				|

		52012DC0313

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Prantsusmaa 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa stabiilsusprogrammi (2012-2016) kohta /* COM/2012/0313 final - 2012/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Prantsusmaa 2012. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa stabiilsusprogrammi (2012-2016) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],

võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja
tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb
majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele
valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu
ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste
kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide
tööhõivepoliitika suuniste kohta;[5]
mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       Nõukogu võttis 12. juulil
2011 vastu soovituse Prantsusmaa 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja
esitas arvamuse Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014)
kohta.
(4)       Komisjon võttis 23. novembril
2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale
„Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise
teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse
(EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande,[6] milles nimetati Prantsusmaad
ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.
(5)       Euroopa Ülemkogu kiitis 2.
märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise, eelarve konsolideerimise ja
majanduskasvu edendamise prioriteedid. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada
diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada
tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(6)       Euroopa Ülemkogu kutsus
laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama
õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi
ja riiklikusse reformikavasse.
(7)       Prantsusmaa esitas 4. mail
2012 oma ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012−2016 ja 13.
aprillil 2012 oma riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse
kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel põhjalikult
analüüsinud,[7]
kas Prantsusmaad mõjutab makromajanduslik tasakaalustamatus. Komisjon jõudis
järeldusele, et Prantsusmaad mõjutab tasakaalustamatus, ehkki mitte ülemäärane.

(8)       Tuginedes nõukogu määruse
(EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiilsusprogrammile antud hinnangule, on nõukogu
seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik
stsenaarium on optimistlik. Komisjoni 2012. aasta kevadprognoosis ennustati SKP
kasvuks 2012. aastal 0,5 % ja 2013. aastal 1,3 %, võrreldes stabiilsusprogrammi
vastavate näitajatega 0,7 % ja 1,75 %. Kui puudujääk osutus 2011.
aastal eeldatust väiksemaks tasemel 5,2 % SKPst, näeb programm ette selle
vähendamist 2013. aastal 3 % tasemele SKPst, mis on nõukogu määratud
ülemäärase puudujäägi korrigeerimise tähtaeg, ja seejärel konsolideerimise
jätkamist, et saavutada tasakaalus eelarve 2016. aastaks. Keskpika perioodi
eelarve-eesmärk, milleks on struktuuriliselt tasakaalustatud eelarve,
loodetakse saavutada programmiperioodi jooksul. Keskpika perioodi eesmärgis võetakse
asjakohaselt arvesse stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.         Tuginedes
(ümberarvutatud) struktuursele eelarvetasakaalule,[8] on ajavahemikuks 2010–2013
kavandatud keskmine aastane eelarve konsolideerimine kooskõlas nõukogu 2.
detsembri 2009. aasta soovitusega. Aastateks 2014–2016 on keskpika perioodi
eelarveeesmärkide saavutamise suunas kavandatud täiendavad iga-aastased
struktuurilised edusammud , mille maht on 0,7 % SKPst. Programmi kohaselt
on valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames
võetavaid tulumeetmeid, kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga.
Programmis esitatud kohandamiskava ähvardavad mitmed ohud. Makromajanduslik
stsenaarium võib kujuneda vähem soodsaks kui komisjoni 2012. aasta
kevadprognoosis näidatud. Meetmeid ei ole piisavalt täpsustatud, et täita
eesmärgid alates 2013. aastast ja saavutada soovitatud keskmine aastane eelarve
konsolideerimine. Lisaks on Prantsusmaa tulemused kulueesmärkide saavutamisel
olnud seni ebaühtlased. Seepärast on ülemäärase puudujäägi korrigeerimist 2013.
aastaks võimalik tagada üksnes juhul, kui kavandatavad meetmed on piisavalt
täpsustatud ja vajaduse korral võetakse lisameetmeid. Valitsemissektori võla
suhe SKPsse, mis 2011. aastal oli 85,8 %, tõuseb 2013. aastal oodatavalt
89,2 % tasemele ja langeb 2016. aastal 83,2 % tasemele. Programmi
kohaselt saavutatakse võla vähendamise sihttase üleminekuperioodi lõpul (2016.
aastal).
(9)       Ehkki 2011. aasta teisel
poolel ja 2012. aasta veebruaris võeti vastu täiendavad konsolideerimismeetmed,
on eelarve konsolideerimise rakendamine jätkuvalt suur probleem. Jätkusuutliku
eelarvepositsiooni taastamiseks on väga tähtis vältida kulude kõrvalekaldeid
täielikult täpsustatud meetmetele tugineva tugevdatud eelarve konsolideerimise
abil. Peale selle oleks Prantsusmaal asjakohane kasutada võimalusi kiirendada
puudujäägi vähendamist, et hõlbustada ülemäärase puudujäägi kavakohast
korrigeerimist. Riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse ja tulevaste
pensionide piisavuse tagamiseks viiakse järk-järgult ellu 2010. aasta
pensionireform. Kui tööhõive ja majanduskasv jäävad prognoositust väiksemaks,
ei ole siiski kindel, et süsteem tasakaalustatakse 2018. aastaks, ning pärast
2020. aastat on tõenäoline puudujäägi tekkimine. Vastloodud juhtkomitee, mille
ülesanne on esitada igal aastal seisukoht erinevate pensionikavade
finantsseisundi ja tingimuste kohta, mis tagaksid 2018. aastaks eelarve
tasakaalu saavutamise, ei esitanud seda 2011. aastal, mis muudab
pensionisüsteemi jätkusuutlikkuse hindamise keeruliseks.
(10)     Prantsusmaa tööturu toimimist
saaks parandada, vähendades veelgi tööturu killustatust. Uue töölepingu (contrat
de sécurisation professionnelle, CSP) kohaselt, mis võeti kasutusele 2011.
aasta juuli seadusega ning millega liideti kaks olemasolevat töölepingut, läheb
majanduslike raskuste korral vallandatud töötajate nõustamise kohustus
tööandjalt avaliku sektori tööhõivetalitusele (Pôle emploi). See on samm
edasi, kuid selle mõju on piiratud. Samuti on võetud mitmed meetmed või toimub
arutelu nende rakendamise üle, et pakkuda ajutistes raskustes olevatele
ettevõtetele paindlikku töökorraldust. Kõnealused meetmed ei ole siiski
suunatud konkreetselt tööturu killustatuse probleemi lahendamisele.
Tööhõivekaitse õigusaktide läbivaatamise käigus on selgunud, et töötajate
vallandamise haldusmenetlus on tööandja jaoks jätkuvalt seotud ebakindluse ja
võimalike suurte kuludega. Lisaks on oluline tagada, et miinimumpalga mis tahes
muutumine toetaks eelkõige noorte ja madala kvalifikatsiooniga töötajate tööhõivet.
(11)     Positiivseks võib pidada
seoses pensionireformiga võetud meetmeid vanemaealiste töötajate palkamise
soodustamiseks, sealhulgas ettevõtetele esitatud nõuet rakendada meetmeid
aktiivse tööea pikendamiseks. Asjaomased tegevuskavad ei ole tavaliselt siiski
piisavalt ambitsioonikad ega sisalda meetmeid, mille abil lühendada tööaega või
pakkuda konkreetselt vanemaealiste töötajate vajadustele kohandatud töökohti.
Pealegi võivad vanemaealiste töötajate töötushüvitiste süsteemi teatavad
aspektid (kestus ja see, et hüvitised ei ole vähenevad) pakkuda töötamiseks
vähe stiimuleid. Täiskasvanuhariduse valdkonnas on vaja ambitsioonikat
strateegiat, et suurendada täiskasvanud töötajate tööalast konkurentsivõimet.
(12)     Selleks et vähendada noorte
töötust, on Prantsusmaa ametiasutused võtnud endale kohustuseks suurendada
2015. aastaks praktikakohtade arvu 600 000-lt 800 000-le. 2011. ja
2012. aastal võeti mitmeid meetmeid, et suurendada praktikantide kvooti
ettevõtetes ja karmistada karistusi ettevõtetele, kes nõudeid ei täida.
Kõnealustest meetmetest hoolimata on praktikakohtade arv ikka veel eesmärgist
kaugelt väiksem. Hiljuti Prantsusmaa ametiasutuste tellimusel koostatud
aruandest selgus, et 40 % VKEdest on seisukohal, et praktikantide oskused
ei vasta nende vajadustele. Seega saavutataks noorte töötusega võitlemise
poliitikas suuremat edu, kui haridussüsteemi vahendusel omandatud oskused
vastaksid paremini tööturu vajadustele.
(13)     Tööhõiveameti (ANPE) ja
töötushüvitiste fondi (UNEDIC) ühendamisega üheks asutuseks (Pôle emploi)
ei ole seni kaasnenud oodatud tulemusi teenuste osutamise tõhususe ja nende
kvaliteedi osas. 2012. aasta jaanuaris (valitsuse, sotsiaalpartnerite ja Pôle
emploi vahel) allakirjutatud uus mitmeaastane kolmepoolne leping, mis
käsitleb Pôle emploi' tegevust ja teenuseid ajavahemikus 2012–2014, on
samm õiges suunas. Ometi tuleb veel kindlaks määrata hulk eesmärke, mistõttu on
reformi ambitsioone praegusel etapil raske hinnata. Reformi usutavust
vähendavad ka riiklike tööturutalituste eelarvelised ja inimressursi piirangud.

(14)     2012. aasta veebruaris tõstis
Prantsusmaa käibemaksumäära 1,6 protsendipunkti võrra (21,2 %-ni)
ning kapitalitulult ja kapitali kasvutulult makstavaid sotsiaalmakse
2 protsendipunkti võrra (15,5 %-ni), et kompenseerida väiksemaid
tööandja sotsiaalkindlustusmakseid. See on asjakohane meede, et toetada
paremini tasakaalustatud maksusüsteemi, kus maksukoormus nihutatakse
tööjõumaksudest eemale. Nagu märgitakse komisjoni talituste tehtud
makromajandusliku tasakaalustamatuse põhjalikus analüüsis, võiks see aidata
parandada Prantsusmaa ekspordi kulupõhist konkurentsivõimet ja omada
positiivset mõju ettevõtete kasumlikkusele ning pikemas perspektiivis ka
investeeringutele ja hinnavälisele konkurentsivõimele. Siiski on reformi kohaldamisala
liiga kitsas. Kuigi on tehtud jõupingutusi maksukulude vähendamiseks, on samal
ajal siiski tõstetud teatavaid makse, mis kalduvad suurendama juba niigi suurt
tööjõu maksukoormust. Prantsusmaa on ELis eelviimasel kohal keskkonnamaksude
osakaalu poolest maksutulus. Seega saab kõnealuseid makse oluliselt tõsta. Seni
ei ole võetud kindlaid meetmeid selle hindamiseks, kas teatavate alandatud
maksumääradega on saavutatud nende tööhõivealased või sotsiaalsed eesmärgid
(eelkõige vähendatud käibemaksumäära puhul).
(15)     Ettevõtluskeskkonna
lihtsustamiseks ning teatavatel reguleeritud kutse- ja ametialadel tegutsemise
piirangute kaotamiseks on vastu võetud hulk reforme, kuid neist ei piisa
tööturule sisenemise tõkete ja piiravate tegutsemistingimuste kõrvaldamiseks
paljudes muudes valdkondades (nt veterinaararstid, taksojuhid,
tervishoiutöötajad, õiguselukutsete esindajad, sealhulgas notarid). Seetõttu
tuleb reguleeritud ametialade puhul tööturule sisenemise ja nendel ametialadel
tegutsemise tingimused horisontaalsemalt ja süstemaatilisemalt läbi vaadata, et
hinnata nende vajalikkust ja proportsionaalsust. Jaesektoris peaks olema
turustajal võimalik vabalt määrata hinda ja muid müügitingimusi, et tarbija
saaks kasu madalamatest hindadest. Tarbijad võiksid selles väga
kontsentreeritud sektoris kasu saada ka muudest konkurentsi soodustavatest
meetmetest, nagu ruumilise planeerimise piirangute kaotamine või läbivaatamine
ning uute müügikohtade avamise korra lihtsustamine.
(16)     Veelgi tuleks suurendada
konkurentsi mitmes võrgutööstuses (elektri hulgiturg, raudteesektor), sest
nendes sektorites elluviidud reformidega on saavutatud ainult osalisi tulemusi.
Prantsusmaa elektriturg on üks ELi kontsentreeritumaid. Elektrituru
ümberkorraldamise (Nouvelle Organisation du Marche de l'Electricite,
NOME) seadusel on olnud konkurentsile positiivne mõju, kuid tuleb võtta
lisameetmeid, et parandada Prantsusmaal alternatiivsete operaatorite
juurdepääsu elektrienergia tootmisvõimsusele, nagu hüdroenergia tootmine.
Raudteetranspordi valdkonnas on uute ettevõtjate turuletulek piiratud nii
kaubavedude kui ka rahvusvahelise reisijateveo sektoris, kaubavedude valdkonnas
on ikka veel alles tehnilised tõkked mittediskrimineerivale juurdepääsule.
(17)     Prantsusmaa ekspordi turuosa
vähenes 2005.–2010. aastal 19,4 %, mis on üks suurimaid langusi
liikmesriikide hulgas ja palju suurem komisjoni poolt 14. veebruaril 2012.
avaldatud häiremehhanismi aruandes esitatud künnisest. Komisjoni talitused
järeldasid Prantsusmaa põhjalikus analüüsis, et ekspordi turuosa kaotus tulenes
nii kulupõhise kui ka hinnavälise konkurentsivõime, eriti aga viimase,
vähenemisest. Eelkõige survestab Prantsusmaa ettevõtjate kasumlikkust tööjõu
ühikukulude kasv, mis piirab nende kasvuvõimet, suutlikkust teha vajalikke investeeringuid
tulemuslikkuse parandamiseks ja tegeleda innovatsiooniga. Erasektori
innovatsiooni edendamise poliitikat tuleks jälgida ja täiendada seda meetmetega
Prantsusmaa ettevõtjate kasumlikkuse taastamiseks.
(18)     Prantsusmaa on võtnud mitmeid
kohustusi laiendatud euroala pakti alusel. Kõnealused kohustused ja 2011.
aastal võetud kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise,
konkurentsivõime parandamise ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tugevdamisega.
Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste
täitmist. Soovitustes on arvesse võetud kõnealuse hindamise tulemusi.
(19)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Prantsusmaa majanduspoliitikat. Hinnati
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs.
Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Prantsusmaa
fiskaal- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka
nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust
tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi
tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni
soovitused kajastuvad allpool 1.–5. soovituses.
(20)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud Prantsusmaa stabiilsusprogrammi ja tema
arvamus[9]
selle kohta on väljendatud eeskätt 1. soovituses.
(21)     Võttes arvesse komisjoni
põhjaliku analüüsi ja kõnealuse hindamise tulemusi, on nõukogu läbi vaadanud
Prantsusmaa 2012. aasta riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Nõukogu
soovitused, mis on tehtud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel,
kajastuvad eeskätt allpool soovitustes 2, 4 ja 5,
SOOVITAB Prantsusmaal võtta
ajavahemikus 2012–2013 järgmisi meetmeid:
1.           Tugevdada ja rakendada
eelarvestrateegiat, mida toetavad piisavalt täpsustatud meetmed, aastal 2012 ja
sellele järgnevatel aastatel, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegne
korrigeerimine ja ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohastes nõukogu
soovitustes täpsustatud struktuurilise kohanduse saavutamine. Seejärel tagada
asjakohane struktuuriline kohandus, et saavutada piisavad edusammud keskpika
perioodi eelarve-eesmärkide suunas, sh kulueesmärgi täitmine, ning tagada
piisavad edusammud võla vähendamise sihttaseme saavutamise suunas. Jätkata
pensionisüsteemi jätkusuutlikkuse ja asjakohasuse läbivaatamist ja võtta
vajaduse korral täiendavad meetmed.
2.           Viia ellu täiendavaid
reforme, et piirata tööturu killustatust, vaadates sotsiaalpartneritega
konsulteerides ja kooskõlas riigisiseste tavadega läbi tööhõivekaitse
õigusaktide teatavad aspektid, eelkõige need, mis on seotud töötajate
vallandamise a haldusmenetlusega; tagada ka edaspidi, et miinimumpalgaga seotud
mis tahes muudatustega toetatakse töökohtade loomist ja konkurentsivõimet; võtta
meetmeid täiskasvanute osaluse suurendamiseks elukestvas õppes.
3.           Võtta vastu tööturumeetmed,
et tagada vanemaealiste töötajate pikem tööiga. Parandada noorte (eriti nende,
keda ohustab pikaajaline töötus) tööalast konkurentsivõimet, pakkudes eelkõige
rohkem ja paremaid praktikakavasid, mis vastavad hästi noorte vajadustele.
Tõhustada aktiivset tööturupoliitikat ja tagada riiklike tööturuasutuste
tulemuslikum tegevus individuaalse toetuse pakkumisel.
4.           Võtta täiendavaid meetmeid
lihtsama ja paremini tasakaalustatud maksustamissüsteemi rakendamiseks, et
nihutada maksukoorem tööjõumaksudelt muude maksustamisvormide suunas, mis
koormavad vähem majanduskasvu ja välist konkurentsivõimet, eelkõige keskkonna-
ja tarbimismaksude suunas. Jätkata jõupingutusi (eelkõige võlgade tekkimist
soodustavate) maksukulude vähendamiseks ja ühtlustamiseks. Vaadata läbi
praeguste vähendatud käibemaksumäärade tulemuslikkus töökohtade loomise
toetamisel.
5.           Jätkata
jõupingutusi põhjendamatute piirangute kaotamiseks reguleeritud ameti- ja
kutsealadelt, eelkõige teenuste ja jaesektoris. Võtta täiendavad meetmed
võrgutööstuste liberaliseerimiseks, eelkõige elektri hulgiturul. Arendada
elektrivõrkude vastastikuse sidumise võimsust ning lihtsustada uute
operaatorite turule tulekut kaubavedude ja rahvusvahelise reisijateveo
sektoris.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2012) 313 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[5]               Nõukogu 26. aprilli 2012. aasta otsus 2012/238/EL.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 155 final.
[8]               Tsükliliselt kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete
ja ajutiste meetmete arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber
programmis esitatud teabe alusel ja ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.
[9]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


				|

		52012DC0309

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Ühendkuningriigi 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ühendkuningriigi lähenemisprogrammi (2012–2017) kohta /* COM/2012/0309 final  */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Ühendkuningriigi 2012.
aasta riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Ühendkuningriigi lähenemisprogrammi (2012–2017)
kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti
selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti
selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)(1)   Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni
ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia
„Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning
keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa
jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
(2)(2)   Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja
liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21.
oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;[5] mõlemat
dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma
koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)(3)   Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse Ühendkuningriigi
2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Ühendkuningriigi
ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta.
(4)(4)   Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase
majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab
majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta
algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel
vastu häiremehhanismi aruande,[6]
milles nimetati Ühendkuningriiki ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb
põhjalikult analüüsida.
(5)(5)   Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse
tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu
hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja
majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased
majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(6)(6)   Ühendkuningriik esitas 30. aprillil 2012 oma lähenemisprogrammi
ajavahemikuks 2011–2012 kuni 2016–2017 ning oma riikliku reformikava 2012.
aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid,
hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011
artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud, kas Ühendkuningriiki mõjutab
negatiivselt makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon jõudis põhjaliku
analüüsi käigus järeldusele,[7]
et Ühendkuningriigis on sisemine tasakaalustamatus, kuigi mitte
ülemäärane.
(7)(7)   Tuginedes nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aasta
lähenemisprogrammile antud hinnangule, on nõukogu arvamusel, et programmi
eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Programmis
esitatud eelarvestrateegia eesmärk on rakendada vajalikku eelarve
konsolideerimist, et saavutada valitsemissektori eelarve-eesmärgid seoses
netovõla ja tsükliliselt kohandatud jooksevkontoga. Lähenemisprogramm ei
sisalda stabiilsuse ja kasvu paktiga ette nähtud keskpika perioodi eesmärki.
Programmi prognooside kohaselt ei kõrvaldata ülemäärast eelarvepuudujääki
nõukogu 2. detsembri 2010. aasta soovituses kehtestatud tähtajaks, vaid aasta
hiljem. Valitsemissektori eelarve puudujääk 2014.–2015. aastal, mis on nõukogu
kehtestatud tähtaeg, on hinnanguliselt 4,4 % SKPst, mis tähendab, et
võttes aluseks (ümber arvutatud) struktuurse puudujäägi,[8] on
ajavahemikus 2010–2011 kuni 2014–2015 keskmine eelarve konsolideerimine
1,25 % SKPst, mis on vähem kui ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse
raames nõukogu soovituses esitatud 1¾ %. Kuigi valitsus ei ole kõrvale
kaldunud oma eelarve konsolideerimise strateegiast, mis algselt eelmiste
makromajanduslike prognooside alusel näis olevat piisav, et täita ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse eesmärke, on majanduskasvu väljavaadete halvenemine mõjutanud
eelarvetulemusi ja väljavaadet. Tulumeetmeid on kasutatud eelkõige eelarve
konsolideerimise kohandamiskava algusaastatel. Peaaegu 40 % ajavahemikuks
2010–2011 kuni 2014–2015 kavandatud kogu aastasest eelarve konsolideerimisest
on saavutatud 2011.–2012. aasta lõpuks, sealhulgas 30 % kulude kärpest ja
kaks kolmandikku maksutulude netokasvust. Võimalikud tulud, mis saadakse maksusüsteemi
suuremast tõhususest, mis tuleneb käibemaksumäära struktuuri läbivaatamisest,
on jätkuvalt suhteliselt alakasutatud. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks
valitsemissektori puudujääk 2011.–2012. aastal olema 8,3 % SKPst,
2012.–2013. aastal 5,9 % SKPst, 2013.–2014. aastal 6,0 % SKPst,
2014.–2015. aastal 4,4 % SKPst, 2015.–2016. aastal 2,9 % SKPst ning
2016.–2017. aastal 1,2 % SKPst. Need prognoosid on mõnevõrra
madalamad komisjoni talituste prognoosidest, kes oma 2012. aasta
kevadprognoosis eeldasid 2012.–2013. aastaks puudujääki 6,1 % SKPst (mis
oleks ilma eelseisvat ühekordset pensionifondi ülekandmist arvesse võtmata
7,9 %) ja 2013.–2014. aastaks 6,5 % SKPst. Erinevus tuleneb
madalamast kasvuprognoosist ja Eurostati poolt Ühendkuningriigi andmete suhtes
kohaldatud muudatustest. Valitsemissektori eelarvekavasid kohandati mõnevõrra
2011. aasta sügisaruandes, et panna suuremat rõhku majanduskasvu suurendavatele
kuluvaldkondadele, kuid avaliku sektori investeeringud vähenevad aastateks
2014–2015 siiski märgatavalt. Valitsemissektori võlg, mis 2013.–2014. aastal on
prognooside kohaselt 94,7 %, saavutab kõrgpunkti eeldatavasti 2014.–2015.
aastal.
(8)(8)   Kriisi puhkedes oli eluasemeturul ülekuumenemine, mille käigus
kinnisvarahindade suhe sissetulekutesse saavutas rekordtaseme, kuna suurenes
tendents, mille kohaselt üha enam ületas elamispindade nõudlus pakkumist,
mistõttu kasvas hüpoteeklaenude maht suureks. Komisjoni põhjaliku analüüsi
kohaselt on Ühendkuningriigi majanduse sisemise tasakaalustamatuse põhjuseks
kodumajapidamiste kõrge võlakoormus. Kuna suur osa hüpoteeklaenudest on muutuva
intressimääraga, on kodumajapidamiste rahaline olukord vastuvõtlik
intressimäära tõusule, mis võib finantssektori kaudu destabiliseerida tühimõju
majandusele tervikuna. Kodumajapidamiste võlgade püsiv ja märkimisväärne langus
on tõenäoline ainult siis, kui eluasemehinnad langevad võrreldes kasutatava
tuluga; siiski, kui eluasemete nominaalhinnad langeksid kiiresti, on oht, et
paljud leibkonnad satuvad olukorda, kus nende võlad ületavad nende varade
väärtuse. Elamuehituse tase on jätkuvalt rekordmadal, seda nii piirava
planeerimissüsteemi kui ka tsükliliste puuduste tõttu, ning ka üldine tegevus
eluasemeturul on ikka veel vaibunud. Valitsus avaldas 2011. aasta novembris oma
eluasemestrateegia Inglismaa jaoks, mille eesmärk on hõlbustada elamuehituse
kasvu, kuid oluline ebakindlus valitseb jätkuvalt seoses sellega, milline on
uue süsteemi puhasmõju eluasemeturu arengule. Eluasemestrateegias ei mainitud
ka omandi maksustamise küsimust, millega seoses Ühendkuningriigi süsteem sisaldab
nii regressiivset korduvat maksu (kohalik maks) kui ka progresseeruvat
tehingumaksu (maa templimaks), millel võib olla oma osa eelarve tulude
tsüklilises arengus ja finantsstabiilsuses. Seoses maa templimaksuga tehti
2012. aasta eelarves mõningad kohandused, kuid selles valdkonnas üldiselt on
tehtud ainult väikeseid muudatusi.
(9)(9)   Ühendkuningriigis suurenevad töötuse ja tööjõus osalemise määraga
seotud probleemid. Praegu on Ühendkuningriigis töötuse määr 8,4 %.
Tööpuudus noorte hulgas on palju kõrgem (22,2 %) ning Ühendkuningriigis on
rohkem kui 38 % töötutest nooremad kui 25-aastased. 17,7 % noortest
(16–24 aastat vanad) ei tööta ega omanda haridust või kutset. Erasektori
tööhõive on tagasihoidlikult suurenenud, kuid see ei ole olnud piisav, et korvata
tööhõive vähendamist avalikus sektoris ja tööjõu kasvu. Ühendkuningriigis
on madala kvalifikatsiooniga töötajate ülepakkumine, kusjuures nõudlus nende
järele väheneb, ning puudus on töötajatest, kellel on kvaliteetsed kutse- ja
tehnilised oskused, mida on eriti vaja kaupade toomise ja ekspordi sektorites,
kus Ühendkuningriigi näitajad on suhteliselt nõrgad. Kutsehariduse ja
-koolituse poliitika keskendub peamiselt põhioskustele ja 2. taseme
kvalifikatsioonidele, kuid majandus vajab üha enam sellest kõrgema taseme
kutsehariduse ja -koolituse kvalifikatsiooniga inimesi. Ühendkuningriigis on
jätkuvalt suhteliselt suur arv täiskasvanuid, kellel on väga kehv kirja- ja
arvutamisoskus ning kellel ei ole lihtne osaleda kutseõppes. Haridussüsteemist
varakult lahkunute määr on alates 2005. aastast suurenenud 3,3
protsendipunkti ning on tasemel 14,9 %, mis on ELi keskmisest kõrgem;
koolist väljalangemise vältimiseks on madala sissetulekuga perekondade jätkuv
toetamine määrava tähtsusega.
(10)(10)           Valitsus rakendab hoolekande reformikava, et aidata
rohkemal hulgal inimestel saada tööle, samal ajal toetades kõige haavatavamaid.
Sotsiaalhüvitis Universal Credit, mille eesmärk on lihtsustada hüvitiste
süsteemi, ei ole veel rakendunud, kuid püsivad olulised riskid, et uute poliitikameetmete
positiivset mõju tööhõivele ja sisetulekutele pärsib hüvitiste jaoks kasutada
olevate summade vähenemine; seega on oht, et suureneb vaesus, eelkõige lastega
perede hulgas. Sõltumatute hinnangute kohaselt saavutab laste absoluutne vaesus
2020.–2021. aastal kõrgeima taseme alates 2001.–2002. aastast, ning
valitsus ei suuda täita laste vaesust käsitlevas seaduses sätestatud laste
vaesuse vähendamise arvulisi eesmärke. Lastehoiuteenuste puudulik
kättesaadavus, eelkõige madalapalgaliste jaoks, tekitab ikka veel märgatavaid
probleeme ning valitsus ei ole veel koostanud asjakohaseid kavasid selle
probleemiga tegelemiseks. Probleemi võivad halvendada ka lastehoiuteenuse
toetamise kärped.
(11)(11)           Rahastamistingimused on jätkuvalt ranged ja seda
eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks. Netolaenuandmine
ettevõtlussektorile oli 2011. aastal negatiivne, kuid uuringutest nähtub, et
suurel arvul väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel on krediidipiirangud.
Lisaks on jätkuvalt juurdepääs muudele kui pankade antavatele laenudele olemas
vaid suurematel ettevõtjatel ning konkurents pangandussektoris on piiratud.
Olenemata meetmetest, mis ametiasutused on võtnud olukorra parandamiseks,
jätkub alternatiivseid võlaturge käsitleva Breedoni rakkerühma hinnangu
kohaselt järgmisel viiel aastal märkimisväärne rahastamise puudujääk, seda
eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks.
(12)(12)           Ühendkuningriigil on keerukas ülesanne parandada oma
energeetika- ja transporditaristut, mis on seotud eelduste loomisega
pikaajalise majanduskasvu ja konkurentsivõime jaoks, ning tegeleda
Ühendkuningriigi välise konkurentsi puudumise põhjustega tootmissektorites.
Ühendkuningriik vajab märkimisväärseid investeeringuid, et täiendada oma
elektrienergia tootmisvõimsust, arvestades vajadust asendada suur osa oma
praegusest tootmisvõimsusest, mis järgmise aastakümne jooksul jõuab elutsükli
lõppu, ning vajadust järgida taastuvenergia täitmise kohustust ja rangemaid CO2-heite
standardeid. . Ühendkuningriigi transpordisektori võrgustike läbilaskevõime ja
kvaliteet on puudulik, mis võib vastu töötada valitsuse eesmärgile suunata
Ühendkuningriigi majandus nii, et suurendatakse investeeringuid ja eksporti.
Valitsuse eelarve konsolideerimise strateegia osana vähenevad avaliku sektori
netoinvesteeringud järsult 2014.–2015. aastaks, mis võib süvendada praegust
survet transpordiinfrastruktuurile juhul, kui alternatiivseid rahastamisallikad
ei ole tagatud.
(13)(13)           Euroopa poolaasta raames teostas komisjon
Ühendkuningriigi majanduspoliitika ulatusliku analüüsi. Ta on hinnanud
lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitanud põhjaliku ülevaate.
Komisjon on arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust jätkusuutliku
eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jaoks Ühendkuningriigis, vaid ka seda,
kas need on kooskõlas ELi eeskirjade ja suunistega, arvestades vajadust
tugevdada kogu Euroopa Liidu majanduse juhtimist, andes ELi tasandi panuse
tulevastesse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames
koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool 1.–6. soovituses.
(14)(14)           Võttes arvesse komisjoni hinnangut, on nõukogu läbi
vaadanud Ühendkuningriigi lähenemisprogrammi ning nõukogu arvamus[9] kajastub
eelkõige 1. soovituses.
(15)(15)           Võttes arvesse määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5
kohaselt teostatud komisjoni põhjaliku analüüsi ja kõnealuse hinnangu tulemusi,
on nõukogu läbi vaadanud Ühendkuningriigi 2012. aasta riiklikku reformikava ja
Ühendkuningriigi lähenemisprogrammi (2012–2017). Nõukogu soovitus vastavalt määruse
(EL) nr 1176/2011 artiklile 6 on väljendatud eelkõige 2., 3. ja 6. soovituses,
SOOVITAB Ühendkuningriigil võtta
ajavahemikus 2012-2013 järgmisi meetmeid:
1.1.        Täielikult rakendada 2012.–2013. aasta eelarvestrateegiat
ning tugevdada 2013.–2014. aasta ja hilisemate aastate eelarvestrateegiat, mida
toetatakse piisavalt täpsustatud meetmetega, et tagada ülemäärase
eelarvepuudujäägi õigeaegne kõrvaldamine jätkusuutlikul viisil ning ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse kohaselt nõukogu soovitustes kehtestatud struktuurse
kohandamise saavutamine, ning viia kõrge valitsemissektori võlasuhte püsivalt
langustendentsi. Seada prioriteediks majanduskasvu soodustavad kuluvaldkonnad,
et vältida riski, et majanduskasvu keskpika perioodi väljavaate edasine
halvenemine mõjutab negatiivselt riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust.
2.2.        Tegeleda kõrgete ja volatiilsete eluasemehindade ning
kodumajapidamiste kõrge võlakoormuse destabiliseeriva mõjuga, rakendades
ulatuslikku eluasemereformi kava, et suurendada eluasemete pakkumist ning muuta
eluaseme soetamine taskukohasemaks ja vähendada eluaseme puhul antava
riigitoetuse vajadust. Viia ellu hüpoteeklaenuturu, üürituru,
finantsregulatsiooni ja omandi maksustamise täiendavaid reforme, et vältida
üleliigset volatiilsust ja moonutusi eluasemeturul.
3.3.        Jätkata noorte inimeste tööalase konkurentsivõime
parandamist, eelkõige nende, kes ei tööta ega omanda haridust või kutset,
sealhulgas Youth Contract kava abil. Tagada, et praktikakavasid kasutab
rohkem noori inimesi, need keskenduvad piisavalt kõrgetasemelistele oskustele
ning neisse on kaasatud rohkem väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid.
Võtta meetmeid, et vähendada nende noorte suurt osakaalu, kes lahkuvad koolist
väga kehvade põhioskustega.
4.4.        Kiirendada meetmete võtmist, et hõlbustada tööta
leibkondadest pärit inimeste tööturule integreerumist. Tagada, et
kavandatud hoolekande reformidega ei kaasne laste vaesuse suurenemist. Täielikult
rakendada meetmed, mille eesmärk on lihtsustada lastehoiuteenuste
kättesaadavust.
5.5.        Veelgi parandada pankadepoolse rahastamise ja pankadeväliste
rahastamisvahendite kättesaadavust erasektoris ning eelkõige väikestele ja
keskmise suurusega ettevõtjatele. Toetada konkurentsi pangandussektoris,
eelkõige meetmete abil, millega vähendatakse turule sisenemise tõkkeid,
suurendatakse läbipaistvust ja lihtsustatakse pankade vahetamist, nagu on
soovitanud pangandusvaldkonna sõltumatu komisjon, ning uurida võimalusi
juurdepääsu parandamiseks riskikapitalile ja muud liiki pankadevälisele
laenuandmisele.
6.6.        Rakendada pikaajalist strateegiat Ühendkuningriigi
võrguinfrastruktuuri läbilaskevõime ja kvaliteedi parandamiseks, sealhulgas
võtta meetmeid probleemidega tegelemiseks transpordi- ja energiavõrkudes,
soodustades tõhusamat ja toimivamat planeerimise ja otsuste tegemise protsessi,
ning rakendada asjakohaseid avaliku ja erasektori rahastamiskavu.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L
209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2012)
309 (final).
[4]               P7_TA(2012)0048
ja P7_TA(2012)0047.
[5]               Nõukogu
26. aprilli 2012. aasta otsus 2012/238/EL.
[6]               COM(2012)
68 (final).
[7]               SWD(2012)
161 (final).
[8]               Tsükliliselt
kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete
arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud
teabe alusel ja ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.
[9]               Vastavalt
nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0187

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Kreeka ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009  /* SEK/2007/0187 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 13.2.2007SEK(2007) 187 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Kreeka ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIÜldine taustStabiilsuse ja kasvu pakt, mis jõustus 1. juulil 1998, põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnustati selle kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammid ning nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ning ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Kreeka esitas oma esimese stabiilsusprogrammi 2000. aasta juunis. Määruse kohaselt esitas nõukogu 12. veebruaril 2001. aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on omakorda õigus neid kontrollida.PROGRAMMI AJAKOHASTATUD VERSIOONI HINDAMISE TAUSTKomisjon on kontrollinud Kreeka 18. detsembril 2006 esitatud viimast ajakohastatud stabiilsusprogrammi ning vastu võtnud soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt allpool hinnangus käsitletud põhipunktid).Asjaolud, mille põhjal on hinnatud eelarvestrateegiat ajakohastatud stabiilsusprogrammis, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvenäitajad;2.  riigi seisund stabiilsuse ja kasvu pakti korrigeerivate sätete alusel (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus);3.  kõige värskem hinnang riigi seisundile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta esitatud nõukogu arvamuse kokkuvõte); ning4.  komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavale.Viimaste aastate majandus- ja eelarvenäitajadKreekas on olnud kiire majanduskasv ning elatustase Kreekas on jõudmas järele EL 25 keskmisele.[2] Kreekas on kõrge inflatsioon, mis tuleneb mitmesugustest potentsiaalse kasvu ja struktuuriprobleemidest (tooteturu jäikus). Vaatamata tööjõupuudusele mõnes sektoris takistab tööturu jäikus tööjõu ümberpaigutumist, mille tõttu on tööpuudus riigis jätkuvalt suur, mis viitab tööjõu oskuste ja ettevõtjate vajaduste võimalikule ebakõlale, samas kui tööjõuturul osalemise määr on ELi standardite järgi madal, eriti naiste puhul. Kuigi tööviljakus kasvab jõudsalt, on tööjõukulude kasv kiirem ning ületab Kreeka peamiste euroala kaubanduspartnerite oma, mis nõrgendab riigi konkurentsiseisundit. Sellest tulenevalt on Kreeka kaubavahetuse puudujääk suur ja ülejääk teenuste valdkonnas kompenseerib seda üksnes osaliselt. Väliskaubanduse puudujääk tuleneb suuresti avaliku sektori puudujäägist. Kreeka eelarvepuudujääk on tavapäraselt olnud üle 3% SKTst. Kreeka riigivõlg on suur ja tõusta võivad ka riikliku tervishoiusüsteemi kulutused ja muud jooksvad kulud. See riiklike kulutuste arengumudel ei valmista muret üksnes sellepärast, et välislaene ei suunata tootlikesse investeeringutesse, vaid ka sellepärast, et välislaenamine sõltub riigi rahanduse usaldusväärsusest ja jätkusuutlikkusest.Kreeka ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusNõukogu võttis 5. juulil 2004. aastal EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 6 kohaselt vastu otsuse, et Kreekal on ülemäärane eelarvepuudujääk. Samal ajal võttis nõukogu vastu Kreekale adresseeritud EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohase soovituse korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2006. aastaks.Nõukogu võttis 18. jaanuaril 2005 vastu EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 8 kohase otsuse selle kohta, et Kreeka ei ole vastuseks sellele soovitusele võtnud tõhusaid meetmeid, ning saatis 17. veebruaril 2005 Kreekale EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 9 kohase teate, et Kreekal tuleb võtta ülemäärase eelarvepuudujäägi vähendamiseks meetmed, mida peetakse vajalikuks olukorra parandamiseks. Selle teate kohaselt tuleb Kreekal jätkuvalt oma ülemäärane eelarvepuudujääk korrigeerida 2006. aastaks. Komisjon võttis 6. aprillil 2005 vastu teatise nõukogule, mis käsitleb meetmeid, mida Kreeka on võtnud vastuseks nõukogu teatele ning milles on arvesse võetud Kreeka stabiilsusprogrammi 2005. aasta märtsis ajakohastatud versiooni, mis esitati nõukogu teate järel. Teatises järeldatakse sel ajal olemas olnud teabe põhjal, et Kreeka valitsus on võtnud vastu nõukogu teatega kooskõlas olevad otsused ning täiendavaid samme Kreeka ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlemiseks vaja ei ole. Nõukogu toetas seda hinnangut oma 12. aprilli 2005. aasta istungil.Varasemale programmile nõukogu arvamuses antud hinnangNõukogu võttis 14. märtsil 2006 vastu arvamuse Kreeka stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta, mis hõlmas ajavahemikku 2005–2008. Nõukogu „tervitas seni tehtud jõupingutusi ja valitsuse seatud prioriteeti, milleks on puudujäägi püsiv vähendamine“. Nõukogu märkis, et „üldiselt on programmi strateegia piisav, et parandada ülemäärane puudujääk 2006. aastaks, juhul kui kavandatud kohandamine täies ulatuses ellu viiakse ja olenevalt sellest, kuidas kavandatud puudujääke mõjutab asjaolu, et andmeid võidakse statistiliselt veelgi korrigeerida“. Nõukogu 17. veebruaril 2005. aastal antud soovituste valguses kutsus nõukogu Kreekat asutamislepingu artikli 104 lõike 9 alusel üles:„i) rakendama vajalikke alalisi meetmeid, mis viivad ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamisele hiljemalt 2006. aastaks;ii) püüdlema jätkuvalt struktuurse puudujäägi vähendamise poole, et saavutada programmis esitatud keskmise pikkusega perioodi eesmärk, kasutades esmaste kulutuste vähendamiseks ära praegu Kreekas valitsevat majanduse tõusuaega;iii) suurendama jõupingutusi, et kindlaks teha ja kontrollida lisaks netolaenudele ka teisi tegureid, mis mõjutavad võlataseme muutumist, eesmärgiga tagada võla suhte piisav vähenemine ja kontrollväärtuseni jõudmine rahuldavas tempos;iv) kontrollima riiklikke pensionikulusid, rangelt rakendama heakskiidetud pensionireforme ning viima läbi täiendavaid struktuurireforme, et tagada riigi rahanduse jätkusuutlikkus;v) veelgi parandama riigi rahandust käsitlevate andmete kogumist ja töötlust, eelkõige tõhustades mehhanisme, mis tagavad eelarveandmete ja eelkõige sotsiaalkindlustusandmete kiire ja korrektse esitamise.“Komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavaleKreeka riikliku reformikava rakendamise aruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 2006. aasta oktoobris. Kreeka riiklikus reformikavas on määratud kindlaks peamised ülesanded/prioriteedid: eelarve konsolideerimine, teadus- ja arendustegevus, innovatsioon, avaliku halduse ajakohastamine, aktiivne tööturupoliitika ning hariduse ja koolituse reformimine.Komisjoni hinnangus sellele programmile (võetud vastu 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande[3] osana) märgiti, et Kreeka edu riikliku reformikava rakendamisel on olnud piiratud. Kreeka teeb suhteliselt suuri edusamme makromajanduse vallas, samas kui mikromajanduse ja tööhõivereformid edenevad visalt. Valitsemisega seoses on vaja eri haldustasandite paremat omavahelist koordineerimist ja suuremat vastutustunnet.Arvestades väljaselgitatud plusse ja miinuseid, soovitati Kreekal võtta meetmeid järgmistes valdkondades: eelarve konsolideerimine, avalik haldus, töökaitse ja haridus.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis osalevate (ERM II) liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usutavust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemisviis pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks;[4] majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis Euroopa Ülemkogule 7. juunil 2005. aastal saadetud edastamisteatises majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; tegevusjuhendi täitmist[5], mis näeb stabiilsus- ja lähenemisprogrammide jaoks muu hulgas ette ühtse struktuuri ning ühtsed andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Kreeka ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[6] eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega,ON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:5.  [27. veebruaril 2007] vaatas nõukogu läbi Kreeka ajakohastatud stabiilsusprogrammi aastateks 2006–2009. [7]6.  Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumiga nähakse ette, et reaalse SKT kasv püsib stabiilsena ligikaudu 4% aastas. Praeguse teabe põhjal hinnates näib, et see stsenaarium põhineb 2006. ja 2007. aasta puhul usutavatel kasvuprognoosidel, järgnevate aastate puhul aga soodsatel prognoosidel, mille kohaselt hinnatakse majanduskasvu optimistlikult liiga suureks. Programmi inflatsiooniprognoosis hinnatakse inflatsiooni programmi lõpuaastatel liiga madalaks.7.  Komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosis hinnatakse valitsemissektori eelarvepuudujäägiks 2006. aastal 2,6% SKTst, mis vastab täielikult stabiilsusprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis seatud eesmärgile. Kogukulutuste puhul saavutati 2006. aasta eelarves seatud eesmärk. Kuigi põhiliste kululiikide puhul eesmärgid saavutati, tasakaalustas rahaliste sotsiaaltoetuste vähenemine täielikult riiklike investeeringute 0,5%lise ületamise SKTst. Kogutulu osutus oodatust veidi suuremaks. Ühekordsed meetmed asendati osaliselt aasta keskel rakendatud alaliste meetmetega, täpsemalt tõsteti kütuse- ja tubakaaktsiisi ning mobiilsideteenuste maksu. Nende alaliste meetmete rakendamise tulemusel laekunud tulu kompenseeris ühekordsete tulude vähenemise 2006. aasta eelarves ette nähtud 0,6%lt SKTst 0,4%ni.8.  Programmis kirjeldatud eelarvestrateegia kohaselt tuleb ülemäärane eelarvepuudujääk korrigeerida 2006. aastal. Ülejäänud programmiperioodil peab puudujääk vähenema pidevalt kuni 1,2%ni SKTst 2009. aastal. See 1,5 protsendipunkti puudujäägi vähenemine aastatel 2006–2009 jaguneb peaaegu võrdselt tulude suurenemise ja kulude vähenemise vahel. Tulude poolel oodatakse peamiselt kaudsete maksude ja sotsiaalkindlustusmaksete arvelt kogutulude suurenemist 0,75 protsendipunkti võrra SKTst. Kulude poolel on programmis samal ajal ette nähtud ligikaudu 0,75 protsendipunkti kogukulude vähenemine, millest 0,5 protsendipunkti tuleneb intressimaksete vähenemisest. Seepärast vähenevad esmased kulutused programmi kohaselt kõigest 0,25 protsendipunkti. Sotsiaaltoetused suurenevad kavakohaselt 0,5 protsendipunkti, mille tasakaalustab küllaga teiste kululiikide, peamiselt ühistarbimise vähenemine 0,75 protsendipunkti võrra. Esmane eelarveülejääk suureneks programmiperioodil 2009. aastani umbes ühe protsendipunkti võrra peaaegu 3%ni SKTst. Kuigi 2006.–2008. aasta eesmärgid ja programmi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on eelmise programmiga võrreldes üldiselt samad, on praegune, 2006. aasta kohandamine olulisem, sest 2005. aasta puudujääk (5,2% SKTst) on suurem kui programmi 2005. aasta detsembris ajakohastatud versioonis ette nähtud (4,3% SKTst).9.  Ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatud struktuurne tasakaal (s.t tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed) peaks paranema, kuna kavakohaselt peaks ligikaudu 3,5%line puudujääk 2006. aastal vähenema ligikaudu 1,75%ni SKTst programmiperioodi lõpus 2009. aastal. Nagu ka stabiilsusprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis, on eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärgiks seatud tasakaal või struktuurne ülejääk, mille saavutamist programmiperioodi jooksul ette nähtud ei ole. Kuna keskpika perioodi eesmärk on alammäärast (struktuurne puudujääk hinnanguliselt ligikaudu 1,5% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine võimaldama saavutada ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi tekkimise puhuks. Keskpika perioodi eesmärk on stabiilsuse ja kasvu pakti ning tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele ette nähtud vahemikus ning peegeldab õigesti võlasuhet ja potentsiaalset keskmist majanduskasvu pikaajalises plaanis.10.  Programmis esitatud eelarveprognooside riskid on enam-vähem tasakaalustatud kuni 2007. aastani, kuid hiljem võivad eelarvetulemused osutada prognoosidest kesisemaks. Eelkõige ei ole programmis 2008. ja 2009. aasta puhul antud piisavalt teavet kavandatud meetmete kohta ning tuginetud on soodsale makromajanduslikule stsenaariumile. Kuigi viimasel kahel aastal ei ole kõrvalekaldumisi täheldatud, ei saa varasematele kogemustele tuginedes välistada programmiperioodil kulutuste ületamise ohtu, samas kui tulud võivad laekuda oodatust vähemas mahus, juhul kui maksudest kõrvalehoidumise vastu võitlemiseks võetud meetmed osutuvad ebatõhusaks.11.  Arvestades seda riskihinnangut, on programmi eelarvepoliitiline hoiak kooskõlas nõukogu soovitusega ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks 2006. aastaks. Samas aga näib, et programm ei taga piisavat kindlusvaru kaitseks 3%lise kontrollväärtuse ületamise eest tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral programmiperioodil. Ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisele järgnevatel aastatel on oodata, et Kreekas jätkub majanduslik tõusuaeg. Arvestades seda hinnangut, tuleks kohandamise tempot programmi keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kiirendada, eriti pärast 2007. aastat, et see oleks kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, milles on sätestatud, et euroala ja ERM II liikmesriikidel peab struktuurne tasakaal paranema vähemalt 0,5% SKTst aastas ning et kohandamine peab olema suurem majanduse tõusuaegadel ning võib majanduse langusaegadel olla väiksem.12.  Valitsemissektori koguvõlg on 2006. aastal hinnangute kohaselt jõudnud tasemele 104% SKTst, mis ületab tunduvalt asutamislepingus sätestatud 60%lise kontrollväärtuse. Programmis on ette nähtud võlasuhte järkjärguline vähenemine ligikaudu 13 protsentipunkti võrra programmiperioodi jooksul, samas kui varude muutuste korrigeerimine toimub alates 2007. aastast väga väikeses mahus. Arvestades soodsaid kasvuprognoose ja eespool kirjeldatud ohte eelarvepuudujäägi eesmärkidele, ei vähene valitsemissektori koguvõla suhtarv pärast 2007. aastat tõenäoliselt nii soodsalt kui programmis prognoositud. Sellegipoolest näib riskihinnangut silmas pidades, et valitsemissektori võlasuhe on programmiperioodi jooksul kontrollväärtuse suunas piisavalt vähenemas.13.  Elanikkonna vananemise pikaajaline mõju Kreeka eelarvele ei ole selge, sest puuduvad pensionikulutuste pikaajalised prognoosid; samas on väga tõenäoline, et see on ELi keskmisest palju suurem. Viimaste olemasolevate andmete kohaselt (Kreeka stabiilsusprogrammi 2002. aastal ajakohastatud versioon) prognoositakse pikas perspektiivis, et pensionikulutuste suhe SKTsse kasvab oluliselt. Esmane eelarveseisund, mis on küll võrreldes 2005. aastaga paranenud, kujutab endast märkimisväärset ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkusele isegi ilma elanikkonna vananemise pikaajalist eelarvemõju arvesse võtmata. Lisaks sellele on koguvõla praegune tase oluliselt kõrgemal kui asutamislepingus sätestatud kontrollväärtus ning selle vähendamine nõuab pika aja jooksul suuri esmaseid ülejääke. Ohte riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele aitaks vähendada riigieelarve konsolideerimine koos kiireloomuliste reformimeetmetega elanikkonna vananemise tõttu tõenäoliselt suurenevate kulutuste kärpimiseks. Üldiselt on Kreeka rahanduse jätkusuutlikkusega seotud riskid suured. Riigieelarve pikaajalist jätkusuutlikkust oleks paremini võimalik hinnata pensionikulutuste pikaajaliste prognooside olemasolu korral.14.  Stabiilsusprogramm ei hõlma keskpika perioodi eelarvestrateegia raames riikliku reformikava 2006. aasta oktoobri rakendusaruande üldise mõju kvaliteedihindamist. Samuti ei ole korrapäraselt esitatud teavet riiklikus reformikavas kavandatud peamiste reformide otseste eelarvekulude või kokkuhoiu kohta ning kui 2007. aasta välja jätta, ei ole stabiilsusprogrammi eelarveprognoosides võetud selgesõnaliselt arvesse riiklikus reformikavas osutatud meetmete mõju riigi rahandusele. Sellegipoolest tunduvad stabiilsusprogrammis kavandatud meetmed riigi rahanduse valdkonnas olevat kooskõlas riiklikus reformikavas ettenähtutega. Eelkõige näib, et enamik riikliku reformikava rakendamisaruandes 2007. aastaks ette nähtud meetmeid on üle võetud 2007. aasta eelarveseadusesse, isegi kui neid ei ole üksikasjalikult kirjeldatud ning nende rakendamine tekitab kahtlusi nende eelarvemõju suhtes.15.  Programmi eelarvestrateegia on üldiselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega.16.  Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega on programmis esitatud kõik kohustuslikud andmed ja enamik vabatahtlikest andmetest.[8]Üldiselt võib teha järelduse, et pärast märkimisväärset eelarve konsolideerimist ja kiire majanduskasvu prognoose arvestades on programm kooskõlas eesmärgiga korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2006. aastaks ning selles on ette nähtud liikumine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi poole, mida programmiperioodil siiski ei saavutata. Eelarve konsolideerimine, mis muuhulgas tugineb intressikoormuse olulisele vähenemisele, on ohustatud, kuna pärast 2007. aastat ei ole konkreetsed meetmed täielikult määratletud.Arvestades eespool antud hinnangut, kutsutakse Kreekat üles:i) kasutama ära majanduse tõusuaega, et pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist kiirendada eelarve kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas, ning tagama, et võla suhe SKTsse vastavalt väheneks;ii) jätkama eelarveprotsessi parandamist, muutes seda läbipaistvamaks, määratledes pikemaajalise eelarvestrateegia ning rakendades tõhusalt esmaste kulutuste järelevalve- ja kontrollimehhanisme;iii) arvestades väga kõrget võlataset ning elanikkonna vananemisega seotud kulutuste prognoositud suurenemist, parandama riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, saavutades keskpika perioodi eelarve-eesmärgi, kontrollides riiklikke pensioni- ja tervishoiukulutusi ning viies järjekindlalt ellu jõustatud reforme, ning koostama võimalikult kiiresti elanikkonna vananemisega seotud kulutuste pikaajalised prognoosid.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reaalne SKT (muutus, %) | SP dets 2006 | 3,7 | 4,0 | 3,9 | 4,0 | 4,1 |KOM nov 2006 | 3,7 | 3,8 | 3,7 | 3,7 | puudub |SP dets 2005 | 3,6 | 3,8 | 3,8 | 4,0 | puudub |THHI inflatsioon (%) | SP dets 2006 | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 2,8 | 2,6 |KOM nov 2006 | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 3,3 | puudub |SP dets 2005 | 3,5 | 3,2 | 3,0 | 2,7 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | SP dets 20061 | 0,9 | 1,0 | 0,9 | 1,1 | 1,5 |KOM nov 20065 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,8 | puudub |SP dets 20051 | 1,1 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | puudub |Valitsemissektori eelarvetasakaal (% SKTst) | SP dets 2006 | -5,2 | -2,6 | -2,4 | -1,8 | -1,2 |KOM nov 2006 | -5,2 | -2,6 | -2,6 | -2,4 | puudub |SP dets 2005 | -4,3 | -2,6 | -2,3 | -1,7 | puudub |Esmane tasakaal (% SKTst) | SP dets 2006 | -0,4 | 2,0 | 2,0 | 2,4 | 2,9 |KOM nov 2006 | -0,4 | 2,0 | 1,8 | 1,7 | puudub |SP dets 2005 | 0,9 | 2,3 | 2,4 | 2,8 | puudub |Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal (% SKTst) | SP dets 20061 | -5,6 | -3,0 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |KOM nov 2006 | -5,9 | -3,3 | -3,3 | -3,1 | puudub |SP dets 20051 | -4,8 | -3,1 | -2,8 | -2,4 | puudub |Struktuurne tasakaal2 (% SKTst) | SP dets 20063 | -5,6 | -3,4 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |KOM nov 20064 | -5,9 | -3,7 | -3,3 | -3,1 | puudub |SP dets 2005 | -4,8 | -3,7 | -2,8 | -2,4 | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | SP dets 2006 | 107,5 | 104,1 | 100,1 | 95,9 | 91,3 |KOM nov 2006 | 107,5 | 104,8 | 101,0 | 96,4 | puudub |SP dets 2005 | 107,9 | 104,8 | 101,1 | 96,8 | puudub |Märkused: 1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe põhjal. 2 Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal (nagu eelmistes ridades), v.a ühekordsed ja ajutised meetmed. 3 Programmis esitatud ühekordsed ja ajutised meetmed (0,4% SKTst 2006. aastal). 4 Komisjoni talituste 2006. aasta sügisprognoosis esitatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed (0,4% SKTst 2006. aastal). 5 Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule, mis on aastatel 2005–2008 hinnanguliselt vastavalt 3,7%, 3,8%, 3,6% ja 3,5%. Allikas: Stabiilsusprogramm (SP); komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoos (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Kreeka ametiasutused esitasid 22. septembril Eurostatile ajavahemiku 1995 – 2005 uuendatud SKT andmed, milles on oluliselt korrigeeritud SKT taset. Kõnealune korrigeerimine viidi läbi korrapärase hindamismenetluse käigus, kooskõlas Eurostati statistikapraktikaga. Samas ei võeta ajakohastatud stabiilsusprogrammis (ja 2007. aasta eelarveseaduses) arvesse korrigeeritud SKT näitajaid. Võttes arvesse korrigeerimise suurust ja keerukust (Eurostat veel kontrollib korrigeeritud andmeid) on komisjon ajakohastatud programmi hindamisel kasutanud kõnealusele korrigeerimisele eelnenud SKT andmeid.[3] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule – Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[4] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus 12.10.2006, KOM(2006) 574, ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus, European Economy nr 4/2006.[5] „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta“, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11. 10. 2005.[6] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on osutatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] See esitati tegevusjuhendis sätestatud tähtajast (1. detsember) kaks nädalat hiljem.[8] Eelkõige puuduvad valitsemissektori kulutuste puhul andmed otstarbe, pikaajalise jätkusuutlikkuse ning SKT potentsiaalse kasvu kohta.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitletakse Prantsusmaa 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               20.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 213/8

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitletakse Prantsusmaa 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 213/03
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega.
   ning arvestades järgmist

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud Euroopa 2020. aasta strateegiaga.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (6)

               Prantsusmaa esitas 3. mail oma 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja riikliku reformikava 2011. aastaks. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht programmi üheaegselt.

               (7)

               Majandus- ja finantskriisi negatiivne mõju Prantsusmaale oli teiste liikmesriikidega võrreldes suhteliselt väiksem – Prantsusmaa SKP langes 2009. aastal 2,7 %, seda osalt mahukate majanduslike stabilisaatorite ja kodumajapidamiste tarbimise vastupanuvõime tõttu. Ka pangandussektor osutus vastupanuvõimeliseks. 2010. aastal majandus elavnes ja SKP kasvunumbriks oli kokkuvõttes 1,5 %. Ometi on majanduskriis avaldanud olulist mõju Prantsusmaa avaliku sektori rahandusele. Automaatsete stabilisaatorite ja suvakohaste stimuleerivate fiskaalmeetmete tõttu kasvas valitsemissektori puudujääk 3,3 %-lt SKPst 2008. aastal 7,5 %-ni SKPst 2009. aastal. Samuti on kriis süvendanud tööjõu ebapiisavat rakendamist ja struktuurilisi nõrkusi Prantsusmaa tööturul, kus tööpuudus oli 2010. aastal suhteliselt kõrge, s.o 9,7 %. Lisaks on kaupade kaubandusbilanss viimase kümnendi jooksul järk-järgult halvenenud, tuues esile Prantsuse ettevõtete kuludepõhise ja mitte-hinnapõhise konkurentsivõime probleemid.

               (8)

               Tuginedes ajakohastatud stabiilsusprogrammi hindamisele määruse (EÜ) nr 1466/97 kohaselt, on nõukogu arvamusel, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on optimistlik, eelkõige kuna oodatav majanduskasvu tase on hilisemate aastate potentsiaalsest majanduskasvust märgatavalt suurem. Pärast oodatust väiksemat, s.o 7 % SKPst moodustavat puudujääki 2010. aastal, kavatsetakse puudujääki 2013. aastal (s.o nõukogu poolt määratud tähtpäev ülemäärase puudujäägi kõrvaldamiseks) stabiilsusprogrammi abil vähendada 3 %-ni SKP-st ja jätkata eelarve konsolideerimist ka pärast seda. Võttes lähtepunktiks 2010. aasta, mil võlg moodustas 82 % SKPst, suureneb võla suhe kuni 2012. aastani (86 %), misjärel see hakkab pisut vähenema. Puudujäägi ja võla kohandamise teel seisavad mitmed riskid, sealhulgas võimalus, et makromajanduslik stsenaarium osutub halvemaks, asjaolu, et meetmeid ei ole 2012. aasta ja edaspidiste aastate eesmärkide saavutamiseks piisavalt täpsustatud ja asjaolu, et vaatamata oodatust paremale tulemusele 2010. aastal, ei ole varem eesmärke sageli saavutatud. Seepärast ei saa ülemäärase puudujäägi kõrvaldamist 2013. aastaks tagada, kui vajadusel ei võeta täiendavaid meetmeid. Keskpika perioodi eesmärki, s.o eelarve struktuurset tasakaalu, stabiilsusprogrammi kehtivusaja jooksul ei saavutata. Eelarvepositsiooni keskmine aastane paranemine (komisjoni talituste poolt ühiselt kokku lepitud metodoloogia alusel ümberarvutatuna) jääb ajavahemikul 2010–2013 pisut allapoole nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovituses esitatust (üle 1 % SKPst).

               (9)

               Suureks väljakutseks on jäänud eelarve konsolideerimise rakendamine. Kulude kõrvalekalde vältimine täielikult kindlaksmääratud meetmetele tuginevate tugevdatud eelarvepingutuste abil on jätkusuutliku eelarvepositsiooni taastamiseks hädavajalik, eriti kuna 2013. aasta eesmärk ei jäta künnise 3 % SKPst alla mitte mingit kindlusvaru. Lisaks oleks vastavalt 2010. aasta detsembris hääletatud riigi rahanduse aastatel 2011–2014 mitmeaastase finantsplaneerimise seaduses täpsustatule asjakohane kasutada kõiki erakorralisi tulusid selleks, et kiirendada puudujäägi ja võla vähendamist. Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid keskmise suurusega. Selleks et parandada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, võttis Prantsusmaa 2010. aastal vastu uue pensionireformi. Kavandatavad meetmed, sealhulgas minimaalse pensioniea järkjärguline tõstmine 60 aastalt 62 aastale ja riikliku pensioniea tõstmine 65 aastalt 67 aastale, samuti ennetähtaegselt pensionile jäämise kavade järkjärguline kaotamine peaks avaldama mõju vanemaealiste töötajate madalale tööhõive määrale. Lisaks peaks pensionisüsteem 2018. aastaks tasakaalustuma. Pärast seda on tõenäoline puudujäägi tekkimine, kui ei võeta täiendavaid meetmeid. Viimase pensionireformiga on loodud ka uus ametiasutus, pensioniskeemide juhtkomitee (Comité de pilotage des régimes de retraite), mis vastutab iga-aastaste hinnangute esitamise eest pensionikontode eelarvepositsiooni kohta ja kui esineb vähimgi tõenäosus, et olukord halveneb, siis parandusmeetmete ettepanemise eest.

               (10)

               Kehtivad tööhõivekaitse õigusaktid on ikka veel liiga ranged – majanduslikel põhjustel vallandamiste tingimuste suhtes valitseb õiguslik ebakindlus. See viib tööturul olukorrani, kus tähtajatute töölepingutega töötajad (s.o enamik tööturul osalejaist) saavad kasu suhtelisest kindlustundest, samal ajal kui tähtajaliste töölepingutega töötajatel (s.o enamik uusi tööturule sisenejaid) kindlustunne puudub. Tähtajaliste lepingute osakaal on niisiis märkimisväärselt suurem noorte töötajate seas ning üleminekuid tähtajaliselt lepingult tähtajatule on vähe. Selline segmenteerumine esineb ka kutseõppe kättesaadavuse osas. Selle tulemusel esineb selliste töötajate puhul suur tööjõu voolavus ja piiratud inimkapitali akumuleerimine. Noori töötajaid ja väheste oskustega töötajaid ohustavad seetõttu tööturul ebaproportsionaalsed riskid. Sotsiaalse dialoogi uuendamise seaduse ja 2008. aasta tööturu moderniseerimise seaduse eesmärk oli ajakohastada sotsiaaldialoogi ja lahendada tööturu dualismi probleem. Viimase seadusega kehtestati eelkõige uus menetlus alaliste töölepingute lõpetamiseks vastastikusel kokkuleppel („rupture conventionelle”), mida tänaseks üha enam kohaldatakse.

               (11)

               Prantsusmaa töötuse määr oli 2010. aastal ELi keskmisest pisut kõrgem ja pikaajaline tööpuudus on suurenemas (3,9 % 2010. aastal versus 2,9 % 2008. aastal). Selles kontekstis peaksid töötute tööotsingute toetamisel täitma olulist rolli avaliku sektori tööhõiveteenused. Koondinfokeskusena tegutseva Prantsusmaa uue avaliku sektori tööhõivetalituse Pôle Emploi tegevuse tulemused on seni olnud ebaühtlased. 2009.–2010. aastal oli majanduskriisi ja tööotsijate arvu märkimisväärse tõusu kontekstis selle peamine eesmärk ühendada kaks juba varem tegutsenud haldusasutust. Töölerakendamise teenuste pakkumise andmisega allhankijatele on Pôle Emploi tööturule naasmise eesmärkide puhul seni saavutanud ebaühtlasi tulemusi. Samal ajal ei ole Pôle emploi ressursse piisavalt välja arendatud tööotsijate toetamiseks personaliseeritult (71 täistööaja ekvivalenti 10 000 töötu kohta, mis on märkimisväärselt madalam tase kui mõnedes võrdlusriikides).

               (12)

               Prantsusmaa jooksevkonto puudujääk on viimase kümnendi jooksul järk-järgult suurenenud, peegeldades kaupade kaubandusbilansi vähenemist, mis on osalt tingitud tööjõukulude konkurentsivõime vähenemisest pärast ühtse miinimumpalga taaskehtestamist ajavahemikus 2003–2005 (varasem 35tunnise töönädala reform oli andnud tulemuseks viis erinevat miinimumtaset). Indekseerimise süsteemi on mõnevõrra parandatud (loodud on sõltumatute ekspertide nõuandekomisjon, kaotatud on suvakohased palgatõusud), millest lähtuvalt on miinimumpalga kasv pidurdunud. Selle tulemusel on miinimumpalka saavate töötajate osakaal oluliselt vähenenud, mis on võimaldanud palkasid paremini diferentseerida. Prantsusmaa miinimumpalk on võrdluses mediaanpalgaga ikka veel üks kõrgematest ELis hoolimata sellest, et tööjõu maksukoormus on tööandja sotsiaalkindlustusmaksete kärbete tõttu palju madalam kui keskmise palga puhul.

               (13)

               Prantsusmaa tööjõule pandud maksu- ja sotsiaalkindlustusmaksete koormus on üks suuremaid ELis, samal ajal kui tarbimismaksud on suhteliselt madalad. Samuti jääb keskkonnamaksudest saadav tulu osakaaluna SKPst tugevalt alla ELi keskmise. Maksusüsteemi uuesti tasakaalu viimisel, sealhulgas näiteks üleminekuga tööjõu maksustamiselt tarbimise ja keskkonnasaaste maksustamisele oleks tõenäoliselt soodne mõju nii töökohtade loomisele kui ka keskkonnaeesmärkide saavutamisele.

               (14)

               Maksu- ja sotsiaalkindlustusmaksete erandid (sh niches fiscales, „maksuniššid”) on Prantsusmaal väga kõrged. Lisaks nõuab süsteemi poolt pakutavatest soodustustest arusaamine ja nende kasutamine ettevõtetelt ja majapidamistelt investeeringuid ulatuslikesse ekspertteadmistesse. Kuigi maksukulusid kasutatakse majanduspoliitika rakendamiseks, ei ole senini antud süsteemset hinnangut selle kohta, kas nende abil on õnnestunud seatud eesmärki täita, kuigi vastavalt riigi rahanduse aastatel 2009–2012 mitmeaastase finantsplaneerimise seadusele on erandite süsteemi läbivaatamine kavandatud aastaks 2012. Minevikus on nende asendatavus avaliku sektori kuludega võimaldanud Prantsusmaa ametiasutustel kehtivaid kulutuste tegemise eeskirjasid formaalselt täita, kuigi edasised üleminekud ei ole enam võimalikud nagu on sätestatud riigi rahanduse aastatel 2011–2014 mitmeaastase finantsplaneerimise seaduse artiklis 9. Prantsusmaa ametiasutused näevad ette maksutulu kaalutluslikku tõusu (peamiselt maksukulude vähendamise kaudu) ajavahemikus 2011–2013 ligikaudu 0,75 % võrra SKPst. 2012. aastast alates kaotatavad maksukulud on vaid osaliselt kindlaks määratud.

               (15)

               Jaesektori konkurentsivõimet rõhuvad endiselt suurte jaemüügikohtade avamisele seatud halduspiirangud ja edasimüügi keeld soetusmaksumusest madalamalt. Teenuste sektoris on mitmetel reguleeritud ametialadel endiselt konkurentsitõkked, mille saaks kõrvaldada kas tööturule sisenemise tingimuste läbivaatamise või teatavate kvootide (numerus clausus) ja nendel ametialadel tegutsemise ainuõiguste järkjärgulise kaotamise teel.

               (16)

               Prantsusmaa on võtnud mitmeid kohustusi laiendatud euroala pakti raames. Fiskaalvaldkonnas on Prantsusmaa võtnud kohustuse rakendada kiiresti 2010. aasta pensionireform. Eelarve jätkusuutlikkuse tugevdamiseks muudab Prantsusmaa ka oma põhiseadust, et viia sisse siduv mitmeaastane eelarve planeerimine. Tööturul osalemise suurendamiseks kaalutakse erinevaid meetmeid, mille abil kiirendada aktiivset tööturupoliitikat (nt praktikakohad, mis lihtsustavad noorte töötajate üleminekut koolist tööle, täiendavad lastehoiuvõimalused 2012. aastaks, et parandada naiste töölemineku väljavaateid, ning tööotsijatele suunatud avaliku sektori tööhõiveteenuste tugevdamine). Konkurentsivõime meetmed keskenduvad kõrgharidussüsteemi parandamisele, teadus- ja arendustegevust ning innovatsiooni (investissements d'avenir, „investeeringuid tulevikku”) edendamisele ja halduskoormuse vähendamisele ulatusliku haldamise lihtsustamise programmi rakendamise kaudu. Nimetatud kohustused seonduvad pakti neljast valdkonnast kolmega, jättes kõrvale finantssektori. Kuigi kohustused on võetud valdkondades, kus on peamised probleemid, kujutavad paljud neist (eelkõige eelarvehalduse ning hariduse, teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni toetamisega seonduvad kohustused) üksnes kinnitust juba olemasolevale poliitikale/reformidele. Reformikava ei näi olevat täielikult vastavuses tööturul ja ettevõtluskeskkonnas esinevate makromajanduse tasakaalunihete ulatusega. Lisaks valitseb kavandatava põhiseaduse reformiga seoses poliitiline ebakindlus. Kõnealuseid laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi on hinnatud ja soovitustes arvesse võetud.

               (17)

               Komisjon on hinnanud Prantsusmaa stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava, seahulgas Prantsusmaa poolt laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi. Komisjon on arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust jätkusuutliku eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jaoks Prantsusmaal, vaid ka seda, kas need on kooskõlas ELi eeskirjade ja suunistega, arvestades vajadust tugevdada kogu ELi majanduse juhtimist, andes ELi tasandi panuse riikide tulevastesse otsustesse. Seda silmas pidades näeb komisjon vajadusteelarve konsolideerimise strateegia täiendava täpsustamise järele 2012. aastaks ja hilisemateks aastateks, et tagada ülemäärase puudujäägi kõrvaldamine 2013. aastaks ja võla suunamine vähenemise teele. Mis tahes erakorralisi tulusid tuleks kasutada selleks, et kiirendada puudujäägi ja võla vähendamist nagu on täpsustatud riigi rahanduse aastatel 2011–2014 mitmeaastase finantsplaneerimise seaduse artiklis 11. Üleminek tööjõumaksudelt keskkonna- ja tarbimismaksude poole ning maksukulude ühtlustamine toetaks eelarve- ja keskkonnaeesmärkide saavutamist ning parandaks ettevõtluskeskkonda. 2011.–2012. aastal võetavad täiendavad meetmed peaksid keskenduma tööturu dualismi vähendavate tööhõivekaitse õigusaktide kohandamisele ning avaliku sektori tööhõiveteenuste tugevdamisele, et pakkuda tööotsijatele igakülgset tuge. Jätkata tuleks praegust miinimumpalga alandamise poliitikat. Konkurentsivõimet peaks tõstma reguleeritud ametialadel ja jaekaubanduses.

               (18)

               Seda hinnangut silmas pidades ja võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitust, on nõukogu Prantsusmaa 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ning tema arvamus (3) on eeskätt esitatud järgnevalt punktis 1 sisalduvas soovituses. Võttes arvesse Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Prantsusmaa riikliku reformikava,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA Prantsusmaal võtta ajavahemikul 2011–2012 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tagada soovitatud keskmine aastane eelarve konsolideerimine üle 1 % SKPst ajavahemikul 2010–2013 ning kõrvaldada ülemäärane puudujääk 2013. aastaks kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu soovitustega, tuues seega valitsemissektori sektori võla suhte langusesse, tagada seejärel piisav areng keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks; täpsustada selle saavutamiseks vajalikud meetmed aastaks 2012 ja edaspidisteks aastateks ja kasutada vastavalt kavale mis tahes erakorralisi tulusid selleks, et kiirendada puudujäägi ja võla vähendamist; jätkata pensionisüsteemi jätkusuutlikkuse läbivaatamist ja võtta vajaduse korral täiendavaid meetmeid.

               2.

               Teha tööturu osapooltega konsulteerimise siseriikliku tava kohaseid uusi jõupingutusi, et võidelda tööturu segmenteerumisega, vaadates selleks läbi tööhõivekaitse õigusaktide valitud aspektid, parandades samal ajal inimkapitali ja positiivseid üleminekuid; tagada, et miinimumpalga mis tahes kohandused toetaksid töökohtade loomist.

               3.

               Parandada juurdepääsu elukestvale koolitusele, et aidata hoida vanemaealisi töötajaid tööturul ja tõhustada meetmeid tööturule naasmise toetamiseks. Tõhustada aktiivset tööturupoliitikat ja viia sisse meetmeid, mille abil täiustada töökorraldust, otsuste tegemist ja menetlusi avaliku sektori tööhõivetalituses, et parandada teenuseid ja personaliseeritud tuge inimestele, keda ohustab pikaajaline töötus.

               4.

               Parandada maksusüsteemi tõhusust, sealhulgas näiteks liikudes tööjõumaksude juurest keskkonna- ja tarbimismaksude poole ning vähendades maksu- ja sotsiaalkindlustusmaksete erandite (sh „maksuniššide”) arvu ja maksumust.

               5.

               Võtta täiendavaid meetmeid, et kõrvaldada põhjendamatud piirangud reguleeritud kutse- ja ametialadel tegutsemiselt, eelkõige teenuste ja jaesektoris.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 3.