title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Prantsusmaa 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/27

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Prantsusmaa 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta
   2013/C 217/08
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega luuakse sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse (4) („2012. aasta soovitus”) Prantsusmaa 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. 28. novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Prantsusmaad ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               10. aprillil 2013 avaldas komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Prantsusmaa suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Prantsusmaal esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mida tuleb jälgida ja millega seoses tuleb võtta otsustavaid poliitikameetmeid. Selleks et vähendada võimalikku negatiivset mõju Prantsusmaa majanduse ning majandus- ja rahaliidu toimimisele, pidades eelkõige silmas Prantsusmaa majanduse suurust, tuleb eelkõige pöörata jätkuvalt tähelepanu kaubandusbilansi ja konkurentsivõime halvenemisega seotud arengusuundadele, mida mõjutavad nii kulupõhised kui ka mittekulupõhised tegurid, võttes ka arvesse halvenevat välispositsiooni ja suurt valitsemissektori võlga.

               (9)

               Prantsusmaa esitas 30. aprillil 2013 oma 2013. aasta riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2017. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et hoolimata eelarve konsolideerimiseks tehtud suurtest pingutustest, mis küll vähendasid valitsemissektori eelarve puudujääki 7,5 protsendist SKPst 2009. aastal 4,8 protsendini SKPst 2012. aastal, ei suuda Prantsusmaa prognoosi kohaselt siiski korrigeerida oma ülemäärast eelarvepuudujääki 2013. aastaks, nagu soovitas nõukogu 2. detsembril 2009. See tulemus on eelkõige seotud oodatust kehvema majanduskeskkonnaga, mida nõukogu soovituse vastuvõtmise ajal 2. detsembril 2009 ette ei nähtud ning mida ootamatud tulud hüvitasid vaid osaliselt ning kuna konsolideerimise pingutused olid kavandatud alles programmiperioodi lõpuaastateks. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2013. aasta puhul realistlik, kuid 2014. aasta puhul liigselt optimistlik. Ametiasutused ennustavad eelkõige, et pärast 2012. ja 2013. aastal kogetud paigalseisu (vastavalt 0 % ja +0,1 %) kasvab SKP 2014. aastal 1,2 % võrra, eeldades et valitsemissektori eelarve puudujäägi alandamiseks 2014. aastal 2,9 protsendini SKPst võetakse fiskaalmeetmeid. Vastukaaluks prognoosib komisjon 2014. aastaks SKP 1,1 % kasvu, tuginedes eeldusele, et poliitikat ei muudeta. See kujutab endast stsenaariumi, mille puhul võetakse arvesse üksnes meetmeid, mis on kas vastu võetud või piisaval määral täpsustatud. Selle kohaselt ennustatakse eelarvepuudujäägiks 2014. aastal 4,2 % SKPst. Stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia põhieesmärk on saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks, nagu aastateks 2012–2016 koostatud stabiilsusprogrammis, on struktuurselt tasakaalustatud eelarve. See on stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutust palju kaugelepürgivam eesmärk. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise tähtajaks on määratud 2016. aasta, võrreldes aastateks 2012–2016 koostatud stabiilsusprogrammi 2015. aastaga.
               Stabiilsusprogrammiga ette nähtud valitsemissektori eelarve kavandatud puudujääk on kooskõlas ülemäärase puudujäägi korrigeerimisega 2014. aastaks, üks aasta pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohaselt nõukogu poolt 2. detsembril 2009 määratud uut tähtaega. Arvestades seda, et stabiilsusprogrammis on 2014. aastaks ennustatud üleliia optimistlikku kasvu, on nõukogu seisukohal, et kui just ei võeta täiendavaid meetmeid jõupingutuste märkimisväärseks suurendamiseks asjaomasel aastal, ei võimalda ametiasutuste kavandatud eelarve konsolideerimine saavutada ülemäärase eelarvepuudujäägi tegelikku korrigeerimist 2014. aastaks. Piisaval määral on täpsustamata ka kavandatud kokkuhoiu ja lisatulu võimalused. Sellises olukorras tuleb täpsustada nii 2014. kui ka 2015. aasta meetmeid, et realistlikult tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine hiljemalt 2015. aastaks, nagu on soovitanud nõukogu. Komisjoni poolt uuesti arvutatult peaks struktuurne eelarvepositsioon 2016. aastal olema -0,4 % SKPst (-0,3 % 2017. aastal) ning seega ei oleks keskpika perioodi eelarve-eesmärk programmiperioodi lõpuks saavutatav. Keskpika perioodi eesmärgi suunas liigutakse 2016. aastal eeldatavasti 0,3 % võrra SKP-st ning see jääb allapoole sihttaset 0,5 % SKPst. Valitsemissektori koguvõlg on kriisi algusest alates tähelepanuväärselt kasvanud. Kui 2007. aastal oli võla suhe SKPsse 64,2 %, siis 2012. aastal jõudis see 90,2 protsendini ning kasvab prognoosi kohaselt veelgi, saavutades komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt 2014. aastaks 96,2 %. Ametiasutuste ennustuste kohaselt peaks võla suhe saavutama tipptaseme 2014. aastal, mil selleks prognoositakse 94,3 % SKPst, ning hakkab seejärel langema, jõudes 2017. aastal 88,2 protsendini. 2016. aastast alates on Prantsusmaal üleminekuperiood seoses võlakriteeriumi täitmisega.

               (11)

               Võttes arvesse jätkuvalt suurt ja kasvavat võlga ning asjaolu, et ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtaega on jälle edasi lükatud 2015. aastaks, on veelgi olulisem, et 2013. aasta eelarvet rakendataks rangelt ja järgnevatel aastatel tehtaks ulatuslikke jõupingutusi eelarve konsolideerimiseks. Eriti tähtis on see, et Prantsusmaa avaliku sektori kulud kasvaksid potentsiaalsest SKPst aeglasemalt, kuna struktuurse eelarvepuudujäägi vähendamine on seni olnud enamasti tulupõhine. Sellega seoses peaks avaliku sektori kulude käimasolev läbivaatamine (Modernisation de l’action publique), millesse on lisaks keskvalitsusele kaasatud nii kohalik omavalitsus kui ka sotsiaalkindlustusasutused, andma suuniseid avaliku sektori kulutuste tõhususe täiendava suurendamise kohta. Erinevaid haldustasandeid ja pädevust on võimalik paljugi ühtlustada, et saavutada täiendav sünergia ning suurendada tõhusust ja kokkuhoidu. Seda küsimust tuleks käsitleda uue detsentraliseerimisseaduse raames. Arvestades seda, et keskmises ja pikas perspektiivis on oodata riiklike tervishoiukulude suurenemist, tuleb avaliku sektori tulevasi tervishoiukulusid põhjalikumalt kontrollida ja nende tõhusust suurendada, eelkõige seoses farmaatsiatoodetele tehtavate kulutustega. Pensioniküsimuste nõukogu (Conseil d’orientation des retraites) viimased prognoosid osutavad puudujäägi püsimisele pensionisüsteemis kuni 2018. aastani, mis on vastuolus 2010. aasta reformi eesmärgiga saavutada selleks ajaks süsteemi tasakaal. Lisaks on 2010. aasta reformi osaline tagasipööramine vastuolus 2012. aasta soovitusega. Seega seisab pensionisüsteem 2020. aastani jätkuvalt silmitsi suurte puudujääkidega ning olukorra lahendamiseks on hädasti vaja uusi poliitikameetmeid, tagades samal ajal süsteemi asjakohasuse.
               Sellised meetmed võiksid hõlmata miinimum- ja täispensionile mineku ea täiendavat tõstmist ning ka täispensioni saamiseks vajaliku sissemakseperioodi täiendavat suurendamist, indekseerimiseeskirjade kohandamist ning üldpensionisüsteemis praegu töötajate konkreetsete kategooriate puhul tehtavate ulatuslike erandite läbivaatamist. Prantsusmaa valitsus on otsustanud kaasata täiel määral sotsiaalpartnereid, et kavandada kõnealust reformi ja suurendada selle puhul omalust. Kuna sotsiaalkindlustusmaksete taseme tõstmine avaldab negatiivset mõju tööjõukuludele, tuleks seda vältida. Arvestades Prantsusmaa rahanduse seisu problemaatilisust, on eriti oluline, et fiskaalmeetmeid täiendaksid suuremad jõupingutused struktuurireformide läbiviimiseks, et toetada ja suurendada Prantsusmaa majanduse pikaajalist kasvupotentsiaali.

               (12)

               2013. aasta põhjaliku analüüsi kohaselt on Prantsusmaa konkurentsivõime endiselt oluline probleem, millele osutab see, et riigi ekspordi turuosa on viimastel aastatel tunduvalt vähenenud. Valitsus esitas 2012. aasta novembris konkurentsivõime pakti raames mitmeid poliitikameetmete ettepanekuid. Ettevõtete tulumaksusoodustuse (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi – CICE) kehtestamine on oluline samm. Selle mõju terve aasta lõikes peaks ulatuma 20 miljardi euroni ning see peaks aitama vähendada tööjõukulusid. Leidub ruumi ka edasisteks meetmeteks, kuna uus maksusoodustus vähendab Prantsusmaa ja OECD keskmise maksukiilu vahet mediaanpalga tasemel üksnes poole võrra. Lisaks on 2010. aastast saati ettevõtjate suhtes võetud fiskaalmeetmed, mis hõlmavad muu hulgas maksukulude vähendamisi, toonud kaasa äriühingute maksustamise üldise kasvu, isegi kui CICE seda korrigeerib. 2012. aasta juulis otsustatud miinimumpalga tõstmine võib negatiivselt mõjutada töökohtade loomist ja konkurentsivõimet, nagu on toonitatud 2012. aasta soovituses, olgugi et palgatõus on piiratud. Ajavahemikus 2002–2012 suurendati tunnipalga alammäära 38 % (reaalselt 16 %). Miinimumpalga, mis moodustab 60 % mediaanpalgast, kõrge tase on tööandjate puhul kompenseeritud tööandjatele pakutavate sotsiaalkindlustusmaksete eranditega. Sellega seonduvad kulud riigi rahanduse jaoks suurenesid ajavahemikul 1992–2002 kiiresti ning on peale seda stabiliseerunud moodustades ligikaudu 1 % SKPst. Lisaks on alternatiivsed vahendid nagu sissetulekutoetuste süsteemid (Prime pour l'emploi ning Revenu de solidarité active) palgavaesuse kõrvaldamiseks miinimumpalgast palju tõhusamad.

               (13)

               Mittekulupõhise konkurentsivõimega seoses tuleb tõdeda, et kuigi valitsus on oma ekspordistrateegia hiljuti läbi vaadanud, soodustaks ekspordile suunatud võrkude ja partnerluste arendamine väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEd) rahvusvahelistamist. Üldisemalt väljendudes tuleks tagada, et ettevõtluskeskkond soodustaks VKEde kasvu. Hoolimata teadus- ja arendustegevusmahukate sektorite äriühingute suurtest jõupingutustest ja valitsuse ulatuslikust toetusest (nt teadusuuringutega seotud maksusoodustus), moodustavad kõrgtehnoloogilised ja kesktasemel tehnoloogilised sektorid Prantsusmaa majandusest üksnes tagasihoidliku ja väheneva osa. Seega on kõnealustes sektorites vaja jõudsamalt edendada VKEde ja keskmise suurusega ettevõtjate (entreprises de taille intermédiaire – ETI) asutamist ja kasvu, parandades innovatsiooni ja ettevõtlust soodustavaid raamtingimusi. Avaliku sektori teadusuuringute ja eraettevõtete ühendamiseks väljatöötatud klastripoliitika võiks täiendavaks eesmärgiks võtta teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni ärieesmärgil kasutamise, üksteise lähedal paiknevate eraettevõtete vahelise positiivse välismõju kujundamise ning VKEde rahvusvahelistamise. Lisaks tuleks muuta doktoriõpe ja teadustöö kogemus piisavalt köitvaks, et täiendavalt edendada sidemeid eraettevõtete ja teadusasutuste vahel.

               (14)

               Teenuste puhul olid 2012. aasta jooksul tehtud edusammud piiratud. Eelkõige jäi algatamata horisontaalne reform eesmärgiga kaotada põhjendamatud piirangud reguleeritud sektoritelt ja kutsealadelt. Paljud kutseteenuste osutajad seisavad endiselt silmitsi õigusliku vormi ja aktsionäride struktuuriga seotud piirangutega (nt kapitaliosalusele seatud piirangud veterinaararstide ja juristide puhul). Mitme kutseala esindajate suhtes (näiteks taksojuhid, teatavad tervishoiutöötajad, notarid ja muude õiguselukutsete esindajad) püsivad muud olulised tööturule sisenemise või tööle asumise tõkked (näiteks ärilised teadaanded, kvoodid või territoriaalsed piirangud). Jaemüügisektori suhtes kohaldatakse jätkuvalt mitmeid piiravaid regulatsioone, näiteks tülikat ja aegavõtvat loamenetlust jaemüügipunktide loomise suhtes. Lisaks tekitab kehtiv keeld müüa tooteid omahinnast madalama hinnaga mitmesuguseid moonutusi, samas kui tootjate ja väikeste müügikohtade toetamise eesmärki saaks tõhusalt saavutada vähem moonutavate meetmetega. Sellised reguleeritud sektoritele ja kutsealadele seatavad ülemäärased piirangud avaldavad negatiivset mõju konkurentsile ja kipuvad teenuste hindu tõstma. Põhjalikust analüüsist ju nähtub, et vahendusteenuste kõrged hinnad, mis moodustavad ligikaudu neljandiku tootmissektori tootmiskuludest, avaldavad viimaks mõju Prantsusmaa ettevõtete välisele konkurentsvõimele. Võrgutööstuses tehtud edusammud olid 2012. aastal piiratud. Prantsusmaa elektriturg on jätkuvalt liidu üks kontsentreeritumaid. Elektri ja gaasi reguleeritud hinnad moonutavad konkurentsi ning takistavad endiselt uute ettevõtete tulekut turule. Prantsusmaa ametiasutustega kokkulepitud ajakava kohaselt tuleks mitte-kodutarbijate puhul kaotada reguleeritud tariifid. Suurem ühendusvõimsus naaberriikidega ja hangete algatamine seoses hüdroelektrijaamade kontsessioonidega aitaksid samuti soodustada konkurentsi elektriturul.
               Raudteesektoris on kaubaveoturg olnud mitu aastat languses (näiteks veomaht tonnkilomeetrites vähenes ajavahemikul 2006–2011 17 %) ning raudtee-reisijatevedu ei ole avatud konkurentsile, kui rahvusvahelised teenused kõrvale jätta. Tulevase reformiga tuleks tagada mis tahes uue ühtse taristuhaldaja jätkuv sõltumatus valitsevast operaatorist, et tagada uutele turuletulijatele õiglane ja mittediskrimineeriv juurdepääs.

               (15)

               Prantsusmaa maksusüsteem on endiselt keeruline ja ebaefektiivne nii johtuvalt paljudest eranditest ja erihüvitistest kui ka õigusaktides tehtavatest sagedastest muudatustest. Hoolimata maksukulude vähendamiseks ja ühtlustamiseks tehtud pingutustest on saamata jäänud tulu endiselt kõrge. Majanduskasvu ja sotsiaalset heaolu toetaks paremini see, kui ettevõtte ja üksikisiku tulumaksu suhtes otsustataks kohaldada laiaulatuslikul maksubaasil ja madalal maksumääral põhinevat lähenemist. Keskmine käibemaksumäär peaks prognoosi kohaselt suurenema 2014. aasta jaanuarist 7 protsendist 10 protsendini. See kujutab endast sammu õiges suunas, kuid vaja on teha lisapingutusi. Üldiselt on maksu- ja sotsiaalmaksete vabastuste kulud endiselt väga kõrged, moodustades kuni 10 % SKPst. Olenemata sellest, et on leidnud tõestust mõnede vähendatud käibemaksumäärade ebaefektiivsus, näiteks seoses restoraniteenustega, ei ole võetud piisavalt diferentseeritud poliitikameetmeid. Osaliselt eespool nimetatud keskmiste, kuid ka harilike käibemaksumäärade tõstmise kaudu rahastatava ettevõtete tulumaksusoodustuse kehtestamine vähendab töötajate maksukoormust. Siiski on vaja võtta edasisi meetmeid, eelkõige keskkonnamaksude osakaalu tasakaalustamiseks. Eelmisel aastal kehtestas Prantsusmaa mõned meetmed, et vähendada võlgnevusi soodustavaid maksustiimuleid ettevõtete maksustamise valdkonnas. Iintresside mahaarvamist maksustavast tulust piiratakse alates intressisummast, mis ületab 3 miljonit eurot ning 2013. aastal ei lubata maha arvata 15 % seda summat ületavatest intressidest, kusjuures 2014. aastal tõstetakse vastavat määra 25 protsendini. Sellegipoolest on selles vallas veel palju parandamisruumi.

               (16)

               Töötuse määr tõusis 9,7 protsendilt 2010. aastal 10,2 protsendile 2012. aastal. Komisjoni prognoosi kohaselt tõuseb töötuse määr 2013. aastal jätkuvalt nõrgast majanduskasvust tulenevalt 10,6 protsendini ja 2014. aastal 10,9 protsendini. Seda arvesse võttes on endiselt murettekitav Prantsusmaa tööturu killustatus. Ajutiselt töölt alalisele tööle ülemineku tõenäosus oli 2010. aastal üksnes 10,6 % võrreldes ELi keskmise näitajaga 25,9 %. Selle tulemusena kalduvad tööturul toimuva kohandamise tagajärjel kannatama ebakindlates töösuhetes olevad madala kvalifikatsiooniga töötajad. Sotsiaalpartnerite vahel 2013. aasta jaanuaris sõlmitud ja töökohtade kindlustamist käsitlevale kutsealaülesele kokkuleppele tuginedes võeti 2013. aasta mais vastu kokkuleppe ülevõtmise seadus. Sellega nähakse ette töötajate suuremad õigused, vallandamise suhtes valitseva õigusliku ebakindluse kaotamine ja tööandjate suurem paindlikkus. Kõnealune seadus on positiivne samm paindlikuma tööturu suunas. Mõningate spetsiifiliste küsimuse puhul sõltub kõnealuse reformi tegelik rakendamine ja ka selle mõju täiendavatest kollektiivlepingutest või lepingutest ettevõtetega, mis on vaja sõlmida enne kui kokkulepe saab täielikult jõustuda.

               (17)

               Kuuendik Prantsusmaa noortest lahkub haridus- ja koolitusasutustest kvalifikatsiooni saamata. See on eriti murettekitav, kuna noorte töötuse määr oli 2012. aasta lõpus 25,4 % ning töötuks jäämise oht oli madalaima kvalifikatsiooniga noorte puhul pea kaks korda suurem. Õpipoisiõppe kavad peaksid olema eelkõige suunatud madalaima kvalifikatsiooniga noortele. Riiklike kavade kooskõlla viimine nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitusega loodud noortegarantii kohta (5) peaks nende probleemide lahendamisel avaldama olulist mõju. 2009. aastal alustatud reformidest hoolimata on täiskasvanute osalemise määr elukestvas õppes (5,7 % 2012. aastal, madala kvalifikatsiooniga täiskasvanud 2,5 %) Prantsusmaal ELi keskmisest madalam. Pädevuse kavandatud üleandmine piirkondlikele volikogudele võiks pakkuda võimalust praeguse süsteemi puuduste lahendamiseks. Märkimisväärsest tõususuundumusest hoolimata on 55–64-aastaste tööhõive määr endiselt madal, olles ELi riikide arvestuses mediaantasemel (45,7 % 2012. aasta neljandas kvartalis), ning alates 2008. aastast on vahe ELi keskmisega vähenenud pelgalt poole võrra (7,4-lt punktilt 2008. aastal 3,8-le punktile 2012. aastal). Eakate töötuse määr on kasvuteel, tõustes samas tempos nagu üldine töötuse määr. Kuigi tegemist on teretulnud meetmega, ei ole teada, mil määral soodustavad uut tüüpi ja eri põlvkondi hõlmavad töölepingud (contrats de génération) eakamate töötajate palkamist ja eakamate tööotsijate tööjõuturule naasmist. Prantsusmaa avaliku sektori kulud töötushüvitistele kasvasid 2012. aastal 5,3 % ning kasvavad stabiilsusprogrammis esitatud prognoosi kohaselt 2013. aastal veelgi 6,1 % võrra. Töötuskindlustussüsteemi kogupuudujääk, mis 2013. aastaks läheneks 1 protsendile SKPst, tingib vajaduse töötushüvitiste süsteemi reformida.
               Eelkõige tuleks kohandada teatavaid elemente, nagu toetuskõlblikkuse tingimused, hüvitiste järkjärguline vähendamine ajas või palgaasendusmäärad kõrgeimapalgaliste töötajate puhul, et tagada tööstiimulite asjakohasus. Avaliku sektori tööhõivetalituse (Pôle emploi) uue kolmepoolse konventsiooniga on tööotsijate suhtes ette nähtud diferentseeritud järelmeetmed. Töönõustaja töövaldkond on aga kasvava töötuse taseme tõttu veelgi suurenenud ning Pôle emploi’ strateegia ümberkorraldamist pärsib majanduse kehv olukord. Kokkuvõttes on aga olemas tarvidus täiendavate meetmete järele, arvestades et majanduse väljavaated on negatiivsed ning on oodata Prantsusmaa tööpuuduse kasvu.

               (18)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Prantsusmaa majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi ning esitati põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Prantsusmaa eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–6.

               (19)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud stabiilsusprogrammi ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

               (20)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel tehtud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1, 2, 3, 4, 5 ja 6.

               (21)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames hinnanud põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle vääringuks on euro (7). Riigina, kelle vääringuks on euro, peaks ka Prantsusmaa tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Prantsusmaal võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tugevdada ja rakendada 2013. aastal eelarvestrateegiat. Suurendada kohandamise usaldusväärsust, täpsustades 2013. aasta sügiseks vajalikud meetmed aastaks 2014 ja järgnevateks aastateks ning rakendades neid meetmeid, et tagada jätkusuutlikul viisil ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine hiljemalt 2015. aastaks ning ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohastes nõukogu soovitustes täpsustatud struktuurilise kohanduse saavutamine. Kasutada puudujäägi vähendamiseks kõiki ootamatuid tulusid. Eelarve püsiv tasakaalustamine nõuab kaugelepürgivate struktuurireformide usaldusväärset rakendamist, et suurendada kohanemisvõimet ning edendada majanduskasvu ja töökohtade loomist. Säilitada majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine ja suurendada veelgi avaliku sektori kulutuste tõhusust, eelkõige viies läbi kulukategooriate kavakohase läbivaatamise kõigis valitsemissektori allsektorites. Võtta meetmeid tulevase detsentraliseerimisseaduse raames, et saavutada sünergia ja kokkuhoiu suurendamine riigi ja kohalike omavalitsuste tasandil. Võtta pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist sihiks struktuurilise kohanduse saavutamine asjakohase aja jooksul, et saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk aastaks 2016. Võtta enne 2013. aasta lõppu meetmeid pensionisüsteemi tasakaalustamiseks jätkusuutlikul viisil hiljemalt 2020. aastaks, näiteks kohandades indekseerimiseeskirju, pikendades täispensioni saamiseks vajalikku sissemakseperioodi, tõstes täiendavalt tegelikku pensioniiga, viies pensioniea või pensionihüvitised vastavusse muutustega oodatavas elueas, hoides samas ära tööandja sotsiaalkindlustusmaksete suurenemise ning suurendades tervishoiukulude, sealhulgas farmaatsiatoodetele tehtavate kulutuste kulutasuvust.

               2.

               Tagada, et ettevõtete tulumaksusoodustusest (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi) tulenev tööjõukulude vähendamine toimub plaanitud ulatuses ning et muud meetmed ei pärsiks selle mõju. Võtta koostöös sotsiaalpartneritega lisameetmeid tööjõukulude vähendamiseks, eelkõige võttes täiendavaid meetmeid tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete vähendamiseks. Tagada, et miinimumpalgaga seotud arengusuunad toetaksid konkurentsivõimet ja töökohtade loomist, võttes arvesse olemasolevaid palgatoetuste süsteeme ja sotsiaalkindlustusmaksete erandeid.

               3.

               Astuda täiendavaid samme ettevõtluskeskkonna parandamiseks ning ettevõtjate, eelkõige VKEde ja keskmise suurusega ettevõtjate innovatsiooni- ja ekspordivõime arendamiseks. Algatada eelkõige õigusraamistiku väljakuulutatud lihtsustamine ning parandada innovatsiooni raamtingimusi, tõhustades tehnosiiret ja teadusuuringute tulemuste äriotstarbelist kasutamist, sealhulgas konkurentsivõimekeskuste ümberorienteerimise kaudu.

               4.

               Võtta meetmeid teenuste konkurentsi suurendamiseks; kaotada põhjendamatud piirangud kutseteenustele juurdepääsul ja nende pakkumisel, eelkõige seoses õigusliku vormi, aktsionäride struktuuri, kvootide ja territoriaalsete piirangutega; astuda samme müügipunktide avamisloa andmise lihtsustamiseks ja kaotada kahjumiga müügi keeld; kaotada mitte-kodutarbijate puhul gaasi ja elektrienergia reguleeritud tariifid ning tugevdada ühendusvõimsust naaberriikidega; raudteesektoris avada kodumaine reisijatevedu konkurentsile.

               5.

               Teha jõupingutusi maksusüsteemi lihtsustamiseks ja selle tõhustamiseks, tagades samas maksueeskirjade ajalise järjepidevuse. Võtta ettevõtete maksustamisega seoses täiendavaid meetmeid võlgnevuse soodustamise kaotamiseks. Suurendada jõupingutusi üksikisiku ja ettevõtte tulumaksukulude vähendamiseks ja ühtlustamiseks, vähendades samas üldmäärasid; lähendada vähendatud käibemaksumäärasid tavapärasele maksumäärale ning kaotada ebaefektiivsed vähendatud maksumäärad. Võtta täiendavaid meetmeid, mis nihutaksid maksukoorma tööjõumaksudelt keskkonnamaksude või tarbimise suunas.

               6.

               Rakendada sotsiaalpartneritega konsulteerides 2013. aasta jaanuari kutsealaülest kokkulepet täiel määral ja viivitusteta. Astuda lisasamme tööturu killustatuse piiramiseks, et eelkõige parandada ajutiste töötajate olukorda. Algatada sotsiaalpartneritega koostöös ja kooskõlas riigis kehtivate tavadega kiiresti töötushüvitiste süsteemi reform, et tagada süsteemi jätkusuutlikkus ja samas see, et see pakuks asjakohaseid stiimuleid tööle naasmiseks. Tõsta eakamate töötajate tööhõivemäära ja edendada nende osalemist tööturul. Võtta konkreetseid meetmeid töökoha leidmise perspektiivi parandamiseks eakamate töötute puhul, iseäranis konkreetse nõustamise ja koolituse kaudu. Suurendada täiskasvanute, eelkõige madalaima kvalifikatsiooniga töötajate ja töötute osalemist elukestvas õppes. Tagada, et riiklikud tööturuasutused pakuvad töötajatele tulemuslikult individuaalset tuge ning et aktiivsed tööturumeetmed on tõhusalt suunatud kõige ebasoodsamas seisundis olevatele inimestele. Võtta lisameetmeid koolist tööle ülemineku parandamiseks, näiteks noortegarantii (8) ja õpipoisiõppe edendamise kaudu.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (4)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 31.

      (5)  ELT C 120, 26.4.2013, lk 1.

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  Vaata käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 97.

      (8)  Loodud nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitusega (ELT C 120, 26.4.2013, lk 1).


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 9. detsember 2011 , Euroopa Liidu Nõukogule Hollandi keskpanga välisaudiitorite kohta (EKP/2011/22)

text:
               16.12.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 367/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   9. detsember 2011,
   Euroopa Liidu Nõukogule Hollandi keskpanga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2011/22)
   2011/C 367/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Seniste De Nederlandsche Bank (Hollandi keskpanga) välisaudiitorite volitused lõpevad pärast 2011. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2012. majandusaastast.

               (3)

               Hollandi keskpank on majandusaastateks 2012 kuni 2018 valinud oma välisaudiitoriks Deloitte Accountants BV,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Soovitatakse Deloitte Accountants BV määramist Hollandi keskpanga välisaudiitoriks majandusaastateks 2012 kuni 2018.

      Frankfurt Maini ääres, 9. detsember 2011

            EKP president

         Mario DRAGHI


				|

		52012PC0655

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega antakse Euroopa Komisjonile volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb võitlust spordi tulemustega manipuleerimise vastu /* COM/2012/0655 final */

			   	SELETUSKIRI
1.           Taust ja poliitiline
kontekst
Kokkuleppemänge
peetakse tänapäeva spordi üheks suurimaks ohuks. Need varjutavad sportlikke
väärtusi, nagu usaldusväärsus, aus mäng ja austus teiste vastu. Fännid ja
toetajad võivad seetõttu kaugeneda organiseeritud spordist, sektorist, mis
moodustab 2% ELi kogulisaväärtusest. Lisaks on kokkuleppemängudega seotud
üleilmsed organiseeritud kuritegevuse võrgustikud. See probleem on nüüd saanud
prioriteediks nii ametiasutuste, spordiliikumise kui ka õiguskaitseorganite
jaoks kogu maailmas.
2011. aasta
komisjoni teatises „Euroopa mõõtme arendamine spordis” peetakse kokkuleppemänge
ohuks, mis rikub spordi eetikat ja usaldusväärsust. Kokkuleppemängude probleemi
on lisaks käsitletud 2011. aastal komisjoni rohelises raamatus interneti
hasartmängude kohta, komisjoni teatises korruptsioonivastase võitluse kohta
ELis ja komisjoni teatises, milles käsitletakse interneti hasartmängude ühtse
Euroopa raamistiku loomist.
Euroopa Parlament
võttis 2011. aasta juunis vastu kirjaliku deklaratsiooni korruptsioonivastase
võitluse kohta Euroopa spordis ning 2012. aasta veebruaris resolutsiooni
Euroopa mõõtme arendamise kohta spordis, milles kutsutakse üles suuremale
rahvusvahelisele koostööle kokkuleppemängude vastu. 29. novembril 2011 võttis
ELi nõukogu vastu järeldused võistluste tulemuste kokkuleppimise vastu
võitlemise kohta, milles kutsuti komisjoni, liikmesriike ja valitsusväliseid
sidusrühmi üles tegema erinevatel tasanditel koostööd ja võtma meetmeid, et
parandada suhtumist kokkuleppemängude vastu võitlemisse.
Rahvusvaheline
Olümpiakomitee (ROK) kutsus 2011. aasta märtsis ellu töörühma, mis koosneb
spordiliikumise, ametiasutuste, rahvusvaheliste organisatsioonide ja
kihlveokorraldajate kõrgetasemelistest esindajatest, et pakkuda lahendusi
võitluseks ebakorrektsete ja illegaalsete spordikihlvedude vastu. 2. veebruaril
2012 võeti Lausanne'is vastu järelmeetmete programm.
28. septembril
2011 võttis Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee vastu soovituse spordieetika
edendamise kohta seoses tulemuste manipuleerimisega, pidades eelkõige silmas
kokkuleppemänge. Soovituses paluti spordi laiendatud osalise kokkuleppe
organisatsioonil (EPAS) korraldada teostatavusuuring, mis käsitleks võimalikku
rahvusvahelist õigusvahendit kokkuleppemängude ennetamiseks ja tõrjumiseks. 15.
märtsil 2012 Belgradis kogunenud Euroopa Nõukogu spordi eest vastutavate
ministrite konverentsil võeti arvesse uuringu järeldused ning kutsuti EPASi
üles algatama ELiga kooskõlastatult läbirääkimised võimaliku rahvusvahelise õigusvahendi
(konventsiooni) üle, mis käsitleks spordi tulemustega manipuleerimist ning
eelkõige kokkuleppemänge. 13. juunil 2012 tervitas Euroopa Nõukogu Ministrite
Komitee seda üleskutset. 2012. aasta suvel saatis EPAS kutsed Euroopa
kultuurikonventsioonis osalevatele riikidele, et need saaksid avaldada soovi
osaleda läbirääkimistel, mida peetakse Euroopa Nõukogu spordi tulemustega
manipuleerimist käsitleva konventsiooni eelnõu üle.
2.           Euroopa Nõukogu võimalik
konventsioon kokkuleppemängude vastu. Võimalik sisu ja ajakava
EPASi korraldatud teostatavusuuringu alusel
võiks tulevase Euroopa Nõukogu konventsiooni võimalik sisu olla järgmise
struktuuriga.
1.           Ennetus
(a)
Siseriiklik koordinatsioon
(b)
Spordiliikumise võetavate meetmete edendamine ja
toetamine
(c)
Kihlveoturu raamistiku loomine
(d)
Kihlveokorraldajate võetavate meetmete edendamine
2.           Rahvusvaheline koostöö
(e)
Ametiasutused – sport
(f)
Ametiasutused (kihlvedude reguleerijad) –
kihlveokorraldajad
(g)
Rahvusvaheline koostöö õigusasutuste või
õiguskaitseorganite vahel
(h)
Kolmepoolsed konsultatsioonid
3.           Sanktsioonid
(i)
Distsiplinaarsete, administratiivsete ja
kriminaalsete sanktsioonide kombinatsioon
(j)
Distsiplinaarsed
(k)
Administratiivsed
(l)
Kriminaalõigus
(m)
Jurisdiktsioon
4.           Õiguskaitse
(n)
Uurimine
(o)
Küberkuritegevus
5.           Järelmeetmed
(p)
Seire
(q)
Konventsiooni komitee
Üks peamine teema kokkuleppemängude vastu
võitlemisel nii ELi kui ka rahvusvaheliselt tasandil on vajadus tagada kõigi
erinevate valdkonnaga seotud sidusrühmade koordinatsioon, pidades
eelkõige silmas ametiasutusi, õiguskaitseorganeid, hasartmängude reguleerijaid,
spordiliikumist kõigis oma vormides ning kihlvedude korraldajaid (loteriid ja
eraõiguslikud korraldajad). Euroopa Nõukogu kokkuleppemängude vastase
konventsiooni peamine lisaväärtus seisneb platvormi loomises piiriüleseks ja
sektoritevaheliseks koostööks, mis hõlmaks kõiki asjaomaseid toimijaid.
Kõnealuse konventsiooni eelis oleks järelevalve ja järelmeetmete struktuurides,
mis põhineksid Euroopa Nõukogu spordivaldkonna konventsioonide olemasolevatel
alalistel komiteedel (dopinguvastane komitee ja pealtvaatajate vägivalla
komitee). Need struktuurid oleksid avatud kõigile asjaomastele sidusrühmadele
ning peaksid moodustama foorumi, kus arutletakse konventsiooni rakendamise ja
kokkuleppemängude vastase võitluse edusammude üle Euroopas.
Tulevase konventsiooni veel üks oluline eelis
oleks selle avatus Euroopast väljaspool asuvatele riikidele. Kõik riigid võivad
konventsioonile alla kirjutada ja selle ratifitseerida (näiteks on Kanada ja
Austraalia praegu Euroopa Nõukogu dopinguvastase konventsiooni pooled). See
aspekt on ülimalt oluline, sest üleilmne koostöö, eelkõige riikidega, kus
spordikihlveod on väga laialdaselt levinud (nt Kagu-Aasia riikides), on
põhielement võitluses riikideülese organiseeritud kuritegevuse võrgustike
vastu, kes on seotud kokkuleppemängudega ning tegutsevad erinevates riikides.
Kavandatava konventsiooniga ei soovita
ühtlustada alla kirjutanud poolte riiklikke õigusakte. Kuigi konventsioonis
mainitakse kokkuleppemängude definitsiooni kehtestamist ning tõhusate, hoiatavate
ja proportsionaalsete sanktsioonide vastu võtmist, sõnastatakse need sätted
siiski nii, et alla kirjutanud pooltele jääb teatav paindlikkus nende sätete
rakendamisel.
Konventsiooni teksti täpne sisu, struktuur ja
reguleerimisala on hetkel üsna teoreetilised, sest nende üle hakatakse pidama
läbirääkimisi.
Konventsiooni teksti ettevalmistamise eest
vastutab redaktsioonirühm, mis koosneb läbirääkimistel osalevate
liikmesriikide esindajatest. Euroopa Nõukogu edastatud dokumentides on
sõnaselgelt väljendatud, et redaktsioonirühm on avatud ELi esindajale.
Redaktsioonirühm kohtus ettevalmistavatel kõnelustel esimest korda Strasbourgis
9.–11. oktoobril 2012. Komisjon osales ettevalmistavatel kõnelustel ajutise
vaatlejana. Sekretariaadi rolli täidab EPAS. Ajavahemikuks 2012. aasta
oktoobrist kuni 2013. aasta detsembrini on EPAS ette näinud redaktsioonirühma
seitse kolmepäevast kohtumist, mille eesmärk on esitada konventsioon Euroopa
Nõukogu Ministrite Komiteele alla kirjutamiseks 2014. aastal.
3.           ELi roll kokkuleppemängude
vastases võitluses
Kokkuleppemängude teema on ELi
sporditegevuskava jaoks üsna uus, mistõttu on ka sellega seotud algatused väga
hiljutised. Komisjoni tasandil võib kokkuleppemängude vastast võitlust
käsitleda kolmest erinevast vaatenurgast, mis kajastavad selle probleemi kolme
põhilist aspekti.
Spordi aspekt. ELi aluslepingu artiklis 165 on ELi spordivaldkonna meetmete ühe
eesmärgina nimetatud Euroopa mõõtme arendamist spordis spordivõistluste aususe
ja sportlaste moraalse puutumatuse kaitsmise kaudu. Komisjon on teinud selles
vallas esimese konkreetse algatuse, lisades 2012. aasta ettevalmistava tegevuse
„Euroopa partnerlus spordi valdkonnas” konkursikutsesse prioriteetse suuna
projektide jaoks, mis keskenduvad kokkuleppemängude ennetamisele asjaomaste
sidusrühmade, eelkõige sportlaste, kohtunike, mängu ametnike ja
spordifunktsionääride koolitamise ja teavitamise kaudu. Kõnealuse
projektikonkursi raames antava rahalise toetuse eesmärk on tugevdada
kokkuleppemängude vastase võitluse ennetavat poolt, vahetades häid kogemusi.
Kokkuleppemängude vastast võitlust on ühe eesmärgina nimetatud ka kavandatava
programmi „Erasmus kõigile” sporti käsitlevas peatükis, mis peaks võimaldama
sarnaste tegevuste struktuurset toetamist pärast 2014. aastat. Lisaks rahalise
toetuse andmisele teeb komisjon tihedat koostööd ka väliste sidusrühmadega
(eelkõige ROKi ja Euroopa Nõukoguga), et leida viise kokkuleppemängude
vastaseks võitluseks nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil. Komisjon
pakub ka sekretariaaditeenuseid ELi spordi hea juhtimistava eksperdirühmale,
mis loodi 2011. mais nõukogu resolutsiooniga sporti käsitleva ELi töökava
kohta. Eksperdirühm valmistas ette soovitused, mida arutati edasi nõukogu
spordi töörühmas 2012. aasta juunis.
Hasartmängude
ja kihlvedude aspekt. Kokkuleppemängud ei ole
tingimata seotud spordikihlvedudega. Siiski on reguleerimata spordikihlvedude
ja kokkuleppemängude kombinatsioon ohuks spordivõistlustele, paljuski selle
tõttu, et nii üksikisikud kui ka kuritegelikud võrgustikud kasutavad
spordikihlvedusid raha teenimise ja/või rahapesu eesmärgil. Spordi
usaldusväärsusega seotud küsimusi käsitleti komisjoni rohelises raamatus
interneti hasartmängude kohta, millega seoses korraldas komisjon 2011. aastal
avaliku arutelu. Erinevatelt sidusrühmadelt, sealhulgas
spordiorganisatsioonidelt, saadi üle 250 vastuse. Arutelule lisaks korraldati
2011. aastal viis teematilist töötuba, millest üks, mis toimus 10. mail 2011,
keskendus interneti hasartmängudele ja spordi usaldusväärsusele (eelkõige kokkuleppemängudele).
Rohelise raamatu järelmeetmena võttis komisjon 23. oktoobril 2012 vastu teatise
„Interneti hasartmängusid käsitleva tervikliku Euroopa raamistiku suunas”
(COM(2012) 596 final). Spordi usaldusväärsuse kaitsmine kokkuleppemängude eest
on üks prioriteet, mida teatises käsitletakse koos tegevuskavaga, mis sisaldab
komisjoni osalemist Euroopa Nõukogu töös seoses võimaliku konventsiooniga
spordi tulemustega manipuleerimise vastu.
Korruptsiooni
aspekt. Kokkuleppemängud on üks korruptsiooni liik, mis
on riikide kriminaalõigusega keelatud. Komisjon rakendab 2011. aastal vastu
võetud korruptsioonivastast paketti, mis keskendub korruptsioonivastaste
pingutuste seire ja hindamise parendamisele, koostades selleks ELi
korruptsioonivastase võitluse aruande, mille abil hindab komisjon regulaarselt
korruptsiooni ja selle kontrollimise suutlikkusega seotud erinevaid aspekte ELi
liikmesriikides. Kõnealune aruanne võib hõlmata kõiki korruptsiooniga seotud
valdkondi, sealhulgas kokkuleppemänge. Alates 2013. aastast avaldab komisjon
iga kahe aasta tagant ELi korruptsioonivastase võitluse aruande, millele on
lisatud iga liikmesriigi analüüs ning riigipõhised soovitused. Paralleelselt on
komisjon kaalumas meetodeid ELi võimalikuks osalemiseks Euroopa Nõukogu korruptsioonivastaste
riikide rühmas (GRECO), mis peaks tooma lisaväärtust ELi
korruptsioonivastasesse võitlusse.
Euroopa Parlament
on kokkuleppemänge, eelkõige kihlvedudega seotud kokkuleppemänge, käsitlenud
2009. aasta raportis interneti hasartmängude usaldusväärsuse kohta
(A6-0064/2009). Parlament on detailsemalt seda küsimust puudutanud 2011.
raportis interneti hasartmängude kohta siseturul (A7-0342/2011), kus on
mainitud piiriülese politsei- ja õiguskoostööga seotud küsimusi,
spordivõistluste ja hasartmängude korraldajate vahelist koostööd, riiklike
võrgustike ja kontaktpunktide loomist kokkuleppemängude vastu võitlemiseks ning
kokkuleppemängude definitsiooni loomist ELi tasandil. Kokkuleppemänge on
käsitletud ka Euroopa Parlamendi 2012. aasta raportis Euroopa mõõtme kohta
spordis (A7-0385/2011), milles parlament kutsub spordialaliite üles tegema
liikmesriikidega tihedat koostööd spordi usaldusväärsuse kaitsmiseks.
Nõukogu käsitles
kokkuleppemängude vastast võitlust 2011. aasta mais vastu võetud Euroopa Liidu
spordialases töökavas (2011–2014), milles spordi usaldusväärsus, eelkõige
võitlus kokkuleppemängudega, on seatud ajavahemiku 2011–2014 prioriteetseks
teemaks. Lisaks võttis nõukogu 2011. aasta novembris vastu järeldused
võistluste tulemuste kokkuleppimise vastu võitlemise kohta, milles kutsuti
liikmesriike ja sidusrühmi üles arendama välja koolitusprogrammid ning tagama
kõigi huvitatud isikute tihe koostöö. Nõukogu spordi töörühm on praegu arutamas
järelduste teksti, millega luuakse strateegia spordi tulemustega
manipuleerimise vastu võitlemiseks. Järeldused võetakse vastu 2012. aasta
novembris.
Kaks ELi piiriülese politsei- ja õiguskoostöö
eest vastutavat ametit, EUROPOL ja EUROJUST, on samuti aktiivselt
kaasa löömas kokkuleppemängude vastases võitluses. ELi tasandi
õiguskaitseorganite koostöö oli spordi valdkonnas traditsiooniliselt seotud
pealtvaatajate vägivalla temaatikaga, kuid viimase kahe aasta jooksul on
piiriülese koostöö uue valdkonnana kerkinud üles kokkuleppemängud. Praegu on
käsitlemisel kaks juhtumit, mida uurib ühine uurimisrühm, mis koosneb nelja ELi
liikmesriigi (HU, DE, FI, AT) esindajatest. EUROPOL ja EUROJUST põhjendavad oma
osalemist kokkuleppemängude vastases võitluses sellega, et need on sageli
seotud raske organiseeritud kuritegevusega.
Kõik need elemendid osutavad, et
kokkuleppemängude vastane võitlus on muutunud ELi tasandil prioriteediks mitmes
valdkonnas (spordipoliitika, hasartmänguturgude järelevalve,
korruptsioonivastane võitlus) ning ka avalikkuse huvi on suurenemas, pidades
silmas mitmeid hiljutisi korruptsioonijuhtumeid spordimaailma erinevatel
tasanditel.
Kuna kavandatava konventsiooniga ei soovita
ühtlustada alla kirjutavate riikide kriminaalõiguse sätteid ega soovita ka
teiste valdkondade, nagu hasartmänge ja kihlvedusid käsitlevate õigusaktide,
ühtlustamist, ning kuna ELTLi artikli 6 alusel on ainult liit pädev võtma
meetmeid liikmesriikide meetmete toetamiseks, koordineerimiseks või
täiendamiseks, tehakse ettepanek, et EL osaleks tulevastel läbirääkimistel oma
liikmesriikide kõrval. Kavandatav osalemine läbirääkimistel ei mõjuta ELi
eelarvet.
Seepärast soovitab komisjon nõukogul:
–
võtta vastu lisas esitatud otsus, millega antakse
Euroopa Komisjonile volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes
Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb võitlust spordi
tulemustega manipuleerimise vastu;
–
anda välja kõnealusele otsusele lisatud
läbirääkimisjuhised;
–
määrata erikomitee, millega tuleb läbirääkimiste
pidamisel konsulteerida.
Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega antakse Euroopa Komisjonile volitused
osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes Euroopa Nõukogu rahvusvahelise
konventsiooni üle, mis käsitleb võitlust spordi tulemustega manipuleerimise
vastu
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse
Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,
võttes arvesse
Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades
järgmist:
Tuleks alustada
läbirääkimisi Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb
võitlust spordi tulemustega manipuleerimise vastu.
Euroopa Liit peaks
nendes läbirääkimistes osalema,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Komisjonile
antakse käesolevaga volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes
Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb võitlust spordi
tulemustega manipuleerimise vastu.
Artikkel 2
Läbirääkimisjuhised
on sätestatud lisas.
Artikkel 3
Läbirääkimiste
käigus konsulteeritakse [erikomiteega, mille nime lisab nõukogu].
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
LISA
läbirääkimisjuhised
Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni ettevalmistamiseks, mis
käsitleb võitlust spordi tulemustega manipuleerimise vastu
Tulevase
konventsiooniga soovitakse luua rahvusvaheline õigusraamistik spordi
tulemustega manipuleerimise ennetamiseks ja selle vastu võitlemiseks, pidades
eelkõige silmas kokkuleppemänge. Konventsiooni eesmärk on tõhustada
rahvusvahelist koostööd selles valdkonnas ning luua seiremehhanism tagamaks, et
konventsiooni sätteid järgitakse tõhusalt.
Euroopa Liit
osaleb kohtumistel eesmärgiga tagada kavandatava konventsiooni kooskõla ELi acquis’ga,
eelkõige seoses siseturu vabadustega (teenuste osutamise vabadus ja
asutamisvabadus) ning õigusalase koostööga kriminaalasjades.
Euroopa Liidu
läbirääkimistel osalemise eesmärk on ka tagada, et tulevase konventsiooni
sätted oleksid kooskõlas ELi poliitikaga spordi, interneti hasartmängude ja
korruptsioonivastase võitluse valdkonnas. Neid poliitikavaldkondi käsitlevad
dokumendid on muu hulgas järgmised:
·
Komisjoni teatis – Euroopa mõõtme arendamine
spordis (KOM(2011)12 (lõplik));
·
Komisjoni roheline raamat interneti hasartmängude
kohta (KOM(2011)128 (lõplik));
·
Komisjoni teatis − Korruptsioonivastane
võitlus Euroopa Liidus (KOM(2011) 308 (lõplik));
·
Komisjoni teatis – Interneti hasartmängusid
käsitleva tervikliku Euroopa raamistiku suunas (COM(2012) 596 final)
·
Nõukogu järeldused võistluste tulemuste
kokkuleppimise vastu võitlemise kohta (16819/11).


				|

		52014PC0651

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega lubatakse alustada läbirääkimisi tööstusõnnetuste piiriülese mõju konventsioonis tehtavate muudatuste üle /* COM/2014/0651 final */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Euroopa Liit ja enamik selle liikmesriike on
ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni tööstusõnnetuste piiriülese mõju konventsiooni
(edaspidi „konventsioon”) osalisriigid. Konventsiooni kohaldatakse
tööstusõnnetuste vältimiseks, nendeks valmisolekuks ja neile reageerimiseks
kohtades, kus tehakse ohtlikke toiminguid, millel võib olla piiriülene mõju.
Seveso II direktiiv on Euroopa Liidu õiguslik
vahend, mille alusel komisjon täidab konventsioonist tulenevaid kohustusi.
Konventsiooni I lisas ja Seveso II direktiivi I lisas on sätestatud
konkreetsete ohtlike ainete nimetused ja kategooriad, et vastavalt kindlaks
määrata ohtlikud toimingud. Juunis 2015 asendatakse Seveso II direktiiv Seveso
III direktiiviga, millega muu hulgas muudetakse ka kõnealuse direktiivi I lisa.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni tööstusõnnetuste
piiriülese mõju konventsiooni osalisriikide konverents andis oma seitsmendal
istungil 2012. aastal konventsiooni arendamise töörühmale volitused hinnata
osalisriikide konverentsi soovitatud võimalike muudatuste loetelu.
Konventsiooni arendamise töörühm on pärast oma neljandat istungit 2014. aasta
aprillis jõudnud järeldusele, et muudatusest oleks kasu järgmises neljas
valdkonnas.
1)         Mõistete läbivaatamine ja
täiendamine (artikkel 1): Konventsiooni arendamise töörühm soovitas muuta
teatavaid mõisteid, et tagada kooskõla teiste Euroopa Majanduskomisjoni
konventsioonidega (Århusi konventsioon ja piiriülese keskkonnamõju hindamise
konventsioon (Espoo konventsioon)), kohandada mõisteid rahvusvaheliselt
aktsepteeritud arengusuundumustega, suurendada selgust ja õiguskindlust ning
parandada konventsiooni sisemist kooskõla.
2)         Üldsuse tõhusam kaasamine (artikkel
9): Konventsiooni arendamise töörühm soovitas muuta artiklit 9, et saavutada
kooskõla teiste Euroopa Majanduskomisjoni konventsioonidega.
3)         Istungite sagedus (artikkel 18):
Konventsiooniga on ette nähtud, et konventsiooniosaliste konverentsi istung
toimub üks kord aastas. Tegelikkuses toimuvad istungid iga kahe aasta järel.
Konventsiooni arendamise töörühm soovitas muuta artiklit 18, et viia see
kooskõlla praeguse olukorraga.
4)         Muudatuste kohaldamine uute
osalisriikide suhtes (artikkel 29): Konventsiooni arendamise töörühm soovitas
lisada artiklile 29 uue lõike, mille kohaselt riigid, kes ühinevad
konventsiooniga pärast muudatuse jõustumist, ühinevad automaatselt ka muudetud
konventsiooniga. See peaks suurendama selgust ja tagama uutele
konventsiooniosalistele õiguskindluse.
Eespool nimetatud valdkondade kavandatavad
muudatused ei avalda ELile keskkonnaalast või sotsiaal-majanduslikku mõju. Mõne
muudatuse mõju võib olla pigem positiivne, kuna nendega kehtestatakse ELi
mittekuuluvate konventsiooniosaliste jaoks kõrgemad standardid, mis aitab
suurendada võrdseid võimalusi ELi ja ELi mittekuuluvate riikide vahel ning
vähendada piiriüleste tööstusõnnetuste võimalikke mõjusid ELis.
Osalisriikide konverentsi nimetatud muude
tehniliste valdkondade puhul leiti, et juhistest peaks piisama ja et muudatuste
tegemine ei ole vajalik.
Eraldi küsimusena on vaatluse all ÜRO Euroopa
Majanduskomisjoni mittekuuluvate ÜRO liikmesriikide võimalik ühinemine
konventsiooniga. Selle küsimuse käsitlemisel tuleks arvesse võtta samal teemal
toimuvat eraldi arutelu, mis peaks aset leidma ÜRO Peaassamblee 71.
istungjärgul septembris 2016.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Ükski eespool nimetatud valdkondade kavandatav
muudatus ei tohiks mõjutada olemasolevaid Euroopa Liidu õigusakte, kuna mõne
valdkonna suhtes juba kohaldatakse ELi õigustikku, mille sätted on
konventsiooni sätetest rangemad ja ülejäänud valdkonnad hõlmavad konventsiooni
sisemist töökorraldust.
4.           MÕJU EELARVELE
Eespool nimetatud valdkondade kavandatavatest
muudatustest võib ELi eelarvet mõjutada ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni
mittekuuluvate riikide ühinemine konventsiooniga. Võimalikud kandidaatriigid
oleksid abisaajariigid, kes pingestavad konventsiooni eelarvet. Samas on
konventsiooni finantsmehhanismi aluseks vabatahtlikud sissemaksed. Seega on
igal konventsiooniosalisel õigus kindlaks määrata oma panuse suurus. Teisalt
võiks ülemaailmselt avatud konventsioon otsida täiendavaid rahastamisallikaid,
näiteks Ülemaailmne Keskkonnafond. Kuigi muudatuste üldine mõju eelarvele peaks
olema väga väike, mängib see läbirääkimiste käigus tõenäoliselt otsustavat
rolli.
Eespool öeldut arvesse võttes on asjakohane
anda luba läbirääkimiste alustamiseks tööstusõnnetuste piiriülese mõju
konventsioonis tehtavate muudatuste üle.
Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega lubatakse alustada läbirääkimisi
tööstusõnnetuste piiriülese mõju konventsioonis tehtavate muudatuste üle
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
1)         Euroopa Liit on tööstusõnnetuste piiriülese mõju
konventsiooni (edaspidi „konventsioon”) osalisriik.
2)         Konventsiooniosaliste konverents tegi oma seitsmendal
istungil 2012. aastal konventsiooni arendamise töörühmale ülesandeks hinnata,
kas konventsiooni teatavates valdkondades oleks vaja teha muudatusi.
3)         2014. aasta aprillis toimunud neljandal istungil jõudis
konventsiooni arendamise töörühm järeldusele, et enamik küsimusi on võimalik
lahendada suuniste abil, kuid tegi samas kindlaks ka neli valdkonda, kus
muudatuste tegemine aitaks konventsiooni täiustada. Need hõlmavad mõisteid,
üldsuse kaasamist, istungite sagedust ja muudatuste kohaldamist uute
osalisriikide suhtes.
4)         Konventsiooni arendamise töörühma järelduste kohaselt tuleb
selleks, et hinnata ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni mittekuuluvate Ühinenud
Rahvaste Organisatsiooni liikmesriikide võimalikku ühinemist konventsiooniga,
koguda lisateavet ja korraldada täiendavaid arutelusid.
5)         Läbirääkimised ei tohiks mõjutada Euroopa Liidu
olemasolevaid õigusakte, kuna Euroopa Liidus kohaldatakse eespool nimetatud
valdkondade suhtes direktiivi 2012/18/EÜ sätteid, mis on konventsiooni sätetest
rangemad.
6)         Euroopa Liit peaks osalema läbirääkimistes konventsiooni
võimaliku muutmise üle,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesolevaga volitatakse komisjoni pidama
Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi tööstusõnnetuste piiriülese mõju
konventsiooni võimaliku muutmise üle küsimustes, mis kuuluvad liidu pädevusse.
Artikkel 2
Läbirääkimisjuhised
on esitatud käesoleva otsuse lisas.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
LISA
Liide
järgmise dokumendi juurde:
Nõukogu otsus,
millega lubatakse alustada
läbirääkimisi tööstusõnnetuste piiriülese mõju konventsioonis tehtavate
muudatuste üle
Juhised
läbirääkimiste pidamiseks tööstusõnnetuste piiriülese mõju konventsioonis tehtavate
muudatuste üle
(1)
Kõik kokkulepitud muudatused peavad olema kooskõlas
direktiivis 2012/18/EL või muudes asjakohastes õigusaktides sätestatud
meetmetega.
(2)
Kõik asjakohastes valdkondades kokku lepitud
muudatused on osa ühtsest paketist.
(3)
Komisjon peab tagama, et kokkulepe sisaldab
asjakohaseid sätteid, mis võimaldavad Euroopa Liidul sellega ühineda.
(4)
Komisjon peab tagama, et ta nõustub muudatustega
üksnes siis, kui need esitatakse vastuvõtmiseks ühel ja samal ajal.
(5)
Komisjon esitab nõukogu määratud nõuandekomiteele
aruande läbirääkimiste tulemuste kohta ning vajaduse korral ka kõikide
läbirääkimiste käigus tekkivate võimalike probleemide kohta.