud ajakohastatud stabiilsusprogrammi raames, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvetulemused2.  viimane hinnang riigi olukorra kohta stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (kokkuvõte nõukogu arvamusest stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta) ja3.  komisjoni hinnang 2006. aasta septembri riiklikule reformikavale.Majandus- ja eelarvetulemused viimastel aastatel1990. aastate teisel poolel toimus Hollandis pikem tsükliline majanduskasv ning Holland saavutas euroalast keskmiselt paremaid tulemusi nii majanduskasvu kui ka töötuse osas. Sellele järgnes 2000. aastate alguses majanduslangus. Kogu kõnealuse tsükli jooksul olid Hollandi majandustulemused paremad kui euroalal keskmiselt. Sellegipoolest oleks stabiilsem kasvumudel olnud majandusele kasulikum. Praegune väga kõrge erasektori võlatase võib intressimäärade edasisel tõusmisel tagasipöörde teha, mis võib vähendada eratarbimist ning seega kaasa tuua järgmise majanduslanguse.Lisaks sellele on tugev areng elamu- ja aktsiaturgudel, millel oli oluline osa 1990, aastate lõpu majandusbuumis, toonud kaasa maksuelastsuse ajutise tõusu. Kehtinud maksueeskirjadega ei suudetud täielikult ennetada olemasoleva eelarvepoliitika muutumist protsükliliseks. Valitsussektori eelarve tasakaal halvenes pärast 2000. aastal saavutatud ülejääki järsult, muutudes 2001. ja 2002. aastal puudujäägiks ning ületades 2003. aastal piirväärtuse 3% SKTst. 2004. ja 2005. aastal suudeti eelarvet oluliselt stabiliseerida, millega vähendati puudujääki 1,9% ja 0,3%ni SKTst vastavalt 2004. ja 2005. aastal. 2005. aasta juunis tühistas nõukogu 2004. aasta juunis algatatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse.Nõukogu arvamuses antud hinnang eelmisele programmileNõukogu võttis 14. märtsil 2006. aastal vastu oma arvamuse stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta, mis hõlmas ajavahemikku 2005–2008. Nõukogu tervitas „Hollandi valitsuse 2005. aasta jõupingutusi eelarvepuudujäägi edasiseks vähendamiseks alla kontrollväärtuse 3% SKTst pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi viivitamatut korrigeerimist ning asjaolu, et asutused kavatsevad järgida keskpika perioodi eesmärki kogu programmiperioodi ajal.” Selles kutsuti Hollandit üles „säilitama 2005. aasta oodatust paremaid majandustulemusi arvesse võttes tugev eelarvepositsioon ka 2006. aastal ja pärast seda”.Komisjoni hinnang 2006. aasta riiklikule reformikavaleHollandi riikliku reformikava rakendamise aruanne esitati majanduskasve ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 16. oktoobril 2006. Hollandi riiklikus reformikavas määratletakse peamiste väljakutsete/prioriteetidena: tööjõupakkumise parandamine; tööjõu tootlikkuse kiirema kasvu saavutamine, eelkõige uurimis- ja arendustegevuse, innovatsiooni ja hariduse tugevdamise teel ning hindade konkurentsivõime parandamine, eelkõige tööjõukulude ohjeldamise teel.Komisjoni hinnang (vastu võetud 2006. aasta detsembri arenguaruande [2] osana) näitas, et Holland teeb riikliku reformikava rakendamisel edusamme. Kuigi makrovaldkonnas on säilinud teatavad ohud, eelkõige seoses majapidamiste võlakoormusega ja tööjõuturu pingestumisest tuleneva võimaliku palgainflatsiooniga, on üldine poliitikaraamistik asjakohane. Vaatamata mõõdukale arengule uurimis- ja arendustegevuses, teeb Holland üldiselt märkimisväärseid edusamme mikroökonoomika valdkonnas. Olenemata enamike elanikerühmade kõrgetest tööhõive näitajatest on olukord tööhõive valdkonnas ebaühtlasem.Tuvastatud tugevusi ja nõrkusi arvesse võttes soovitati Hollandil võtta meetmeid tööjõupakkumise parandamiseks, eelkõige vanemate töötajate, naiste ja ebasoodsas olukorras olevate rühmade osas.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on realistlikud; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed on keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis (ERM II) osalevate liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud tasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamist, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usaldusväärsust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemine pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks;[3] majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. 7. juunil 2005. aastal Euroopa Ülemkogule saadetud kaaskirjas majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008 märkis majandus- ja rahandusministrite nõukogu, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega. vastavust tegevusjuhendile,[4] milles on muu hulgas ette nähtud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide ühtne ülesehitus ja andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997 määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Hollandi ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[5], eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega,ON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:4.  [27. veebruaril 2007] vaatas nõukogu läbi Hollandi ajakohastatud stabiilsusprogrammi, mis hõlmab ajavahemikku 2006–2009.5.  Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumiga nähakse ette, et reaalne SKT kasvab 3,75% võrra 2006. aastal, 3% võrra 2007. aastal ja 1,75% võrra aastas ülejäänud programmiperioodi jooksul. Praegu kättesaadava teabe põhjal hinnates näib, et kõnealune stsenaarium põhineb usaldusväärsetel kasvuprognoosidel 2006. ja 2007. aasta osas ning ettevaatlikel prognoosidel pärast seda. Programmi inflatsiooniprognoosid tunduvad olevat realistlikud kuni 2007. aastani ning seejärel pisut madalad arvestades eeldatavaid pingeid tööjõuturul.6.  Komisjoni talituste 2006. aasta sügise prognoosi kohaselt on valitsussektori 2006. aasta eelarve tasakaalus, samas kui stabiilsusprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis oli eesmärgiks seatud -1,5% SKTst. See peegeldab peamiselt tugevalt paranenud tsüklilist väljavaadet, mis on suuremate maksulaekumiste ja maagaasi suurenenud müügist saadud laekumiste tulemus. Pärast sügisest prognoosi saadud teabe (igakuised andmed valitsussektori eelarve tasakaalu kohta) põhjal võib oodata isegi paremat eelarvetulemust. Viimase ametliku hinnangu kohaselt, mis esitati 2006. aasta sügise seletuskirjas, oodatakse 2006. aasta eelarvetulemuseks ülejääki 0,4% SKTst.7.  Programmi keskpika perioodi eelarvestrateegia eesmärk on tegeleda elanikkonna vananemisest tingitud kulude küsimusega täiendava fiskaalse stabiliseerimise teel. Sel eesmärgil prognoositakse programmis valitsussektori eelarve ülejäägi paranemist 0,1%-lt SKTst 2006. aastal 0,9%-le 2009. aastal. Esmane ülejääk peaks paranema 2,4%-lt SKTst 2006. aastal 2,9%-le 2009. aastal, mis on täielikult kontsentreeritud programmi viimasele aastale, peegeldades ELi 2007.–2009. aastal makstud omaressursside eeldatavat tagastamist sellel aastal. Nominaalset kohandamist põhjendab kulude suhte vähenemine SKTsse, mis kompenseerib enam kui piisavalt laekumiste ja SKT suhte 0,2 protsendipunkti suuruse languse. Võrreldes stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooniga on valitsussektori eelarve tasakaalu tase märgatavalt kõrgem kogu programmiperioodi jooksul. See peegeldab peamiselt gaasitarnetest saadavaid suuremaid laekumisi, paranenud makromajanduslikku olukorda 2005. aastal ja väljavaadet 2006. aastaks.8.  Struktuurne tasakaal (st tsükliliselt kohandatud tasakaal, millest on maha arvatud ühekordsed ja muud ajutiste meetmed), mis arvutatakse välja vastavalt üldiselt kokkulepitud metoodikale, peaks eeldatavalt halvenema umbes poole protsendipunkti võrra SKTst 2007. aastal, stabiliseeruma 2008. aastal ja paranema umbes poole protsendipunkti võrra SKTst 2009. aastal. Nagu stabiilsusprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis, on programmis esitletud eelarvepositsiooni keskpika perioodi eesmärk saavutada struktuurne puudujääk vahemikus 0,5 kuni 1% SKTst, mida programmis kavatsetakse säilitada kogu programmiperioodi jooksul. Et keskpika perioodi eesmärgi vahemiku madalam lävi võrdub alammääraga (ligikaudu 1 % SKTst puudujäägi korral), peaks keskpika perioodi eesmärgi saavutamine tagama stabiilsusvaru ülemäärase eelarvepuudujäägi tekkimise korral. Keskpika perioodi eesmärk on stabiilsuse ja kasvu pakti ning tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele ette nähtud vahemikus ning peegeldab nõuetekohaselt võlasuhet ja potentsiaalset keskmist majanduskasvu pikaajalises plaanis.9.  Programmi eelarveprognoosidega seotud ohud näivad olevat üldiselt tasakaalus alates 2007. aastast. Ühest küljest kujutab 2006. aasta suuremate maksulaekumiste positiivse ülekandumise võimalus 2007. aastasse positiivset riski 2007. aasta eelarve tulemusele. Lisaks sellele tuleneb 2008. ja 2009. aastal positiivne risk eelarveseisundile ettevaatlikust makromajanduslikust stsenaariumist. Teisest küljest võivad gaasitarnetest saadavad laekumised kujuneda väiksemaks kui perioodi jooksul eeldatakse.10.  Kõnealust riskianalüüsi arvesse võttes näivad programmi eelarvepõhimõtted piisavad, et tagada programmis ette nähtud keskpika perioodi eesmärkide saavutamine kogu programmiperioodi jooksul. Lisaks tundub see tagavat piisava varu tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral, et programmiperioodi jooksul ei ületataks 3%ni SKTst ulatuvat puudujäägi läve. Sellest olenemata püsib oht, et programmis kirjeldatud eelarvepõhimõtted võivad osutuda protsükliliseks 2007. aastal, mil prognoositakse majandusele soodsaid aegu. See ei oleks kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga.11.  Tänu valitsussektori eelarvepuudujäägi järsule vähenemisele 2004. ja 2005. aastal on valitsussektori koguvõlg langenud hinnanguliselt 50,2%-le SKTst 2006. aastal, mis on allpool asutamislepinguga kehtestatud 60% SKTst kontrollväärtust. Programmiga nähakse ette, et võlasuhe väheneb programmiperioodi jooksul veel 6 protsendipunkti võrra.12.  Elanikkonna vananemisega kaasnev pikaajaline mõju eelarvele on Hollandis kõrgem kui ELis keskmiselt, mida põhjustab eelkõige pensionikulude osakaalu suhteliselt tugev suurenemine SKTs tulevastel dekaadidel. Esialgne eelarvepositsioon, kuigi mitte nii tugev kui 2005. aastal, aitab kaasa elanikkonna vananemisega eelarvele kaasneva prognoositava pikaajalise mõju kergendamisele, kuid ei ole piisav selle täielikuks katmiseks. Tulude suhe prognoositav kasv SKTsse, mida tingib eelkõige pensionide maksustamise edasilükkamine, kompenseeriks osaliselt riiklike kulutuste kasvu pikemas perspektiivis. Suure esmase ülejäägi tagamine keskpika perioodi jooksul ja/või reformimeetmete rakendamine, mis ohjeldavad vananemisega seotud kulude prognoositavat kasvu, aitaks kaasa ohtude vähendamisele riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisel. Üldiselt näib, et Hollandi rahanduse jätkusuutlikkus ei ole ohustatud.13.  Stabiilsusprogramm ei hõlma kvalitatiivset hinnangut riikliku reformikava 2006. aasta rakendusaruande üldise mõjukohta keskpika perioodi eelarvestrateegia raames. Lisaks ei esitata seal korrapäraselt teavet riiklikus reformikavas kavandatud peamiste reformide otsese kasu ja kulu kohta eelarves, kuigi selle eelarveprognoosis võetakse arvesse riiklikus reformikavas kavandatud tegevuste mõju riigi rahandusele. Stabiilsusprogrammis riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed on riikliku reformikava meetmetega kooskõlas. Mõlemates programmides kirjeldatakse eelkõige hiljutist tervishoiureformi, ettevõtte tulumaksu süsteemi muudatusi ja kavandatavaid lisaväljaminekuid, nt infrastruktuurile.14.  Programmis esitatud eelarvestrateegia on osaliselt kooskõlas 2005. – 2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega.15.  Stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhises määratletud andmenõuete osas esitatakse programmis kõik nõutavad ja enamik vabatahtlikest andmetest.[6]Üldine järeldus on, et keskpika perioodi eelarveseisund on tugev. Eelarve-eesmärkide saavutamisega seotud ohud on üldiselt neutraalsed, kuigi oluliseks ohuks jääb, et hetkel gaasitarnetest saadavad suured laekumised võivad väheneda.Arvestades ülaltoodud hinnangut ja häid kasvuprognoose, kutsutakse Hollandit üles säilitama tugev struktuurne eelarveseisund 2007. aastal ja edaspidi, vältides sealjuures majanduslikult soodsatel aegadel protsüklilist eelarvepoliitikat.  Põhiliste makromajanduslike ja eelarveliste prognooside võrdlus2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Tegelik SKT (muutuse %) | SP nov 2006 | 1.5 | 3¼ | 3 | 1¾ | 1¾ |KOM nov 2006 | 1.5 | 3.0 | 2.9 | 2.6 | Puudub |SP dets 2005 | ¾ | 2½ | 2½ | 2¼ | Puudub |THHI inflatsioon (%) | SP nov 2006 | 1.5 | 1½ | 1¾ | 1¾ | 1¾ |KOM nov 2006 | 1.5 | 1.6 | 1.8 | 2.3 | Puudub |SP dets 2005 | 1.5 | 1.5 | 1.1 | Puudub | Puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | SP nov 20061 | -1.9 | -0.5 | 0.6 | 0.6 | 0.3 |KOM nov 20065 | -2.0 | -1.2 | -0.4 | 0.0 | Puudub |SP dets 20051 | -2.3 | -1.5 | -0.9 | -0.6 | Puudub |valitsussektori eelarve tasakaal (% SKTst) | SP nov 2006 | -0.3 | 0.1 | 0.2 | 0.3 | 0.9 |KOM nov 2006 | -0.3 | 0.0 | 0.1 | 0.3 | Puudub |SP dets 2005 | -1.2 | -1.5 | -1.2 | -1.1 | Puudub |Esmane tasakaal (% SKTst) | SP nov 2006 | 2.1 | 2.4 | 2.4 | 2.4 | 2.9 |KOM nov 2006 | 2.1 | 2.3 | 2.3 | 2.3 | Puudub |SP dets 2005 | 1.4 | 1.1 | 1.4 | 1.5 | Puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | SP nov 20061 | 0.8 | 0.4 | -0.1 | 0.0 | 0.7 |KOM nov 2006 | 0.9 | 0.6 | 0.4 | 0.3 | Puudub |SP dets 20051 | 0.0 | -0.7 | -0.6 | -0.6 | Puudub |Struktuurne tasakaal2 (% SKTst) | SP nov 20063 | 0.8 | 0.4 | -0.1 | 0.0 | 0.4 |KOM nov 20064 | 0.9 | 0.6 | 0.4 | 0.3 | Puudub |SP dets 2005 | 0.0 | -0.7 | -0.6 | -0.6 | Puudub |Valitsussektori koguvõlg (% SKTst) | SP nov 2006 | 52.7 | 50.2 | 47.9 | 46.3 | 44.2 |KOM nov 2006 | 52.7 | 50.5 | 47.8 | 45.4 | Puudub |SP dets 2005 | 54.4 | 54.5 | 53.9 | 53.1 | Puudub |Märkused: 1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe põhjal. 2 Tsükliliselt kohandatud tasakaal (nagu eelmistes ridades) välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed. 3 Programmi ühekordsed ja muud ajutised meetmed (2009. aastal 0,3% SKTst, vähendab eelarvepuudujääki). 4 Komisjoni talituste 2006. aasta sügise prognoosis ei ole ühekordseid ega ajutisi meetmeid. 5 Põhineb hinnangulisel potentsiaalsel 1,9%, 2,1%, 2,2% ja 2,1% kasvul vastavalt aastatel 2005–2008. Allikas: Stabiilsusprogramm (SP), komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosid (KOM); komisjoni talituste arvutused |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebisaidil: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule, „Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus [12.10.2006, KOM(2006) 574], ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus” (European Economy nr 4/2006).[4] „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide vormi ja sisu kohta”, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11.10.2005.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebisaidil:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Puudub valitsussektori 2009. aasta kulutuste funktsionaalne jaotus.


title: Soovitused liikmesriikide kohtutele eelotsuse taotlemiseks

text:
               25.11.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 439/1

         Käesoleva dokumendiga ajakohastatakse liikmesriikide kohtutele eelotsuse taotlemiseks antud soovitused (ELT C 338, 6.11.2012, lk 1), mis võeti vastu järgmisel päeval pärast Euroopa Kohtu uue kodukorra jõustumist 1. novembril 2012. Käesolevad soovitused põhinevad nii kodukorra (1) rakendamise käigus omandatud kogemusel kui ka kõige värskemal kohtupraktikal ning nende eesmärk on korrata eelotsusemenetluse olulisi tunnuseid ja anda eelotsusetaotlusega Euroopa Kohtu poole pöörduvatele kohtutele kõik vajalikud praktilised juhised, et Euroopa Kohtul oleks võimalik esitatud küsimustele tulemuslikult vastata.
   SOOVITUSED
   liikmesriikide kohtutele eelotsuse taotlemiseks
   (2016/C 439/01)

      Sissejuhatus

               1.

               Eelotsusetaotlus, mille esitamine on ette nähtud Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELL“) artikli 19 lõike 3 punktis b ja Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL“) artiklis 267, on Euroopa Liidu õiguse põhimehhanism. Selle eesmärk on tagada liidu õiguse ühetaoline tõlgendamine ja kohaldamine liidus, pakkudes liikmesriikide kohtutele vahendi, mis võimaldab neil eelotsusetaotlusega esitada Euroopa Liidu Kohtule (edaspidi „Euroopa Kohus“) küsimusi liidu õiguse tõlgendamise või liidu institutsioonide, organite või asutuste õigusaktide kehtivuse kohta.

               2.

               Eelotsusemenetlus põhineb Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute tihedal koostööl. Selle menetluse täieliku tõhususe tagamiseks on vajalik korrata selle olulisi tunnuseid ja teha teatud täpsustusi kodukorra sätete selgitamiseks, mis puudutavad eelkõige eelotsusetaotluse esitajat ja ulatust, samuti taotluse vormi ja sisu. Neid täpsustusi sätete kohta, mis on kohaldatavad kõikidele eelotsusetaotlustele (I), on täiendatud sätetega, mida kohaldatakse eriti kiiret menetlemist nõudvate eelotsusetaotluste suhtes (II), ja lisaga, milles on kokku võetud olulised andmed, mida iga eelotsusetaotlus peab sisaldama.

         I.   Kõikidele eelotsusetaotlustele kohaldatavad sätted

      Eelotsusetaotluse esitaja

               3.

               Euroopa Kohus saab oma pädevust otsustada eelotsusemenetluses liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse üle teostada ainult liikmesriikide kohtute algatusel, olenemata sellest, kas põhikohtuasja pooled on väljendanud soovi pöörduda Euroopa Kohtusse või mitte. Kuna kohtuasja lahendav liikmesriigi kohus võtab vastutuse tulevikus tehtava kohtuotsuse eest, on just tema ja ainult tema ülesanne iga kohtuasja eripära arvestades hinnata, kas eelotsusetaotlus on kohtuotsuse tegemiseks vajalik ja kas küsimused, mis ta Euroopa Kohtule esitab, on asjakohased.

               4.

               Euroopa Kohus tõlgendab kohtu mõistet kui liidu õiguse autonoomset mõistet ja võtab selleks arvesse selliste asjaolude kogumit nagu see, kas tema poole pöördunud organ on moodustatud seaduse alusel, kas ta on alaline, kas tema kohtualluvus on kohustuslik, kas menetlus on võistlev ja kas organ kohaldab õigusnorme ja on sõltumatu.

               5.

               Liikmesriigi kohus võib esitada Euroopa Kohtule küsimuse liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse kohta, kui ta leiab, et tema otsuse tegemiseks on vajalik Euroopa Kohtu otsus selles küsimuses (vt ELTL artikli 267 teine lõik). Eelotsusetaotlus võib osutuda eriti tarvilikuks, kui liikmesriigi kohtus tõstatatakse uus tõlgendusküsimus, mis on liidu õiguse ühetaolise kohaldamise seisukohast üldise tähtsusega, või kui olemasolev kohtupraktika ei näi andvat vajalikke juhiseid, mida saaks kohaldada uues õiguslikus või faktilises raamistikus.

               6.

               Kui küsimus on tõstatatud poolelioleva kohtuasja käigus kohtus, mille otsuste peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, siis on nimetatud kohus siiski kohustatud esitama Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse (vt ELTL artikli 267 kolmas lõik), välja arvatud juhul, kui selles küsimuses on juba olemas väljakujunenud kohtupraktika või kui asjasse puutuva õigusnormi õige tõlgendus ei tekita mingeid põhjendatud kahtlusi.

               7.

               Lisaks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et kuigi liikmesriikide kohtutel on õigus lükata tagasi neile esitatud väited liidu institutsiooni, organi või asutuse õigusakti kehtetuse kohta, kuulub sellise õigusakti kehtetuks tunnistamise võimalus Euroopa Kohtu ainupädevusse. Kui liikmesriigi kohtul on niisuguse õigusakti kehtivuse suhtes kahtlusi, peab ta seega pöörduma Euroopa Kohtu poole, märkides põhjused, miks ta leiab, et õigusakt ei ole kehtiv.

      Eelotsusetaotluse ese ja ulatus

               8.

               Eelotsusetaotlus peab puudutama liidu õiguse tõlgendamist või kehtivust, mitte siseriiklike õigusnormide tõlgendamist ega põhikohtuasja raames tõstatatud faktiküsimusi.

               9.

               Euroopa Kohus võib eelotsusetaotluse suhtes otsuse teha üksnes juhul, kui liidu õigus on põhikohtuasjas kohaldatav. Sellega seoses on vältimatult vajalik, et eelotsusetaotluse esitanud kohus tooks esile kõik asjakohased faktilised ja õiguslikud asjaolud, mille tõttu ta on seisukohal, et liidu õigusnormid võivad olla konkreetses asjas kohaldatavad.

               10.

               Mis puudutab Euroopa Liidu põhiõiguste harta tõlgendamist käsitlevaid eelotsusetaotlusi, siis on oluline märkida, et vastavalt harta artikli 51 lõikele 1 on harta sätted liikmesriikidele ette nähtud üksnes liidu õiguse kohaldamise korral. Kuigi liidu õiguse kohaldamise olukordi võib olla mitmesuguseid, peab eelotsusetaotlusest siiski selgelt ja üheselt nähtuma, et põhikohtuasjas on kohaldatav peale harta mõni muu liidu õigusnorm. Kuna Euroopa Kohtul puudub eelotsusetaotluse üle otsustamiseks pädevus, kui õiguslik olukord ei kuulu liidu õiguse kohaldamisalasse, ei saa ainuüksi harta sätted, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus võib olla tuginenud, olla selle pädevuse aluseks.

               11.

               Lõpuks tuleb märkida, et kuigi otsuse tegemisel võtab Euroopa Kohus tingimata arvesse põhikohtuasja õiguslikku ja faktilist raamistikku, nagu selle on eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotluses määratlenud, ei kohalda ta ise sellele vaidlusele liidu õigust. Kui Euroopa Kohus otsustab liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse üle, üritab ta anda põhikohtuasja lahendamiseks tarviliku vastuse, kuid eelotsusetaotluse esitanud kohus on see, kes peab selle põhjal konkreetsed järeldused tegema, jättes vajaduse korral kohaldamata siseriikliku õigusnormi, mis on loetud liidu õigusega vastuolus olevaks.

      Eelotsusetaotluse esitamiseks sobiv aeg

               12.

               Liikmesriigi kohus võib esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse kohe, kui ta leiab, et liidu õiguse tõlgendamist või kehtivust puudutav otsus on talle kohtuotsuse tegemiseks vajalik. Sellel kohtul on nimelt parimad eeldused hindamaks, millises menetlusstaadiumis see taotlus tuleb esitada.

               13.

               Kuivõrd see taotlus on siiski Euroopa Kohtus toimuva menetluse aluseks ja Euroopa Kohtul peavad olema kõik andmed, mis võimaldavad tal kontrollida, kas tal on pädevus esitatud küsimustele vastata, ning pädevuse olemasolu korral nendele küsimustele tarviliku vastuse anda, siis on vaja, et eelotsusetaotluse esitamine otsustatakse menetlusstaadiumis, milles eelotsusetaotluse esitanud kohus on võimeline piisavalt täpselt määratlema põhikohtuasja õigusliku ja faktilise raamistiku ning lahendamist vajavad õigusküsimused. Hea õigusemõistmise huvides võib ka olla soovitatav, et eelotsusetaotlus esitatakse pärast mõlema poole ärakuulamist.

      Eelotsusetaotluse vorm ja sisu

               14.

               Eelotsusetaotlus võib olla mis tahes vormis, mis on siseriikliku õiguse kohaselt lubatav menetlusküsimuste lahendamiseks, kuid tuleb silmas pidada, et taotlus on Euroopa Kohtus toimuva menetluse aluseks ja see toimetatakse kätte kõigile Euroopa Kohtu põhikirja (edaspidi „põhikiri“) artiklis 23 nimetatud huvitatud isikutele, sealhulgas kõigile liikmesriikidele, et nad saaksid soovi korral oma seisukohad esitada. Sellega kaasneva vajaduse tõttu tõlkida eelotsusetaotlus kõikidesse Euroopa Liidu ametlikesse keeltesse peab eelotsusetaotluse esitanud kohus seega taotluse sõnastama lihtsalt, selgelt ja täpselt, ilma üleliigsete andmeteta. Kogemus näitab, et eelotsusetaotluse õigusliku ja faktilise raamistiku adekvaatseks kirjeldamiseks piisab üldjuhul kümnest leheküljest.

               15.

               Nõuded eelotsusetaotluste sisule on ette nähtud Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 94 ja kokku võetud käesoleva dokumendi lisas. Peale Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimuste teksti peab eelotsusetaotlus sisaldama:

                           —

                           lühiülevaadet vaidluse esemest ja asjasse puutuvatest asjaoludest, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on need välja selgitanud, või vähemalt ülevaadet faktilistest andmetest, millel eelotsuse küsimused põhinevad;

                           —

                           ülevaadet kohaldamisele kuuluvatest siseriiklikest õigusnormidest ja vajaduse korral asjakohasest siseriiklikust kohtupraktikast, ning

                           —

                           selgitust, millistel põhjustel eelotsusetaotluse esitanud kohus tõstatas liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse küsimuse ning millist seost ta nende õigusnormide ja põhikohtuasjas kohaldatavate siseriiklike õigusnormide vahel näeb.

                     Kui üks või mitu eespool nimetatud elementidest puudub, võib Euroopa Kohus olla sunnitud tõdema, et tal puudub pädevus esitatud eelotsuse küsimuste lahendamiseks, või tunnistama eelotsusetaotluse vastuvõetamatuks.

               16.

               Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab eelotsusetaotluses esitama täpsed viited põhikohtuasja asjaolude suhtes kohaldatavatele siseriiklikele sätetele ja täpselt ära näitama liidu õigusnormid, mille tõlgendamist taotletakse või mille kehtivus on kahtluse alla seatud. Taotlus sisaldab vajaduse korral lühiülevaadet põhikohtuasja poolte asjasse puutuvatest argumentidest. Selles kontekstis on tarvilik meelde tuletada, et tõlgitakse ainult eelotsusetaotlus, mitte aga taotluse võimalikke lisasid.

               17.

               Eelotsusetaotluse esitanud kohus võib ka märkida lühidalt oma seisukoha esitatud eelotsuse küsimustele antava vastuse suhtes. See seisukoht võib Euroopa Kohtule kasulik olla, eriti juhul, kui tal on palutud taotlus lahendada kiirendatud menetluses või kiirmenetluses.

               18.

               Lõpuks tuleb märkida, et Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimused peavad olema välja toodud eelotsusetaotluse eraldiseisvas ja selgesti määratletud osas, eelistatavalt selle alguses või lõpus. Küsimused peavad olema iseseisvatena arusaadavad, ilma et oleks vaja viidata taotluse põhjendavale osale.

               19.

               Lugemise hõlbustamiseks on oluline, et eelotsusetaotlus esitataks Euroopa Kohtule trükitult ning et eelotsusetaotluse leheküljed ja lõigud oleksid nummerdatud.

               20.

               Eelotsusetaotlus peab kandma kuupäeva ja allkirja ning see peab olema saadetud tähitud kirjaga Euroopa Kohtu kantseleile järgmisel aadressil: Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, LUKSEMBURG. Taotlusele peavad olema lisatud kõik asjakohased dokumendid, eelkõige põhikohtuasja poolte ja nende võimalike esindajate täpsed kontaktandmed, ning põhikohtuasja toimik või selle koopia. Toimikut (või selle koopiat) hoitakse kogu menetluse vältel kohtukantseleis, kus põhikirja artiklis 23 nimetatud huvitatud isikud võivad sellega tutvuda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole andnud vastupidiseid juhiseid.

               21.

               Eelotsusemenetluses kasutab Euroopa Kohus üldjuhul eelotsusetaotluses esitatud andmeid, sealhulgas isikut tuvastada võimaldavaid andmeid või isikuandmeid. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab seega ise eelotsusetaotluses teatud andmed peitma või põhikohtuasjaga seotud isiku või isikud või üksused anonüümseks muutma, kui ta seda vajalikuks peab.

               22.

               Pärast eelotsusetaotluse esitamist võib ka Euroopa Kohus anda anonüümsuskaitse kas omal algatusel või eelotsusetaotluse esitanud kohtu või põhikohtuasja poole taotlusel. Kaitse tõhususe tagamiseks tuleb vastav taotlus siiski esitada võimalikult varases menetlusstaadiumis ja igal juhul enne, kui Euroopa Liidu Teatajas avaldatakse asjasse puutuva kohtuasja kohta teadaanne ja eelotsusetaotlus toimetatakse põhikirja artiklis 23 nimetatud isikutele kätte, mis toimub üldjuhul ligikaudu üks kuu pärast eelotsusetaotluse esitamist. Nimelt on uute info- ja kommunikatsioonitehnoloogia vahendite üha kasvava kasutamise tõttu anonüümsuskaitse andmine pärast avaldamist ja kättetoimetamist praktiliselt mõttetu.

      Eelotsusetaotluse ja siseriikliku menetluse vastastikune mõju

               23.

               Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohtule jääb pädevus otsustada ajutiste meetmete võtmise üle, eriti õigusakti kehtivuse hindamiseks esitatud eelotsusetaotluse korral, toob eelotsusetaotluse esitamine siiski kaasa siseriikliku menetluse peatamise kuni Euroopa Kohtu lahendi tegemiseni.

               24.

               Kuigi eelotsusetaotlus jääb üldjuhul Euroopa Kohtu menetlusse seni, kuni seda ei ole tagasi võetud, tuleb siiski silmas pidada, et Euroopa Kohtu roll eelotsusemenetluses on panustada tegelikku õigusemõistmisse liikmesriikides, mitte esitada nõuandvaid arvamusi üldistes või hüpoteetilistes küsimustes. Kuna eelotsusemenetlus eeldab, et eelotsusetaotluse esitanud kohtus on tõepoolest menetlus pooleli, on viimane kohustatud teatama Euroopa Kohtule igast menetlusega seotud asjaolust, mis võib mõjutada eelotsusetaotluse esitanud kohtu enda menetlust, ning eelkõige igast hagist või kaebusest loobumisest, vaidluse lahendamisest poolte kokkuleppel või muust asjaolust, mis toob kaasa menetluse lõppemise. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab Euroopa Kohut teavitama ka võimalikust otsusest, mis on tehtud eelotsusetaotluse peale esitatud kaebuse kohta, ning tagajärgedest, mis selline otsus eelotsusetaotluse jaoks kaasa toob.

               25.

               Euroopa Kohtus eelotsusemenetluse nõuetekohase kulgemise huvides ja selle tarviliku toime tagamiseks on siiski oluline, et kõnealune teave edastatakse Euroopa Kohtule võimalikult kiiresti. Liikmesriikide kohtute tähelepanu tuleb juhtida muu hulgas asjaolule, et eelotsusetaotluse tagasivõtmine võib mõjutada seda, kuidas eelotsusetaotluse esitanud kohus menetleb sarnaseid kohtuasju (või omavahel seotud kohtuasju). Juhul kui vastusest, mille Euroopa Kohus annab eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud küsimustele, sõltub mitme poolelioleva kohtuasja tulemus eelotsusetaotluse esitanud kohtus, võib osutuda vajalikuks need kohtuasjad eelotsusetaotluses liita, et võimaldada Euroopa Kohtul esitatud küsimustele vastata, hoolimata ühe või mitme kohtuasja võimalikust tagasivõtmisest.

      Kohtukulud ja tasuta õigusabi

               26.

               Eelotsusemenetlus on Euroopa Kohtus tasuta ning Euroopa Kohus ei otsusta eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses oleva kohtuasja menetlusosaliste kohtukulude üle – selles küsimuses teeb otsuse eelotsusetaotluse esitanud kohus.

               27.

               Kui põhikohtuasja poolel puuduvad piisavad rahalised vahendid ja kui siseriiklikud õigusnormid seda lubavad, võib eelotsusetaotluse esitanud kohus anda sellele poolele tasuta õigusabi, et katta tal Euroopa Kohtu menetluses tekkivad kulud, eelkõige esindamisega seotud kulud. Ka Euroopa Kohus võib sellist abi anda, tingimusel et asjasse puutuv pool ei saa juba abi siseriiklikust süsteemist või kui saadav abi ei kata Euroopa Kohtu menetlusega seotud kulusid või katab need ainult osaliselt.

      Suhtlus Euroopa Kohtu ja eelotsusetaotluse esitanud kohtu vahel

               28.

               Kogu menetluse vältel peab Euroopa Kohtu kantselei eelotsusetaotluse esitanud kohtuga ühendust ja edastab talle koopia kõigist menetlusdokumentidest ning vajaduse korral palve esitada täpsustusi või selgitusi, mida peetakse vajalikuks, et anda selle kohtu esitatud küsimustele tarvilik vastus.

               29.

               Menetluse lõppedes edastab kohtukantselei Euroopa Kohtu lahendi eelotsusetaotluse esitanud kohtule, kellel palutakse Euroopa Kohut teavitada selle lahendi kohaldamisest põhikohtuasjas ja edastada põhikohtuasjas tehtud lõplik lahend Euroopa Kohtule.

         II.   Eriti kiireloomulistele eelotsusetaotlustele kohaldatavad sätted

               30.

               Põhikirja artiklis 23a ja kodukorra artiklites 105–114 ette nähtud tingimustel võib eelotsusetaotluse teatud asjaoludel lahendada kiirendatud menetluses või kiirmenetluses. Nende menetluste kohaldamise üle otsustab Euroopa Kohus eelotsusetaotluse esitanud kohtu nõuetekohaselt põhistatud taotluse alusel, milles on esile toodud õiguslikud ja faktilised asjaolud, mille tõttu on selle menetluse või nende menetluste kohaldamine põhjendatud, või erandjuhul omal algatusel, kui kohtuasja laad või sellele omased asjaolud näivad seda nõudvat.

      Kiirendatud menetluse ja kiirmenetluse kohaldamise tingimused

               31.

               Vastavalt kodukorra artiklile 105 võib eelotsusetaotluse lahendada kiirendatud menetluses, kaldudes kõrvale kodukorra sätetest, kui kohtuasja laad nõuab asja lahendamist lühikese aja jooksul. Kuna see menetlus toob kaasa olulised piirangud kõigile menetlusega seotud isikutele ja eelkõige kõigile liikmesriikidele, kellel palutakse esitada oma kirjalikud või suulised seisukohad palju lühema tähtaja jooksul kui tavapärased tähtajad, tuleb selle menetluse kohaldamist taotleda ainult erilistel asjaoludel, mis õigustavad vajadust saada esitatud küsimustele kiiresti Euroopa Kohtu vastus. See, et lahend, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tegema pärast Euroopa Kohtult eelotsuse küsimist, puudutab potentsiaalselt suurt arvu isikuid või õiguslikke olukordi, ei ole väljakujunenud kohtupraktika kohaselt iseenesest erandlik asjaolu, mis annaks alust kiirendatud menetluse kohaldamiseks.

               32.

               See kehtib veelgi enam kodukorra artiklis 107 ette nähtud eelotsuse kiirmenetluse kohta. Viimati nimetatud menetlus, mida kohaldatakse vaid valdkondades, mida reguleerib ELTL kolmanda osa V jaotis, mis puudutab vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, toob asjasse puutuvatele isikutele nimelt kaasa veelgi suuremaid piiranguid, kuna selles piiratakse nende menetlusosaliste arvu, kellel on õigus kirjalikke seisukohti esitada, ja kuna see lubab eriti kiireloomulistes asjades täielikult ära jätta Euroopa Kohtu menetluse kirjaliku osa. Seega tuleb selle menetluse kohaldamist taotleda ainult juhul, kui on hädavajalik, et Euroopa Kohus vastaks eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud küsimustele väga kiiresti.

               33.

               Kuigi käesolevas dokumendis ei saa anda selliste asjaolude ammendavat loetelu, eelkõige vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala reguleeriva liidu õiguse mitmekesisuse ja arengu tõttu, võib liikmesriigi kohus eelotsuse kiirmenetluse taotluse esitamist kaaluda näiteks ELTL artikli 267 neljandas lõigus sätestatud juhul, kui isik on kinni peetud või kui temalt on võetud vabadus ja tema õigusliku olukorra hindamisel on eelotsuse küsimusele antav vastus määrava tähtsusega, või kui vaidlus puudutab vanema õigusi või väikelapse hooldusõigust ja selle kohtu pädevus, kelle poole liidu õiguse alusel pöörduti, sõltub eelotsuse küsimusele antavast vastusest.

      Kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotlemine

               34.

               Selleks et Euroopa Kohtul oleks võimalik kiiresti otsustada, kas on alust kohaldada kiirendatud menetlust või eelotsuse kiirmenetlust, peavad taotluses olema täpselt esile toodud õiguslikud ja faktilised asjaolud, mis tingivad asja kiireloomulisuse, ja eriti ohud, mis kaasnevad sellega, kui eelotsus tehakse tavalises menetluses. Võimaluse korral peab eelotsusetaotluse esitanud kohus lühidalt esitama ka oma seisukoha esitatud küsimustele antava vastuse suhtes. Selline seisukoha esitamine hõlbustab nimelt põhikohtuasja poolte ja muude menetluses osalevate huvitatud isikute seisukohtade kujundamist ning aitab seega kaasa menetluse kiirele läbiviimisele.

               35.

               Kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotlus tuleb igal juhul esitada selges vormis, mis võimaldab kohtukantseleil kohe tuvastada, et kohtuasi nõuab erikäsitlemist. Selleks palutakse eelotsusetaotluse esitanud kohtul täpsustada, millist nendest kahest menetlusest tuleks asjas kohaldada, ning viidata taotluses kodukorra asjakohasele artiklile (artiklile 105, mis puudutab kiirendatud menetlust, või artiklile 107, mis puudutab kiirmenetlust). Viide peab eelotsusetaotluse esitamise otsuses olema märgitud selgelt nähtavale kohale (näiteks päisesse või eraldi kohtudokumenti). Vajaduse korral võib taotluse selgelt ära märkida ka eelotsusetaotluse esitanud kohtu kaaskirjas.

               36.

               Mis puudutab eelotsusetaotlust, siis juhitakse tähelepanu sellele, et taotluse lühidus on kiiret tegutsemist vajavas olukorras eriti oluline, kuna see aitab kaasa menetluse kiirele läbiviimisele.

      Suhtlus Euroopa Kohtu, eelotsusetaotluse esitanud kohtu ja põhikohtuasja poolte vahel

               37.

               Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ja põhikohtuasja pooltega suhtlemise kiirendamiseks ja hõlbustamiseks palutakse kiirendatud menetlust või kiirmenetlust taotleval kohtul teatada elektronposti aadress ja võimaluse korral ka faksinumber, mida Euroopa Kohus võiks kasutada, samuti kohtuasja poolte esindajate elektronposti aadressid ja võimaluse korral faksinumbrid.

               38.

               Allkirjastatud eelotsusetaotluse koopia koos kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotlusega võib Euroopa Kohtule saata eelnevalt elektronposti teel (ECJ-Registry@curia.europa.eu) või faksiga (+352 433766). Eelotsusetaotlust ning kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotlust saab asuda menetlema alates sellise koopia saamisest. Nende dokumentide originaalid tuleb sellegipoolest viivitamata edastada Euroopa Kohtu kantseleile.

      (1)  ELT L 265, 29.9.2012, lk 1.

      LISA

         Olulised andmed, mida eelotsusetaotlus peab sisaldama

      1.   Eelotsusetaotluse esitanud kohus

      Eelotsusetaotlus peab sisaldama eelotsusetaotluse esitanud kohtu täpset nimetust ja olenevalt olukorrast selle koja või kolleegiumi nime, kes on eelotsusetaotluse esitanud, ning selles peavad olema märgitud kohtu täielikud kontaktandmed, et hõlbustada hilisemat suhtlemist selle kohtu ja Euroopa Kohtu vahel.
      2.   Põhikohtuasja pooled ja nende esindajad

      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu nimetusele järgnevad põhikohtuasja poolte nimed ja olenevalt olukorrast neid kohtus esindavate isikute nimed. Need andmed peavad olema võimalikult täielikud ja eelotsusetaotlus või selle kaaskiri peab sisaldama muu hulgas asjasse puutuvate isikute täpset postiaadressi, nende telefoni- või faksinumbrit ja juhul, kui neil see on, siis ka elektronposti aadressi.
      Liikmesriikide kohtute tähelepanu juhitakse siinkohal Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 95 ning käesolevate soovituste punktidele 21 ja 22. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus seda vajalikuks peab, peab ta ise eelotsusetaotluses teatud nimed või andmed peitma või edastama lisaks täielikule eelotsusetaotlusele selle taotluse anonüümseks muudetud versiooni, mis võetakse Euroopa Kohtu menetluse aluseks.
      3.   Põhikohtuasja ese ja asjakohased faktid

      Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab lühidalt kirjeldama põhikohtuasja eset ja asjasse puutuvaid fakte, mis see kohus on tuvastanud või tõendatuks lugenud.
      4.   Asjakohased õigusnormid

      Eelotsusetaotluses peavad olema täpselt märgitud põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavad siseriiklikud sätted, sealhulgas vajaduse korral asjakohased kohtulahendid, ning liidu õigusnormid, mille tõlgendamist taotletakse või mille kehtivust vaidlustatakse. Need andmed peavad olema täielikud ning sisaldama kõnealuste sätete pealkirja ja täpseid viiteid, samuti nende avaldamisviiteid. Võimaluse korral peavad siseriikliku või Euroopa kohtupraktika viited sisaldama ka asjasse puutuva lahendi ECLI (European Case Law Identifier) numbrit.
      5.   Eelotsusetaotluse põhjendamine

      Euroopa Kohus võib eelotsusetaotluse suhtes otsuse teha üksnes juhul, kui liidu õigus on põhikohtuasjas kohaldatav. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab seega esitama põhjused, mille tõttu ta tõstatas liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse küsimuse, ning selgitama, millist seost ta nende õigusnormide ja põhikohtuasjas kohaldatavate siseriiklike õigusnormide vahel näeb. Kui ta peab seda kohtuasja mõistmise jaoks vajalikuks, võib eelotsusetaotluse esitanud kohus samas esile tuua poolte vastavasisulised argumendid.
      6.   Eelotsuse küsimused

      Eelotsusetaotluse esitanud kohus toob selgelt ja eraldi välja eelotsuse küsimused, mis ta Euroopa Kohtule esitab. Need küsimused peavad olema iseseisvatena arusaadavad, ilma et oleks vaja viidata eelotsusetaotluse põhjendavale osale.
      Võimaluse korral märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus ka lühidalt oma seisukoha esitatud eelotsuse küsimustele antava vastuse suhtes.
      7.   Võimalik erikäsitlemise vajadus

      Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et taotlus, mille ta Euroopa Kohtule esitab, nõuab erikäsitlemist kas seoses vajadusega tagada põhikohtuasjas asjasse puutuvate isikute anonüümsus või seoses sellega, et Euroopa Kohus peab taotlust kiiresti menetlema, siis peavad sellist käsitlemist õigustavad põhjused olema üksikasjalikult ära toodud eelotsusetaotluses ja olenevalt olukorrast selle kaaskirjas.

         Eelotsusetaotluse vormiline külg

      Eelotsusetaotlused peavad olema esitatud viisil, mis hõlbustab nende hilisemat elektroonilist töötlemist Euroopa Kohtus, eelkõige skaneerimist ja optilist tekstituvastust. Selleks peavad:

                  —

                  taotlused olema trükitud A4 formaadis valgele joonteta paberile,

                  —

                  tekstis kasutatud tähemärgid olema üldkasutatavas kirjas (nagu Times New Roman, Courrier või Arial), tähesuurus põhitekstis vähemalt 12 ja joonealustes märkustes 10, reavahe 1,5, leheservad ülal, all, vasakul ja paremal vähemalt 2,5 cm ning

                  —

                  taotluse kõik leheküljed ja lõigud olema nummerdatud kasvavas järjestuses ja numbreid vahele jätmata.

            Eelotsusetaotlus peab kandma kuupäeva ja allkirja. See saadetakse tähitud kirjaga koos põhikohtuasja toimikuga Euroopa Kohtu kantseleile aadressil Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, LUKSEMBURG.
      Kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotluse korral on soovitatav saata allkirjastatud eelotsusetaotluse koopia eelnevalt elektronposti teel (ECJ-Registry@curia.europa.eu) või faksiga (+352 433766) ja edastada seejärel taotluse originaal posti teel.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Poola 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Poola 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/91

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Poola 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Poola 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2015/C 272/24)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse (3) Poola 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Poola 2014. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise 2015. aasta Euroopa poolaasta algust. Samal päeval võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Poolat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Poola 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Poola edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel.

               (7)

               Poola esitas 29. aprillil 2015 oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 30. aprillil 2015 oma 2015. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Poola suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse lõpetamist 2015. aasta juunis (5). Valitsus kavatseb 2015. aasta lähenemisprogrammi kohaselt järk-järgult vähendada valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2015. aastal 3,2 %-lt 2,7 %ni SKPst ja 2018. aastaks 1,2 %ni SKPst. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal võib ülemäärase eelarvepuudujäägi lugeda korrigeerituks juba 2014. aastal ehk aasta enne tähtaega, võttes arvesse, et aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst ületav puudujääk tuleneb netokuludest, mida süsteemne pensionireform eelarvele avaldab. Vastavalt lähenemisprogrammile plaanib valitsus saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi – viia struktuurne eelarvepuudujääk 1 %-ni SKPst – 2019. aastal. Pärast seda, kui valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutas 2015. aastal haripunkti (51,7 % SKPst), kavatseb valitsus seda 2018. aastal 49,1 %ni vähendada. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2015. aastal usutav ja 2016. aastal soodne. Üldise hindamise põhjal prognoositakse, et Poola täidab 2015. aastal keskpika perioodi eesmärgi suunas liikumiseks nõutava korrektsiooni, kuna netokulude kasv on allpool sihttaset. Alates 2016. aastast kavandatud eelarvepuudujäägi toetuseks võetavaid meetmeid ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosile tuginedes on oht, et 2016. aastal kaldutakse nõutavast korrektsioonist mõnevõrra kõrvale, kuna struktuuriline kohandamine ei vasta nõuetele. Seetõttu on 2016. aastal vaja võtta täiendavaid meetmeid. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et eelduste kohaselt peaks Poola stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded üldiselt täitma. Maksutulusid saaks suurendada, kui piirata vähendatud käibemaksumäärade laialdast kasutamist ja parandada maksuhalduse tõhusust.

               (9)

               Poola eelarveraamistikule tuleks kasuks, kui loodaks sõltumatu asutus, kas siis eraldiseisva institutsioonina või olemasoleva institutsiooni sees, kes vastutaks eelarve-eeskirjade täitmise eel- ja järelhindamise, makromajanduse ja eelarveprognooside hindamise ning riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse analüüsi eest.

               (10)

               Poola tühistas 2013. aasta lõpus 1999. aasta süsteemse pensionireformi. Ehkki 1999. aasta süsteemse pensionireformi tühistamine vähendas lühiajaliselt eelarvekoormust, ei tugevda see riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, kuna suurematest sotsiaalkindlustusmaksetest ja väiksematest intressimaksetest tuleneva lühiajalise kasu tasakaalustavad tulevased suuremad pensionimaksed riiklikust pensioniskeemist. Üldiselt kaasnevad 1999. aasta süsteemse pensionireformi tühistamisega pikas perspektiivis mõningad ohud Poola riigi rahandusele.

               (11)

               Põllumajandustootjatele ja kaevuritele antud sotsiaalkindlustuse privileegid takistavad jätkuvalt tööalast liikuvust ja tekitavad riigi rahandusele märkimisväärseid kulusid. Need soodustuste süsteemid hoiavad inimesi tagasi liikumast tootlikumatesse sektoritesse, tekitavad varjatud tööpuudust ja madalate sotsiaalkindlustusmaksete tõttu subsideerivad neid suures osas maksumaksjad. Poola põllumajandussektoris töötas 2014. aastal 11,5 % tööjõust, mis on rohkem kui kaks korda suurem ELi keskmisest, luues samas vaid 3,3 % rahvuslikust kogulisandväärtusest. Riigi toetus põllumajandustootjate sotsiaalkindlustussüsteemile moodustab peaaegu 1 % SKPst ja toetus kaevurite pensionile omakorda 0,5 % SKPst. Seos sissemaksete ja saadavate hüvitiste vahel on väike ja maksed on peamiselt kindlamääralised. Suure sissetulekuga põllumajandustootjaid ei ole võimalik toetuste saajate hulgast süsteemselt välja arvata ja seetõttu on toetuste süsteemi võimalik kuritarvitada. Põllumajandustootjate sissetulekute üle arvestuse pidamise ja nende hindamise süsteemi loomine oleks hädavajalik esimene samm põllumajandustootjate sotsiaalkindlustussüsteemi reformi suunas.

               (12)

               Poola tööturg on jätkuvalt killustatud. Ajutiste töölepingute sõlmimise sagedus on liidu suurim, samal ajal kui ajutiselt töölepingult alalisele ülemineku määr on madal ja palgaerinevused on liidu suurimad. Jäigad vallandamiseeskirjad, pikad kohtumenetlused ja muud tööandjatele kehtestatud kohustused soodustavad tähtajaliste ja ebastandardsete töölepingute kasutamist. Lisaks peetakse tööseadustikuga hõlmatud lepinguid väga kulukateks, mis põhjustab tsiviilõiguslike lepingute (umowy cywilno-prawne) ülemäärase kasutamise, kuna need lepingud on tööandjale atraktiivsed väiksemate sotsiaalkindlustusmaksete tõttu. Seda liiki (st väiksemate sotsiaalkindlustusmaksetega) lepingute suur osakaal võib aga vähendada pakutava tööhõive kvaliteeti, seda eriti noorte töötajate puhul. Noorte töötus on kõrge, seda ühelt poolt kandidaatide kvalifikatsiooni ja oskuste sobimatuse tulemusena ja teiselt poolt tööturu vajaduste tõttu. Seetõttu on vaja jätkata püüdlusi kutsehariduse ja -koolituse süsteemi reformimiseks ja elukestvas õppes osalemise madala taseme tõstmiseks. Naiste tööturul osalemise tase on jätkuvalt madal. Selle probleemi lahendamiseks on Poola suurendanud alushariduse kättesaadavust, kuid sellest hoolimata on lastehoiuteenuste kättesaadavuse näitaja liikmesriikide viletsaimate hulgas.

               (13)

               Raudteesektoris põhjustavad probleeme kõrged raudteekasutustasud ja ebapiisav riiklik rahastamine. Projektide kavandamise ja rakendamise menetlused on regulatiivse ja halduskeskkonna tõttu enamasti pikad ja koormavad. Ehkki hiljutised seadusandlikud muudatused võivad avaldada raudteetranspordile positiivset mõju, ei mõjuta need tõenäoliselt 2007.–2013. aasta programmiperioodil algatatud investeerimisprojekte. 2014.–2020. aastal suureneb ELi rahastamine raudteesektorile oluliselt.

               (14)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Poola majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused Poola 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning eelnevatel aastatel Poolale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Poola eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi normidele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist ja lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (15)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus selle kohta (6) kajastub eelkõige soovituses 1.

         SOOVITAB Poolal võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Kohandada eelarvet nii 2015. kui ka 2016. aastal pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist 0,5 % SKPst keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas. Luua sõltumatu eelarvenõukogu. Laiendada maksubaasi, eelkõige piirates vähendatud käibemaksumäärade ulatusliku süsteemi kasutamist.

               2.

               Alustada põllumajandustootjate ja kaevurite pensionikorralduse vastavusseviimist muude töötajate pensionikorraldusega ja võtta vastu järkjärgulise täieliku vastavusseviimise ajakava ning kehtestada põllumajandustootjate sissetulekute üle arvestuse pidamise ja nende hindamise süsteem.

               3.

               Võtta meetmeid ajutiste ja tsiviilõiguslike töölepingute ülemäärase kasutamise vähendamiseks tööturul.

               4.

               Kõrvaldada tõkked raudteeprojektidesse investeerimise teelt.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (3)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Poola 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Poola 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 97).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (5)  Nõukogu 19. juuni 2015. aasta otsus (EL) 2015/1026, millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2009/589/EÜ ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Poolas (ELT L 163, 30.6.2015, lk 37).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


				|

		52014PC0156

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega kiidetakse heaks ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu sõlmimine komisjoni poolt Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel /* COM/2014/0156 final */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Käesolev ettepanek on koostatud ELi–Gruusia
assotsieerimislepingu kavandatavat allakirjutamist, ajutist kohaldamist ja
sõlmimist silmas pidades, et kiita heaks assotsieerimislepingu sõlmimine
komisjoni poolt Euroopa Aatomienergiaühenduse (EURATOM) nimel.
Kuna Euroopa Aatomienergiaühendus on ka ühelt
poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise
assotsieerimislepingu osaline, esitab komisjon nõukogule eraldi soovituse kiita
heaks komisjoni poolt sõlmitava lepingu need osad, mis on hõlmatud Euroopa
Aatomienergiaühenduse asutamislepinguga.
Euroopa Aatomienergiaühenduse poolt
allakirjutatavate ja sõlmitavate rahvusvaheliste lepingute suhtes kohaldatakse
eri menetlust. Eelkõige peab vastavalt Euroopa Aatomienergiaühenduse
asutamislepingu artiklile 101 sellised lepingud sõlmima komisjon nõukogu
heakskiidul. Seepärast on vaja vastu võtta eri otsused nii ELi kui ka Euroopa
Aatomienergiaühenduse poolt allakirjutatava ja sõlmitava assotsieerimislepingu
kohta.
Selleks et sõlmida assotsieerimisleping
Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel, esitab komisjon nõukogule soovituse anda
Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu artikli 101 teise lõigu alusel
selleks oma heakskiit.
ELi ja Gruusia vahelise
assotsieerimislepingu ELi nimel allakirjutamist ja ajutist kohaldamist
käsitleva nõukogu otsuse eelnõus ning ELi ja Gruusia vahelise
assotsieerimislepingu sõlmimist käsitleva nõukogu otsuse eelnõus nimetatud
läbirääkimiste tulemuste valguses teeb komisjon ettepaneku, et nõukogu teeks
otsuse ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja selle
liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelisele assotsieerimislepingule
liidu nimel alla kirjutada ning nimetada isik(ud), kes on nõuetekohaselt volitatud
seda liidu nimel tegema
Nõukogu heakskiidu ja
komisjoni asjakohase otsuse korral saab komisjon assotsieerimislepingu Euroopa
Aatomienergiaühenduse nimel alla kirjutada ja sõlmida.
2.           TULEMUSED JA ETTEPANEKU
ÕIGUSLIK KÜLG
Komisjon soovitab nõukogul vastavalt Euroopa
Aatomienergiaühenduse asutamislepingu artikli 101 teisele lõigule kiita heaks
ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja selle
liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu
sõlmimine nendes küsimustes, mis hõlmavad Euroopa Aatomienergiaühendust.
Lepingu tekst on lisatud käesolevale
soovitusele.
Liidu
poolt on kõnealuse lepingu sõlmimise õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikkel 217 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a ja
artikli 218 lõike 8 teise lõiguga.
Euroopa
Aatomienergiaühenduse poolt on kõnealuse lepingu õiguslikuks aluseks Euroopa
Aatomienergiaühenduse asutamislepingu artikkel 101.
Lisatud
ettepanek koos komisjoni otsusega leping sõlmida on Euroopa
Aatomienergiaühenduse nimel sõlmitava assotsieerimislepingu õiguslik alus.
Komisjon esitab oma ettepaneku liidu ja
selle liikmesriikide ning Gruusia vahelise lepingu vormis seetõttu, et lepingu
koostamist alustati juba enne Lissaboni lepingu jõustumist kehtinud
asutamislepingu alusel.
Vastavalt Euroopa Aatomienergiaühenduse
asutamislepingu artiklile 102 ei või leping Euroopa Aatomienergiaühenduse jaoks
jõustuda enne, kui liikmesriigid on komisjonile teatanud, et see on kooskõlas
nende vastavate siseriiklike õigusaktidega kehtima hakanud.
Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega kiidetakse heaks ühelt poolt Euroopa
Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt
Gruusia vahelise assotsieerimislepingu sõlmimine komisjoni poolt Euroopa
Aatomienergiaühenduse nimel
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse
asutamislepingut, eriti selle artikli 101 teist lõiku,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       10. mail 2010 volitas nõukogu
komisjoni alustama Gruusiaga läbirääkimisi uue lepingu sõlmimiseks Euroopa
Liidu ja Gruusia vahel, et asendada partnerlus- ja koostööleping[1].
(2)       Võttes arvesse
lepinguosaliste tihedaid ajaloolisi sidemeid ja üha süvenevaid suhteid ning
nende soovi oma suhteid tulemusrikkal ja innovatiivsel viisil veelgi tugevdada
ja laiendada, viidi ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja
selle liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu
(edaspidi „leping”) üle peetavad läbirääkimised edukalt lõpule lepingu
parafeerimisega 2013. aasta 29. novembril.
(3)       Komisjon teeb nõukogule
ettepaneku, et lepingule tuleks liidu nimel alla kirjutada ja seda tuleks
ajutiselt kohaldada kooskõlas selle artikliga 429, eeldusel et leping hiljem
sõlmitakse.
(4)       Leping hõlmab ka Euroopa
Aatomienergiaühenduse asutamislepingu reguleerimisalasse kuuluvaid küsimusi,
mis on sätestatud lepingu artikli 298 punktis k.
(5)       Lepingu allakirjutamine ja
sõlmimine seoses Euroopa Liidu lepingu ja Euroopa Liidu toimimise lepingu
reguleerimisalasse kuuluvate küsimustega toimub eraldi menetluse korras.
(6)       Seepärast tuleks leping
seoses Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu reguleerimisalasse
kuuluvate küsimustega sõlmida ka Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel.
(7)       Vastavalt Euroopa Aatomienergiaühenduse
asutamislepingu artiklile 102 ei või leping Euroopa Aatomienergiaühenduse jaoks
jõustuda enne, kui liikmesriigid on komisjonile teatanud, et see on kooskõlas
nende vastavate siseriiklike õigusaktidega kehtima hakanud.
(8)       Lepingu sõlmimine Euroopa
Komisjoni poolt Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel tuleks heaks kiita,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesolevaga kiidetakse heaks ühelt poolt
Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja selle liikmesriikide ning
teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu sõlmimine Euroopa
Komisjoni poolt Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel[2][3].
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmisele
järgneval päeval.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 205, 4.8.1999, lk 1-52.
[2]               Lepingu tekst on lisatud ühelt poolt Euroopa Liidu,
Euroopa Aatomienergiaühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt
Gruusia vahelisele assotsieerimislepingule Euroopa Liidu nimel allakirjutamist
ja selle ajutist kohaldamist käsitlevale nõukogu otsusele (ELT...).
[3]               ELT: Palun sisestage eelnevasse joonealusesse märkusesse
viide dokumendis nimetatud otsuse avaldamise kohta […].