title: Komisjoni soovitus, 29. mai 2008 , ohu vähendamise meetmete kohta kaadmiumi ja kaadmiumoksiidi puhul (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2243 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               14.6.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 156/22

      KOMISJONI SOOVITUS,
   29. mai 2008,
   ohu vähendamise meetmete kohta kaadmiumi ja kaadmiumoksiidi puhul
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2243 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/446/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 raames on järgmised ühendid loetud eritähelepanu vajavateks ühenditeks, mida tuleb hinnata vastavalt komisjoni 27. jaanuari 1997. aasta määrusele (EÜ) nr 143/97 kemikaalide kolmanda erinimekirja kohta vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93: (2)

                           —

                           kaadmium,

                           —

                           kaadmiumoksiid.

                     Määrustega (EMÜ) nr 793/93 ja (EÜ) nr 143/97 referendiks määratud liikmesriik on lõpetanud asjaomastest kemikaalidest inimesele ja keskkonnale tuleneva ohu hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, (3) ja on soovitanud strateegia ohu vähendamiseks.

               (2)

               Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomiteega (SCTEE) on konsulteeritud ja komitee on esitanud arvamuse referentide läbiviidud ohuhindamise kohta. Kõnealune arvamus on avaldatud teaduskomitee veebilehel.

               (3)

               Ohuhindamise ja ohu piiramise strateegia kohta saadud täiendavad tulemused on esitatud asjaomases komisjoni teatises. (4)

               (4)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid riski vähendamise meetmeid teatavate ainete puhul.

               (5)

               Üldise arvamuse kohaselt tagavad kehtivad töötajate kaitset käsitlevad õigusaktid piisava raamistiku kõnealuste ainete ohtliku mõju vähendamiseks vajalikul määral.

               (6)

               Käesoleva soovitusega ette nähtud meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   KAADMIUM

      (CASi nr 7440-43-9; Einecsi nr 231-152-8)

   Töötajaid (1) ja keskkonda (2, 3, 4) ähvardava ohu vähendamise meetmed

               1.

               Ettevõtjad, kes kasutavad kaadmiumi otstarbeks, mida ohuhinnangus on nimetatud muret tekitavaks, peaksid arvestama kõiki kõnealuse sektori juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal vastavalt nõukogu direktiivi 98/24/EÜ (5) artikli 12 lõikele 2.

               2.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid esitama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/1/EÜ (6) alusel kaadmiumi kohta väljaantavates lubades tingimused, heite piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et kõnealustes käitistes töötataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse kõnealuste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               3.

               Kohalikke heiteid keskkonda tuleks vajadusel piirata riiklike eeskirjadega tagamaks, et keskkonda ei ähvardaks oht.

               4.

               Keskkonnakvaliteedi standardite kehtestamisel Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ (7) raames tuleks arvesse võtta kogu teavet, sealhulgas ka tulevasi andmeid pehme vee kohta.

         2.   JAGU
   KAADMIUMOKSIID

      (CASI nr 1306-19-0; Einecsi nr 215-146-2)

   Töötajaid (5) ja keskkonda (6, 7, 8) ähvardava ohu vähendamise meetmed

               5.

               Ettevõtjad, kes kasutavad kaadmiumoksiidi otstarbeks, mida ohuhinnangus on nimetatud muret tekitavaks, peaksid arvestama kõiki kõnealuse sektori juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal vastavalt direktiivi 98/24/EÜ artikli 12 lõikele 2.

               6.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid esitama direktiivi 2008/1/EÜ alusel kaadmiumoksiidi kohta väljaantavates lubades tingimused, heite piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et asjaomastes käitistes töötataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               7.

               Kohalikke heiteid keskkonda tuleks vajadusel piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvardaks oht.

               8.

               Keskkonnakvaliteedi standardite kehtestamisel direktiivi 2000/60/EÜ raames tuleks arvesse võtta kogu teavet, sealhulgas ka tulevasi andmeid pehme vee kohta.

         3.   JAGU
   ADRESSAADID

               9.

               Käesolev soovitus on suunatud kõigile sektoritele, kus tegeldakse kõnealuste ainete impordi, tootmise, transpordi, hoiustamise, valmistiseks kokkusegamise või muu töötlemise, kasutamise, kõrvaldamise või taaskasutusse võtmisega, ja liikmesriikidele.

      Brüssel, 29. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 25, 28.1.1997, lk 13.

      (3)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (4)  ELT C 149, 14.6.2008, lk 6.

      (5)  EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/30/EÜ (ELT L 165, 27.6.2007, lk 21).

      (6)  ELT L 24, 29.1.2008, lk 8.

      (7)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/32/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 60).


title: Nõukogu soovitus, 10. veebruar 2009 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2007. eelarveaastal

text:
               11.2.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 40/35

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. veebruar 2009,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2007. eelarveaastal
   (2009/112/EÜ)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV-EMÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 (1) Lomés ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiuses allkirjastatud lepinguga, (2)

   võttes arvesse sisekokkulepet 91/401/EMÜ (neljanda AKV-EMÜ konventsiooni kohase ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta) (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas seitsmes Euroopa Arengufond (seitsmes EAF), eriti selle artikli 32 lõiget 3,
   võttes arvesse neljanda AKV-EMÜ konventsiooni kohase arengu rahastamise koostöö suhtes kohaldatavat 29. juuli 1991. aasta finantsmäärust 91/491/EMÜ, (4) eriti selle artikleid 69 ja 77,
   olles läbi vaadanud seitsmenda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2007. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2007. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega, (5)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 32 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu seitsmenda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2007. eelarveaastal on komisjon seitsmenda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses seitsmenda EAFi meetmete rakendamisega 2007. eelarveaastal.

      Brüssel, 10. veebruar 2009

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. KALOUSEK

      (1)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 3.

      (2)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 3.

      (3)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 288.

      (4)  EÜT L 266, 21.9.1991, lk 1.

      (5)  ELT C 286, 10.11.2008, lk 273.


title: Soovitus nr S1, 15. märts 2012 , mis käsitleb piiriülese elusorganidoonorluse finantsaspekte  EMPs ja EÜ-Šveitsi kokkuleppe raames kohaldatav tekst

text:
               10.8.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 240/3

         SOOVITUS nr S1,
   15. märts 2012,
   mis käsitleb piiriülese elusorganidoonorluse finantsaspekte
   (EMPs ja EÜ-Šveitsi kokkuleppe raames kohaldatav tekst)
   2012/C 240/04
   SOTSIAALKINDLUSTUSSÜSTEEMIDE KOORDINEERIMISE HALDUSKOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) (1) artikli 72 punkti a, mille kohaselt halduskomisjon tegeleb kõigi määrusest (EÜ) nr 883/2004 ja määrusest (EÜ) nr 987/2009 (2) tulenevate haldus- ja tõlgendusküsimustega,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 168 lõiget 7,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 48,
   toimides vastavalt määruse (EÜ) nr 883/2004 artikli 71 lõike 2 teises lõigus sätestatud tingimustele
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Liidu meetmed võtavad arvesse liikmesriikide vastutust oma tervishoiupoliitika määratlemisel ning tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ja kättesaadavaks muutmisel.

               (2)

               Liidu meetmed ei mõjuta riiklikke eeskirju organi- ja veredoonorluse või organite ja vere meditsiinilise kasutamise kohta.

               (3)

               Määrus (EÜ) nr 883/2004 ei paku lahendust elusdoonorile mitterahaliste haigushüvitiste tagasimaksmiseks, kui tema suhtes kohaldatavad õigusaktid välistavad kulude tagasimaksmise või ei näe ette sellist tagasimaksmist ja organisaaja suhtes kohaldatavad õigusaktid ei hõlma doonorikulude katmist.

               (4)

               Tõdetakse, et organite siirdamine on kulutõhus ravi, millest on patsientidel olnud väga palju kasu, ning elusdoonorlus peab toimuma selliselt, et individuaalse doonori sotsiaalne risk oleks minimaalne.

               (5)

               Organisaaja pädev asutus peaks leidma ad hoc humanitaarse lahenduse ja hüvitama piiriülesest elusdoonorlusest tingitud mitterahalised hüvitised, kui organidoonori suhtes kohaldatavad õigusaktid ei näe ette hüvitamist elusorganidoonoritele või elusorganidoonorluse eest üldiselt.

               (6)

               Elusdoonor peab olema suuteline võtma kogu asjakohase teabe põhjal vastu sõltumatu otsuse ning talle tuleb eelnevalt teatada tervisekindlustuskattest, piiriülese organidoonorlusega seotud kulude hüvitamisest ja võimalikust saamata jäävast sissetulekust, mida kompenseeritakse rahaliste haigushüvitistega,

         SOOVITAB:

               1.

               Kui organisaaja pädevad asutused valmistavad ette elusorganidoonorlust, mille puhul organ saadakse teises liikmesriigis kindlustatud elusdoonorilt, või annavad loa selliseks doonorluseks, siis peaksid nad võtma arvesse, kas elusdoonorile on doonorlusprotseduuriga seotud probleemide puhuks kättesaadav tervishoiusüsteem.

               2.

               Organisaaja pädevad asutused leiavad humanitaarse lahenduse ja hüvitavad doonorile piiriülesest elusdoonorlusest tingitud mitterahalised hüvitised, kui doonori suhtes kohaldatavad õigusaktid ei näe doonorile ette õigust saada mitterahalisi haigushüvitisi.

               3.

               Doonori pädev asutus annab rahalisi haigushüvitisi vastavalt oma kohaldatavatele õigusaktidele, olenemata sellest, millises liikmesriigis organidoonorlus aset leidis või kes organi sai. Doonori võimalikku saamata jäävat tulu, mis on seotud doonorlusega, tuleks käsitada nagu iga teist töövõimetust vastavalt doonori suhtes kohaldatavatele õigusaktidele, sest organidoonorlusega seonduvat töövõimetust ei ole põhjust käsitada kuidagi teisiti kui teistsugustel meditsiinilistel põhjustel rajanevat töövõimetust.

            Halduskomisjoni eesistuja

         Karin MØHL LARSEN

      (1)  ELT L 166, 30.4.2004, lk 1, parandatud väljaandes ELT L 200, 7.6.2004, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord (ELT L 284, 30.10.2009, lk 1).


title: 2012/127/EL: Nõukogu soovitus, 21. veebruar 2012 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega 2010. eelarveaastal

text:
               29.2.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 55/32

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   21. veebruar 2012,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega 2010. eelarveaastal
   (2012/127/EL)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV-EMÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 Lomés (1) ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiusel allkirjastatud lepinguga (2),
   võttes arvesse nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate sisekokkulepet neljanda AKV-EÜ konventsiooni teise finantsprotokolli kohase ühenduse abi finantseerimise ja haldamise kohta (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas kaheksas Euroopa Arengufond (kaheksas EAF), eriti selle artikli 33 lõiget 3,
   võttes arvesse 16. juuni 1998. aasta finantsmäärust, mida kohaldatakse finantskoostöö arendamiseks neljanda AKV-EÜ konventsiooni alusel, (4) eriti selle artikleid 66–74,
   olles läbi vaadanud kaheksanda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande, 2010. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning 2010. eelarveaastat käsitleva Euroopa Kontrollikoja aastaaruande kaheksandast, üheksandast ja kümnendast Euroopa Arengufondist (EAF) rahastatud tegevuste kohta (5) koos selles sisalduvate komisjoni vastustega,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 33 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu kaheksanda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2010. eelarveaastal on komisjon kaheksanda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses kaheksanda EAFi meetmete rakendamisega 2010. eelarveaastal.

      Brüssel, 21. veebruar 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. VESTAGER

      (1)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 3.

      (2)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 3.

      (3)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 108.

      (4)  EÜT L 191, 7.7.1998, lk 53.

      (5)  ELT C 326, 10.11.2011, lk 251.


				|

		52011SC0818

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Bulgariaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Bulgaria, 2011-2014

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Bulgaaria 2011. aasta
riiklikku reformikava
ja milles esitatakse nõukogu arvamus
Bulgaaria ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010
heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive
strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika
tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on
vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime
potentsiaali suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu
soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta
ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide
tööhõivepoliitika suuniste kohta[3];
mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
(3)
Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue
tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa
poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
(4)
Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011
heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas
nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning
komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust
pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse
taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute
jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles
viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende
stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(5)
Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga
ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt
kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja
riiklikesse reformikavadesse.
(6)
Bulgaaria esitas 15. aprillil 2011 oma 2011. aasta
ajakohastatud lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja oma 2011. aasta
riikliku reformikava. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht
programmi üheaegselt.
(7)
Majanduskriis katkestas tugeva kasvu (mida toitsid
märkimisväärsete välismaiste otseinvesteeringute vood ja laenumahu suurenemine)
perioodi. SKP hakkas taas suurenema 2010. aasta teises kvartalis, olles
tipust vähenenud kokku 7,1 %, mille tulemusel oli 2010. aasta kui
terviku reaalne SKP üldiselt madal. Kõige tähtsamateks kasvumootoriteks on
olnud ekspordi tugev kasv ja reservide täiendamine. Valitsemissektori
eelarvepositsioon muutus järgmiselt: kriisieelsest ülejäägist sai 2009. aastal
puudujääk suurusega 4,7 % SKPst ja 2010. aastal 3,3 % SKPst. Kui
ekspordimahukates tööstusharudes on toodang ja tööhõive suurenenud, siis
ehitus-, kinnisvara- ja jaemüügisektori madal aktiivsus on majanduse elavnemist
viimase aasta jooksul pidurdanud. Majanduse jahtumise põhilöök tabas tööhõivet:
2008. aasta tippajaga võrreldes kadus ligikaudu 358 000 töökohta.
Selle tulemusel suurenes töötus mitu protsenti, jõudes 2010. aastaks 10,2 %ni,
samamoodi prognoositakse, et tööhõive ei naase keskpika perioodi jooksul
kriisieelsele tasemele.
(8)
Nõukogu määrusele (EÜ) nr 1466/97 vastava
ajakohastatud lähenemisprogrammi hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et
eelarveprognooside aluseks olevad makromajandusstsenaariumid põhinevad optimistlikumatel
kasvuprognoosidel kui komisjoni talituste prognoosid. Pärast seda, kui 2010. aastal
õnnestus eelarvet ühekordselt märkimisväärses koguses konsolideerida, nii et
struktuurne puudujääk vähenes rohkem kui kahe SKP protsendipunkti võrra, jääb 2011. aasta
eelarve kohandamine soovitatust (vähemalt 0,75 SKP protsendipunkti võrra)
oluliselt väiksemaks. Sellegipoolest nähakse ajakohastatud lähenemisprogrammiga
vastavalt nõukogu soovitusele 2011. aastaks ette valitsemissektori
ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamine ja hilisem täiendav puudujäägi
vähendamine. Ajakohastatud programmis ei esitata aga piisavalt täpset infot 2012.–2014. aasta
eelarveeesmärkide saavutamiseks kavandatavate eelarvemeetmete kohta. 2014. aastaks
kavandatud vähendatud keskpika perioodi eesmärk (struktuurne eelarvepuudujääk 0,6 %
SKPst) on siiski ambitsioonikam kui minimaalne nõutav tase. See on kooskõlas
stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärkidega ning selle saavutamine nähakse ette
programmiperioodi lõpuks (2014. aastaks). Pärast ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamist 2011. aastal on aga ajavahemiku 2012–2014
struktuurse eelarvepositsiooni keskmine kavandatav konsolideerimine oluliselt
väiksem soovitatud minimaalsest aastasest tasemest (0,5 SKP protsendipunkti).
Järkjärgult paranevat majandusprognoosi arvestades peaks programmi eesmärk
olema kiirem liikumine keskpika perioodi eesmärkide saavutamise suunas.
Potentsiaalse SKP keskpika perioodi ettevaatliku kasvuprognoosi taustal näib 2012.–2013.
aastaks kavandatav eelarvekulude suurenemine optimistlikuna, kujutades endast
ohtu keskpika perioodi struktuursele eelarvepositsioonile.
(9)
Ülemäärase puudujäägi kõrvaldamine vastavalt
kavandatule 2011. aasta lõpuks aitab taastada usalduse ning tugevdada
valitsuse poliitika usaldusväärsust. Keskpika perioodi jooksul on tähtis jõuda
väikse struktuurse puudujäägini (0,6 % SKPst), et eelarvepoliitika toetaks
kehtivat rahanduslikku režiimi. Eelarve konsolideerimist takistab aga avaliku
sektori ebatõhusus, mis võib viia märkimisväärse surveni kuludele, samas kui
struktuursed eelarvetulud on tõenäoliselt väiksemad kui kriisieelsetel
buumiaastatel. Eelarve kohandamiseks ja vajalike struktuurireformide
rakendamise rahastamise, sealhulgas ELi poolt toetatavate projektide vajaliku
kaasrahastamise tagamisele kaasaaitamiseks on seega vaja kaugeleulatuvaid
avaliku sektori rahanduse reforme.
(10)
Bulgaaria eelarve täitmine oli kriisieelses soodsas
majanduskeskkonnas suhteliselt positiivne. Eelarve-eesmärke täideti
järjekindlalt ja koguti märkimisväärsed eelarvevarud. 2009. aastal läks
eelarve majanduskriisi tõttu esimest korda paljude aastate jooksul miinusesse
ning rikuti reeglit hoida eelarve tasakaalus või plussis ja avaliku sektori
kulud allpool 40 % SKPst. Osaliselt oli see seotud nõrkustega kulutuste
kavandamisel ja kontrollimisel. Lisaks oli see tunnistuseks asjaolust, et
kavandamata tulusid, mis pärinesid kriisieelsest elavast majandustegevusest,
oli kasutatud suhteliselt suurte ühekordsete kulutuste ja
sotsiaalkindlustusmaksete vähendamise rahastamiseks. Nende probleemide
leevendamiseks võtsid ametiasutused ette mitu algatust kulutuste kontrolli-,
järelevalve- ja aruandlussüsteemide parandamiseks, võttes muu hulgas vastu
ulatusliku õigusaktide paketi, tugevdades eelarve-eeskirju ja keskpika perioodi
eelarveraamistikku. Selle tulemusel oodatakse eelarvedistsipliini ja poliitika
prognoositavuse paranemist, makromajandusliku ebakindluse vähenemist ja
eelarvepoliitika muutmist vähem protsükliliseks.
(11)
Kriisieelsetel buumiaastatel muutus tööturu olukord
märkimisväärselt pingelisemaks ning palgad kasvasid jõuliselt ja rohkem kui
tootlikkus. Kõige rohkem kasvasid palgad 2007. aasta neljandas kvartalis,
mil kasvutempo oli aasta baasil ligikaudu 20 %. Majanduslanguse järel on
palkade kasv hakanud aeglustuma, ehkki see jäi suhteliselt kõrgeks: 2010. aastal
oli see töölepingu alusel töötavatel töötajatel (kes moodustavad tööjõust
ligikaudu 65 %) ligikaudu 10 % . Palgakasvu tootlikkuse kasvuga
kooskõlla viimine soodustab majanduse sisemist ümberkorraldamist tootlike ja
ekspordimahukate valdkondade suunas.
(12)
Tööturul osalemise tõkked annavad osaliselt
tunnistust sellest, et puudub aktiivne ja sihipärane tööturupoliitika ning
sellega kaasnevad ebatõhusad ja alarahastatud riiklikud tööhõiveteenused.
Tööotsijate aktiveerimise, töökoha otsimise assisteerimise ja ümberõppe
valdkonna avalike teenuste kvaliteet on halb ja riigi kulutused neis
valdkondades on väikesed. Aktiivse tööturupoliitika haare on piiratud:
aktiveerimismeetmetes osaleb vaid 12 % tööotsijatest. Enam konkreetsele
piirkonnale keskendunud tööhõiveprogrammide käivitamisel ja Euroopa struktuurifondide
laiaulatuslikel koolitusprogrammidel on lühiajalises perspektiivis positiivne
mõju. Poliitika kujundamist takistab programmide tulemuste kontrollimise ja
hindamise nõrk suutlikkus. Nagu on välja toodud riigi tööhõiveameti poolt
tellitud hiljutises aruandes („Bulgaaria aktiivse tööturupoliitika netomõju
hindamine”), toetaksid individualiseeritumad ja parema kvaliteediga teenused
ning tööhõiveameti büroode parem infrastruktuur töötuid töökoha leidmisel
tõhusamalt.
(13)
Majanduskriis mõjutab tööturgu jätkuvalt. Töötuse
määr suurenes 2008. aasta 5,4 %‑lt 2010. aasta 10,2 %‑le,
kusjuures noorte (vanuses 15–24) tööpuudus oli 2010. aastal 23,2 %.
Kriis tabas eriti madalama kvalifikatsiooniga töötajaid (sealhulgas suurt osa
romavähemusest), kes moodustavad töötutest peaaegu 70 %. Pikaajalise
töötuse osakaal (2010. aastal 46 %) on ELi keskmisest kõrgem (2010. aastal
40 %) ja see võib muutuda struktuurseks. Noorte hõivatuse määr on
järjepidevalt moodustanud alla kahe kolmandiku ELi keskmisest (2009. aastal
29,5 %; EL: 43,8 %). Noorte tööpuuduse määr oli 2009. aastal 24,8 %
(EL: 35,2 %). Ka nende noorte osakaal, kes ei tööta ega õpi, on Bulgaarias
kõige suurem (19,5 % 15–24 aastastest inimestest). Üks peamisi
takistusi, mille tõttu noored tööturul ei osale, on hariduse ja töö ühendamise
võimaluste nappus, paljudes valdkondades puuduvad näiteks praktika- ja
õppeajavõimalused, mis lihtsustavad tööturule minekut.
(14)
Keskmisest parematest haridustulemustest hoolimata
on Bulgaarias üle 40 % neid, kelle tulemused kirja- ja arvutusoskuses on
tagasihoidlikud. See näitab, et haridussüsteemis on parandamisruumi selle
paremaks ühtlustamiseks tööturu vajadustega. Hiljutise koolide
detsentraliseerimise reformi positiivsetele tulemustele tuginedes on tulevasest
koolieelse ja koolihariduse seadusest oodata mõningaid lahendusi, mida saab
veelgi tugevdada, nt seoses eelarvelise autonoomsuse, koolieelses hariduses
osalemise määra, välise hindamise ning usaldusväärsuse tagamisega. Koolist
väljalangemise määr (2009. aastal 14,7 %) on lähedal ELi keskmisele,
kuid mustlaste hulgas on see eriti kõrge (kus selle suuruseks hinnati 2008. aastal
43 %). Kõrgharidusega inimeste osakaal (2009. aastal 27,9 %)
jääb ELi keskmisele (32,2 %) endiselt alla. Bulgaaria on märkimisväärselt
hilinenud kõrgharidusreformiga. Juba 2010. aastal esitatud, kuid seejärel
tagasi võetud uus kõrghariduse seadus peaks aitama vajalikke reforme teha.
(15)
2010. aastal otsustatud pensionireform ei ole
seotud oodatava elueaga ega tervishoiu- ja pikaajalise hoolduse süsteemi
olukorraga. Rakendusperiood kestab 2011–2026, kusjuures suurem osa meetmeid
jõustub ajavahemiku teises pooles, mis võib ohtu seada nii pensionisüsteemi
esimese samba rakendamise kui ka jätkusuutlikkuse.
(16)
Bulgaaria kodanikud on ELi keskmisega võrreldes
vaesemad (võrreldes ELi 8,1 %ga elab suures materiaalses puuduses 41,9 %
elanikkonnast). Vaesusriskis elab ligikaudu 66 % vanuritest, mis on ELi
keskmisest märkimisväärselt kõrgem. Viimase paari aasta jooksul on ilmnenud
märke elutingimuste halvenemisest. Demograafilist olukorda arvestades sõltub
riikliku reformikava vaesuse vähendamise alaste eesmärkide saavutamine suuresti
vanemaid töötajaid ja ebasoodsas olukorras olevaid inimesi käsitleva poliitika
õigest kujundamisest ning adekvaatsetest sotsiaalsiiretest. Riiklikus
reformikavas on nähtud ette koostada romade (keda on hinnanguliselt 10 %
elanikkonnast) integreerimise tegevusstrateegia, et tegeleda ühes dokumendis
nende tööhõive, hariduse, tervishoiu ja eluasemeküsimustega.
(17)
Endiselt takistab kasvu avalike teenuste vähene
tõhusus. Hiljutisest ühtlustamisest hoolimata ei tegeletud avaliku halduse
reformi raames töötajate oskuste ega põhifunktsioonide kvaliteedi
parandamisega. Püsi-lairibaühenduse kasutustihedus on Bulgaarias väga madal: 14,9 %
on ELi tagantpoolt teine näitaja. See piirab ka kõigi elektrooniliste teenuste
kasutuselevõttu.
(18)
Riigihangete nõudeid rikutakse kõigist kontrollitud
hangetest kuni 60 % puhul. Veelgi suurem on see näitaja suurte riiklike
infrastruktuuriprojektide puhul, mil ametiasutustel lasub eelkontrolli
kohustus. Finantsinspektsiooni ameti suutlikkus on oluliselt vähenenud ja
seetõttu teostas amet 2009. aastal järelkontrolli kõigist riigihangetest
vaid 12 % üle.
(19)
Bulgaaria majanduse energiamahukus on ELi
kõrgemaid. Silmapaistvaks näiteks on elamute kütmine, kusjuures suurema osa
probleemist moodustavad halvastihooldatud korrusmajad. Abikõlblikkuse
eeskirjade hiljutiste muudatustega loodi võimalus kasutada ELi struktuurifonde
energiatõhususe investeeringute toetamiseks. Tehtud on mõned investeeringud,
kuid energia- ja transpordimaksudest saadav tulu võrreldes SKP ja ka
tööjõumaksudega (mis on ELi keskmisest oluliselt kõrgemad) on langenud.
Juurdepääsu energiaturule takistavad vähenenud konkurents ja läbipaistmatud
hinnakujundusmehhanismid.
(20)
Bulgaaria on laiendatud euroala pakti[4] raames võtnud mitu kohustust. Eelarve suhtes
on oluline, et kavatsetakse riigi rahanduse jätkusuutlikkuse toetamiseks võtta
pensionireformimeetmeid, tagada tulemuspõhine palk avalikus sektoris, külmutada
pensionid ja palgad 2013. aastani ning tugevdada riigi
rahandusraamistikku, võttes vastu finantsstabiilsuse pakti, mis hõlmab siduvaid
arvulisi rahanduseeskirju. Tööhõive edendamiseks võetakse meetmeid
deklareerimata töötamise osakaalu vähendamiseks ja tööturul osalemise suurendamiseks.
Konkurentsivõimet käsitlevate meetmete puhul keskendutakse halduskoormuse
vähendamisele ja e-valitsemise suurendamisele, haridusele juurdepääsu
parandamisele ja haridussüsteemi toimimise tõhustamisele. Ülalnimetatud
kohustused käsitlevad pakti neljast valdkonnast kolme, jättes käsitlemata
finantssektori. Need kujutavad endast lähenemisprogrammis ja riiklikus
reformikavas sätestatud laiema reformikava jätkamist ning käimasolevate
reformiprojektide kiirendamist eelarvehalduse, avaliku halduse ja hariduse
valdkonnas. Soovitustes on hinnatud ja arvesse võetud laiendatud euroala pakti
kohustusi.
(21)
Komisjon on hinnanud lähenemisprogrammi ja
riiklikku reformikava ning laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi[5]. Komisjon ei võtnud arvesse mitte üksnes
nende asjakohasust Bulgaaria jätkusuutliku rahandus- ja sotsiaalmajandusliku
poliitika, vaid ka nende ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast,
arvestades Euroopa Liidu majanduse üldjuhtimise tugevdamise vajadust, andes ELi
tasandi panuse liikmesriikide tulevastesse otsustesse. Nõukogu on seisukohal,
et pärast 2010. aasta märkimisväärset ühekordset eelarve kohandamist
tuleks 2011. aasta eelarveseisundi konsolideerimise kavasid rakendada
vastavalt kavandatule ja puudujääk tuleks vastavalt nõukogu soovitusele tuua
allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst. Ajakohastatud versioonis ei esitata
piisavaid üksikasju kavandatavate eelarvemeetmete kohta, et saavutada 2012.–2014. aasta
eelarve-eesmärke, samuti oleks olnud võimalik tagada kiiremad edusammud valitud
keskpika perioodi eesmärgi suunas. Riigi eelarveraamistiku tugevdamine aitaks
suurendada finantsdistsipliini ning tagada keskpikas perspektiivis valitsuse
poliitika ennustatavuse ja usaldusväärsuse. Edasisi samme tuleks teha ka
konkurentsivõime tugevdamiseks, inimeste aitamiseks töökoha leidmisel, kõige
haavatavamate ja ühiskonnaelust välja jäävate rühmade kaitsmiseks, avaliku
halduse ja seadusandjate suutlikkuse parandamiseks, ressursitõhususe
suurendamiseks ning enamate investeerimis- ja kasvuvõimaluste avamiseks.
(22)
Kõnealuse hinnangu valguses ja võttes arvesse ka
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. juuni
2010. aasta soovitust, vaatas nõukogu läbi Bulgaaria lähenemisprogrammi 2011. aasta
ajakohastatud versiooni ning tema arvamus[6]
on väljendatud eelkõige allpool esitatud soovitustes 1) ja 2). Arvestades
Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi
vaadanud Bulgaaria riikliku reformikava ning
SOOVITAB Bulgaarial võtta ajavahemikus 2011–2012
järgmisi meetmeid:
(1)
Minna edasi eelarve tõhusa täitmisega, et
korrigeerida ülemäärane puudujääk 2011. aastal Täpsustada 2012.–2014. aasta
eelarvestrateegiaga seonduvaid meetmeid ja kasutada ära käimasolevat majanduse
taastumist, et kiirendada eelarve kohandamist keskpika perioodi
eelarve-eesmärgi suunas. Selleks tuleb hoida kulude suurenemine kooskõlas
keskpika perioodi potentsiaalse kasvuga, suurendades samas kasvu stimuleerivate
avaliku sektori kulutuste osakaalu.
(2)
Võtta samme eelarve planeerimise ja selle täitmise
ennustatavuse parandamiseks, eelkõige tugevdades eelarvehaldust. Sel eesmärgil
välja töötada ja kehtestada siduvad eelarve-eeskirjad ning hästimääratletud
keskpika perioodi eelarveraamistik, mis tagaks läbipaistvuse kõigil
valitsustasanditel. Kehtestada meetmed eelarvearuandluse viimiseks
tekkepõhisele arvestusele.
(3)
Võtta meetmeid käimasoleva pensionisüsteemi reformi
kiirendamiseks ja nende meetmete tugevdamiseks, mis aitavad vanematel
töötajatel teha tööd pikaajalisemalt.
(4)
Arendada sotsiaalpartneritega konsulteerides ja
kooskõlas riigi tavadega poliitikat selle tagamiseks, et palkade kasv võtaks
paremini arvesse tootlikkuse kasvu ja toetaks konkurentsivõimet.
(5)
Võtta meetmeid selleks, et
võidelda vaesusega ja edendada sotsiaalset kaasatust, eelkõige haavatavate
rühmade puhul, kelle ühiskondlik tegevus on mitmeti takistatud, laiendades
erasektorist pärit tööturuteenuste pakkujate turgu, ajakohastades riiklikke
tööturuteenuseid, et tõhustada nende suutlikkust oskuste
ja tööturul valitseva nõudlusega kokkuviimisel, ning fookustades toetuse madala
kvalifikatsiooniga noortele. Edendada haridusreformi, võttes 2012. aasta
keskpaigaks vastu koolieelse ja koolihariduse seaduse
ning uue kõrghariduse seaduse.
(6)
Suurendada jõupingutusi põhiliste valitsusharude ja
reguleerivate asutuste haldussuutlikkuse parandamiseks, et muuta avalikud
teenused kodanike ja ettevõtjate vajadustele vastamisel tõhusamaks; kehtestada
meetmed riigihangete kontrollimiseks riskihinnangute põhjal, tugevdada asutuste
suutlikkust hoida ära rikkumisi ja nende eest karistada, et parandada riigi
vahendite kasutamisel teenuste kvaliteeti ning kvaliteedi ja hinna suhet.
(7)
Kaotada turule sisenemise tõkked, kokkulepped
tagatud kasumi kohta ja hinna kontrollimine ning tagada Bulgaaria
energiainspektsiooni täielik sõltumatus, et avada elektri- ja gaasiturg
suuremale konkurentsile. Kehtestada stiimulid hoonete energiatõhususe
tagamiseks.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT C , lk .
[3]               Jäetud 2011. aastasse nõukogu 19. mai
2011. aasta otsusega 2011/308/EL.
[4]               Täpsemalt on laiendatud euroala pakti raames võetud
kohustusi käsitletud dokumendis SEK(2011) 711.
[5]               SEK(2011) 711.
[6]               Ette nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97
artikli 9 lõikes 3.


				|

		52014DC0420

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Madalmaade 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta /* COM/2014/0420 final */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Madalmaade 2014. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade 2014. aasta stabiilsusprogrammi
kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997.
aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle
artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6
lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee
arvamust,
võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
võttes arvesse majanduspoliitika komitee
arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia
„Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning
keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa
jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni
ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika
üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse
liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil
2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette
sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning
võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad
tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades
eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja
rakendada riigipõhised soovitused.
(4)
Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse
Madalmaade 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta. Kooskõlas
määrusega (EL) nr 473/2013[5] esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Madalmaade
2014. aasta eelarvekava kohta[6].

(5)
Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu
iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[7]
mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust.
Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi
aruande,[8]
milles nimetati Madalmaid liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)
Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013
heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning
majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata
diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist,
taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada
majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi
sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)
Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr
1176/2011 artikli 5 alusel Madalmaade suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi
tulemused[9].
Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Madalmaades esineb endiselt
makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab järelevalvet ja
poliitikameetmeid. Eelkõige vajavad tähelepanu erasektori võla ja
finantsvõimenduse jätkuva vähendamisega seotud makromajanduslikud suundumused,
millele lisandub senine ebatõhusus eluasemeturul. Kuigi jooksevkonto suure
ülejäägiga ei kaasne suure puudujäägiga võrreldavaid riske ja see on osaliselt
seotud vajadusega vähendada finantsvõimendust, jälgib komisjon Euroopa
poolaasta raames jätkuvalt ka jooksevkonto suundumusi Madalmaades.
(8)
Madalmaad esitasid 29. aprillil 2014 oma 2014.
aasta riikliku reformikava ja 30. aprillil 2014 oma 2014. aasta
stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide
omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)
2014. aasta stabiilsusprogrammis visandatud
eelarvestrateegia eesmärk on tagada, et 2013. aasta ülemäärase
eelarvepuudujäägi korrigeerimine on jätkusuutlik, ning saavutada 2015. aastaks
keskpikale eesmärgile lähedane eelarvepositsioon. Keskpika perioodi eesmärk on saavutada
struktuurne eelarvepuudujääk, mis ei ole suurem kui 0,5 % SKPst, mis kajastab
ka stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Rakendati täiendavaid ulatuslikke
eelarvemeetmeid, kuid 2014. aasta (ümberarvutatud) struktuurne
eelarvepositsioon on kavandatud jääma samale tasemele võrreldes 2013. aastaga,
mis osutab märkimisväärsele kõrvalekaldumisele nõutavast minimaalsest
kohandamisest (0,5 % SKPst). 2015. aastal peaks (ümberarvutatud)
struktuurne eelarvepositsioon paranema 0,3 protsendipunkti võrra SKPst. Kulutused
kasvavad nii 2014. aastal kui ka 2015. aastal kulueesmärgile vastavas tempos.
Pärast Madalmaade eelarvestrateegia üldist hindamist leiti, et keskpika
perioodi eesmärgi saavutamise kohandamiskava vastab osaliselt stabiilsuse ja
kasvu pakti nõuetele. Stabiilsusprogrammi kohaselt valitsemissektori koguvõlg
stabiliseerub 2015. aastal ja hakkab seejärel vähenema. Eelarveprognooside
aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik ning selle koostas
Madalmaade majanduspoliitika uuringute büroo. Eelarve-eesmärkidega seotud
riskid on märkimisväärsed, kuid üldiselt tasakaalustatud. Komisjoni 2014. aasta
kevadprognoosi kohaselt peaks struktuurne eelarvepositsioon 2014. aastal
stabiliseeruma ja 2015. aastal paranema 0,5 % võrra SKPst. Komisjoni prognoosi
kohaselt suudavad Madalmaad kulueesmärgi täita 2014. aastal, kuid mitte 2015.
aastal. Madalmaade majanduskasvu potentsiaali suurendamiseks on väga oluline,
et nõutava konsolideerimise käigus säiliksid majanduskasvu soodustavad
kulutused, näiteks innovatsiooni ja teadusuuringute, sh alusuuringute ning
hariduse ja koolituse valdkonnas. Nõukogu on programmi hindamise ja komisjoni
prognoosi alusel jõudnud kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97
arvamusele, et Madalmaad on 2013. aastal suutnud viia valitsemissektori eelarve
puudujäägi allapoole 3 % SKPst, kuid on siiski tõsine oht, et ennetusliku osa
nõuded jäävad 2014. aastal täitmata.
(10)
Oluline probleem peitub eluasemeturul, kus
viimastel aastakümnetel on suurenenud jäikus ja turgu moonutavad stiimulid, mis
on mõjutanud rahastamist ja sektoripõhist säästmist. Kodumajapidamised kalduvad
kinnisvara väärtusele tuginedes hüpoteeklaene suurendama, mis suures osas
peegeldab pikaajalisi maksusoodustusi, eelkõige võimalust hüpoteeklaenude
intressid maksustatavast tulust täielikult maha arvata. 2012. aasta aprillist
alates on rakendatud mitmeid meetmeid, mis osaliselt neid soodustusi
käsitlevad. Mõned neist hõlmavad eluasemelaenude maksustamiskorra kohandamist.
Järkjärguline liikumine hüpoteeklaenude intresside maksustatavast tulust
mahaarvamise piiramise ning amortiseerimise stiimuli suurendamise suunas on
põhjendatud, kuid selle meetme järkjärguline kasutuselevõtt toimub liiga
aeglaselt, et amortiseerimistegevusele märkimisväärset mõju avaldada.
Laenusumma ja kinnisvara väärtuse 100 % suhe, milleni tuleb jõuda 2018.
aastaks, on siiski kõrge. Üüriturgu piiravad reguleerimine ning väga suur
sotsiaalelamusektor, mis peab toime tulema pikkade ootejärjekordadega.
Hiljutine sissetulekust sõltuv üüri diferentseerimine sotsiaalelamusektoris on
samm õiges suunas, kuid selle mõju on vähene. Sotsiaaleluasemeid haldavatel
ettevõtetel on endiselt lubatud rajada eluasemeid, mille kuuüür ületab
sotsiaaleluaseme üüri piirmäära. Kuigi 2013. aasta soovitustes kutsuti üles
keskenduma enim abi vajavate kodumajapidamiste toetamisele, ei ole sellist
suunamuutust toimunud. Seega, ehkki väljapakutud meetmed on samm õiges suunas,
on reformide üldine kulg põhiprobleemide lahendamisel aeglane ning seda tuleks
kiirendada, tagades samal ajal sotsiaalkorterite kättesaadavuse (sealhulgas
suure nõudlusega asukohtades) ebasoodsas olukorras olevatele isikutele, kes ei
ole võimelised turutingimustel eluaset soetama. 2013. aasta soovitustes
eeldati, et eluasemeturu meetmete kiirendamine peaks sõltuma majanduse üldisest
arengust. Kuna nii majanduses kui ka eluasemeturul on oodata taastumise
jätkumist, tuleks tähelepanu pöörata reformide tempo kiirendamisele.
(11)
Pensionisüsteemi pikaajalist jätkusuutlikkust on
tugevdanud seadusjärgse pensioniea järkjärguline tõstmine 65 eluaastalt 2012.
aastal 67 eluaastale 2023. aastal. Madalmaad on algatanud ulatuslikud reformid
avaliku ja erasektori rahastusega pensionisammaste ning pikaajalise hoolduse
valdkonnas. Seda täiendavad reformid, millega julgustatakse vanemaealisi töötajaid
töötamist jätkama ning suurendatakse tööturu liikuvust. Pikaajalise hoolduse
reformidega anti vastutus üle kohalikele omavalitsustele, vähendati kogukulusid
ja keskenduti tõhususe suurendamisele. Osa neist olulistest reformidest ootavad
veel vastuvõtmist. Lahendamist vajavate probleemide hulka kuulub kulude ja
riskide asjakohane jaotamine põlvkonnasiseselt ja põlvkondade vahel ning
jälgida tuleb ka pikaajalise hoolduse kvaliteeti ja kättesaadavust. Pikaajalise
hoolduse reformikavade rakendamine aitaks piirata vananemisega seotud kulude
kiiret kasvu ning toetaks seega riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Sellega
seoses tuleks pikaajalise hoolduse kvaliteet ja kättesaadavus hoida asjakohasel
tasemel.
(12)
Valitsuse kavandatud tööturureformidega püütakse
suurendada tööjõus osalemise määra ja liikuvust tööturul. Osalemisakti eesmärk
on suurendada tööjõus osalemise määra. Siiski ei ole reformid veel seaduses
sätestatud. Tarvis on täiendavaid meetmeid, et vähendada fiskaalseid tegureid,
mis motiveerivad mitte töötama, parandada tööturul kõige ebasoodsamas olukorras
olevate inimeste, sealhulgas naiste, sisserändaja taustaga inimeste, puudega
inimeste ja eakate tööalast konkurentsivõimet. Madalmaad on teatanud
kavatsusest reformida töötushüvitiste süsteemi ja oma suhteliselt rangeid
töökaitsealaseid õigusakte, sh maksusoodustusi tööjõus osalemise määra
suurendamiseks. Kuid ehkki need meetmed on positiivsed, saab neid täielikult
hinnata alles rakendamise järel. Tulevikus võiks aidata tööjõupuudust
leevendada see, kui kõrvaldada kiiremini takistused, mis ei motiveeri pere
teist palgasaajat oma tööaega suurendama. Peale selle võiks institutsioonilise
raamistiku paindlikkuse parem ärakasutamine palgatõusu diferentseerimiseks
suurendada kodumajapidamiste kogusissetulekuid ja seega sisenõudlust,
mõjutamata seejuures negatiivselt konkurentsivõimet.
(13)
Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames
põhjalikult Madalmaade majanduspoliitikat. Ta on hinnanud stabiilsusprogrammi
ja riiklikku reformikava. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide
asjakohasust Madalmaade eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse
seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades
silmas vajadust tugevdada Euroopa Liidu üldist majandusjuhtimist, lisades
tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta
raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes
1–4.
(14)
Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu
Madalmaade stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[10] selle kohta kajastub eelkõige
soovituses 1.
(15)
Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja
kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja
stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu
soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 2 ja 4.
(16)
Komisjon on Euroopa poolaasta raames hinnanud ka
kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu
esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle vääringuks on euro.
Madalmaad peaksid tagama ka nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,
SOOVITAB Madalmaadel võtta ajavahemikus
2014–2015 järgmisi meetmeid:
1.           Tugevdada
ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise järgselt 2014. aasta
eelarvemeetmeid, võttes arvesse tekkivat lõhet 0,5 % SKPst. Sellekohane
arvutus põhineb komisjoni 2014. aasta kevadprognoosil ja osutab märkimisväärse
kõrvalekalde ohule võrreldes stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Tugevdada
2015. aastal oluliselt eelarvestrateegiat, et tagada keskpika perioodi eesmärgi
saavutamine ja hilisem säilitamine, ning tagada ka võlareegli täitmine, et
hoida valitsemissektori võlasuhe püsivas langustendentsis. Kaitsta kulutusi
valdkondades, mis on majanduskasvu jaoks otseselt olulised, näiteks haridus,
innovatsioon ja teadusuuringud.
2.           Suurendada jõupingutusi
eluasemeturu reformimiseks, kiirendades hüpoteeklaenu intresside maksustatavast
tulust mahaarvamise vähendamist, nähes üüriturul ette turupõhisema
hinnakujundamise mehhanismi ning sidudes sotsiaalelamusektoris üürihinna
senisest enam kodumajapidamise sissetulekuga. Jälgida, kuidas
sotsiaalelamusektori reformid mõjutavad sotsiaaleluasemete ligipääsetavust ja
taskukohasust madala sissetulekuga leibkondade jaoks. Jätkata jõupingutusi
sotsiaaleluasemepoliitika muutmiseks, et toetada enim abi vajavaid leibkondi.
3.           Rakendada pensionisüsteemi
teise samba reforme, et tagada kulude ja riskide asjakohane jaotamine põlvkonna
sees ja põlvkondade vahel. Toetada seadusjärgse pensioniea järkjärgulist
tõstmist meetmetega, mille eesmärk on parandada vanemaealiste töötajate
tööalast konkurentsivõimet. Rakendada kavandatud reform pikaajalise hoolduse
valdkonnas, et kindlustada jätkusuutlikkus, tagades samal ajal õiglase
juurdepääsu ja teenuste kvaliteedi, ning ühtlasi jälgida selle reformi mõju.
4.           Võtta täiendavaid meetmeid,
et suurendada tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste tööjõus
osalemist ja vähendada fiskaalseid tegureid, mis motiveerivad mitte töötama.
Reformida töökaitsealaseid õigusakte ja töötushüvitiste süsteemi ning tegeleda
täiendavalt tööturu jäikuse probleemiga. Võimaldada koostöös
sotsiaalpartneritega ning kooskõlas riigi tavadega palgatõusu suuremat
diferentseerimist, kasutades selleks paremini ära olemasoleva
institutsioonilise raamistiku paindlikkust.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2014) 420 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               ELT L 140, 27.5.2013, lk 11.
[6]               C(2013) 8008 (final)
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 87 final.
[10]             Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 22. aprill 2013 , noortegarantii loomise kohta

text:
               26.4.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 120/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   22. aprill 2013,
   noortegarantii loomise kohta
   2013/C 120/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa noortesse praegu tehtavad investeeringud annavad pikaajalist kasu ja aitavad saavutada jätkusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu. Liit võidaks aktiivse, innovatiivse ja kvalifitseeritud tööjõu loodud hüvedest ning väldiks samas äärmiselt suuri kulutusi, mida põhjustab noorte inimeste kõrvalejäämine tööturust, haridusest ja koolitusest; neid kulusid hinnatakse praegu 1,2 %-le SKPst.

               (2)

               Noori on kriis tabanud eriti rängalt. Nad on haavatavad, sest nende elus on parajasti üleminekuperiood, mil neil puuduvad töökogemused, vahel jääb vajaka haridusest ja koolitusest ning tihtipeale ka sotsiaaltagatistest; piiratud on noorte juurdepääs rahalistele vahenditele ning töötingimused on ebakindlad. Rohkem mõjutavad madal palk ja ebakindlad töötingimused tõenäoliselt noori naisi, sest noortel lapsevanematel, eelkõige noortel emadel puuduvad piisavad võimalused töö- ja eraelu tasakaalustamiseks. Lisaks on noori, kes on eriti ebasoodsas olukorras või diskrimineerimisohus. Seepärast on vaja võtta asjakohaseid toetavaid meetmeid, tunnistades samas aga noorte isiklikku vastutust oma tee leidmisel majandusliku tegevuse juurde.

               (3)

               Euroopas on praegu 7,5 miljonit noort, kes ei osale tööhõives, hariduses ega koolituses, ning see moodustab 12,9 % Euroopa noortest (vanuses 15–24). Paljudel neist on lõpetatud üksnes teise taseme hariduse alumine aste ning nad on haridus- ja koolitussüsteemist varakult lahkunud. Veelgi enam, paljud on sisserändajad või ebasoodsa taustaga. Selliste noorte rühm, kes ei osale tööhõives, hariduses ega koolituses, hõlmab väga erinevate vajadustega noorte alarühmi.

               (4)

               30,1 % alla 25aastastest töötutest liidus on olnud ilma tööta kauem kui 12 kuud. Järjest enam on ka noori, kes ei otsigi aktiivselt tööd, mistõttu võivad nad jääda struktuurse toetuseta, mis aitaks neil tööturule naasta. Uuringud näitavad, et noorte töötus võib põhjustada püsivat kahju: suureneb oht uuesti töötuks jääda, võivad väheneda tulevased sissetulekud, tekivad inimkapitali kaod, vaesus kandub ühest põlvkonnast teise või väheneb motivatsioon luua perekonda, mõjutades negatiivselt demograafilist arengut.

               (5)

               Mõiste „noortegarantii” tähistab olukorda, kus noored saavad nelja kuu jooksul alates töötuks jäämisest või formaalharidussüsteemist lahkumisest kvaliteetse töö-, haridustee jätkamise, õpipoisiõppe või praktikapakkumise. Haridustee jätkamine hõlmaks ka kvaliteetseid koolitusprogramme, mille tulemuseks oleks tunnustatud kutsekvalifikatsioon.

               (6)

               Noortegarantii aitaks kaasa järgmise kolme strateegias „Euroopa 2020” seatud eesmärgi saavutamisele: vanuserühmas 20–64 peab tööhõive määr olema 75 %, haridussüsteemist varakult lahkunud noorte osakaal peab jääma alla 10 % ning vähemalt 20 miljonit inimest tuleb vaesusest ja sotsiaalsest tõrjutusest välja tuua.

               (7)

               Liikmesriikide tööhõivepoliitika suunistes, mille nõukogu võttis vastu oma 21. oktoobri 2010. aasta otsuses 2010/707/EL, (1) eriti 7. ja 8. suunises kutsutakse liikmesriike üles edendama noorte kaasamist tööturule ning aitama koostöös tööturu osapooltega noori, eriti tööturul, hariduses ja koolituses mitteosalevaid noori esimese töökoha leidmisel ja esimese töökogemuse hankimisel või jätkuhariduse ja -koolituse võimaluste, sealhulgas õpipoisiõppe võimaluste leidmisel, ning sekkuma noorte töötuks jäämise korral kiirelt.

               (8)

               Juba 2005. aastal, kui nõukogu võttis 12. juuli 2005. aasta otsusega 2005/600/EÜ (2) vastu liikmesriikide tööhõivepoliitika suunised, nõustus ta, et igale noorele pakutakse kuue kuu jooksul töötuks jäämisest uue alguse võimalust. 15. juuli 2008. aasta otsusega 2008/618/EÜ (liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta) (3) lühendas nõukogu seda ajavahemikku haridussüsteemist varakult lahkunud noorte puhul nelja kuuni.

               (9)

               Oma 6. juuli 2010. aasta resolutsiooniga noorte tööturule juurdepääsu soodustamise ning praktika, internatuuri ja väljaõppeperioodi staatuse tugevdamise kohta (4) kutsus Euroopa Parlament komisjoni ja nõukogu üles algatama Euroopa noortegarantii, kindlustades igale liidu noorele õiguse, et talle pakutakse tööd, praktikakohta, lisakoolitust või kombineeritud töö- ja koolitusprogrammi pärast maksimaalselt neljakuulist töötuse perioodi.

               (10)

               15. septembri 2010. aasta teatises „Noorte liikuvus” kutsus komisjon liikmesriike üles käivitama noortegarantiisid, mille rakendamine on seni olnud väga piiratud. Teatises tuleks rõhutada ja veel kord kinnitada, et liikmesriikidel tuleb selle eesmärgi poole püüelda, aidates samas kaasa selliste noortegarantii kavade kujundamisele, rakendamisele ja hindamisele.

               (11)

               Oma 17. juunil 2011. aasta järeldustes, mis käsitlevad noorte tööhõive edendamist strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutmiseks, kutsus nõukogu liikmesriike üles kiiresti sekkuma, pakkudes jätkukoolitust, (ümber)õpet või aktiveerimismeetmeid noortele, kes ei osale tööhõives, hariduses ega koolituses, sealhulgas varakult haridussüsteemist lahkunud noortele. Eesmärgiks on suunata need noored tagasi haridusellu, koolitustele või tööturule lühima võimaliku aja jooksul ning vähendada vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohtu. Nõukogu tunnistas, et tööturu killustatus võib noortele avaldada ebasoodsat mõju, ning kutsus liikmesriike üles sellise killustatuse probleemiga tegelema.

               (12)

               Nõukogu 28. juuni 2011. aasta soovituses varakult haridussüsteemist lahkumise vähendamise poliitika kohta (5) keskenduti tõenditel põhineva, laiaulatusliku ja valdkondadevahelise poliitika väljatöötamisele, mis hõlmab meetmeid, millega aidatakse haridussüsteemist varakult lahkunutel jätkata haridusteed ning tugevdada haridus- ja koolitussüsteemide ning tööhõivesektori vahelist sidet. 2012. aasta eelarvet ette valmistades toetas Euroopa Parlament kirjeldatud lähenemisviisi ja palus komisjonil rakendada ettevalmistavaid meetmeid noortegarantiide käivitamise toetamiseks liikmesriikides.

               (13)

               Tööhõivepaketis, mille komisjon oma 18. aprilli 2012. aasta teatises „Töövõimalusterohke majanduse taastumine” ette pani, kutsus ta liikmesriike, tööturu osapooli ja muid sidusrühmi üles otsima aktiivselt lahendusi praegustele tööhõivealastele väljakutsetele liidus, eriti noorte töötuse probleemile. Komisjon tõstis esile sellised suure töökohtade loomise potentsiaaliga sektorid nagu roheline majandus, tervishoid, sotsiaalhooldus ja informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) ning esitas sellest lähtudes kolm asjakohast tegevuskava järelmeetmete kohta. Seejärel juhtis komisjon oma 10. oktoobri 2012. aasta teatises „Tugevam Euroopa tööstus majanduse kasvuks ja taastumiseks” tähelepanu ka kuuele tööstusinnovatsiooniks võimalusi pakkuvale prioriteetsele valdkonnale, mis aitavad kaasa üleminekule vähese CO2-heitega ja ressursitõhusale majandusele. Tööhõivepaketis rõhutas komisjon samuti seda, et olulist rolli täidaks ettevõtliku hoiaku propageerimine, stardiabi teenuste ja mikrorahastamise parem kättesaadavus ning kavade loomine töötushüvitiste muutmiseks starditoetusteks, seda ka noorte puhul. Lisaks esitatakse tööhõivepaketis ettepanek kasutada palgatoetusi uute töötajate värbamise hoogustamiseks ja vähendada sihipäraselt maksukoormust (peamiselt tööandja sotsiaalkindlustusmakseid) tööhõive parandamise nimel ning samuti teostada töökaitsealaste õigusaktide tasakaalustatud reforme, millega saaks võimaldada noortele juurdepääsu kvaliteetsetele töökohtadele.

               (14)

               Oma 24. mai 2012. aasta resolutsioonis noortele pakutavate võimaluste algatuse kohta pöördus Euroopa Parlament liikmesriikide poole, et need võtaksid riigi tasandil kiirelt konkreetseid meetmeid tagamaks, et noored leiaksid nelja kuu jooksul pärast koolist lahkumist kas inimväärse töö või võimaluse edasi õppida või saada välja- või ümberõpet. Euroopa Parlament rõhutas, et noortegarantii kava peaks tõhusalt parandama selliste noorte olukorda, kes ei osale tööhõives, hariduses ega koolituses, ning järk-järgult lahendama noorte töötuse probleem liidus.

               (15)

               Oma 29. juuni 2012. aasta järeldustes julgustas Euroopa Ülemkogu liikmesriike tegutsema tõhusamalt noorte tööhõive suurendamise nimel, järgides eesmärki, mille kohaselt saavad noored mõne kuu jooksul pärast kooli lõpetamist kvaliteetse töö-, haridustee jätkamise, õpipoisiõppe või praktikapakkumise. Ülemkogu kinnitas, et selliseid meetmeid võib toetada Euroopa Sotsiaalfondist ja et liikmesriigid peaksid kasutama fondist saadavaid toetusi ajutiste värbamistoetuste rahastamiseks.

               (16)

               Komisjoni 20. novembri 2012. aasta teatises „Hariduse ümbermõtestamine: investeerimine oskustesse paremate sotsiaalmajanduslike tulemuste nimel” selgitatakse liidu panust sellesse töösse haridusvaldkonna perspektiivist. Teatis käsitleb haridus- ja koolitussüsteemide reformimise ja tõhususega seotud põhiküsimusi: viia oskuste pakkumine vastavusse tööturu praeguste ja tulevaste vajadustega, stimuleerida avatud ja paindlikke õppimisviise ning edendada koostööd kõigi sidusrühmade vahel, sealhulgas ka rahastamisküsimustes.

               (17)

               Oma 20. detsembri 2012. aasta soovituses mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta (6) soovitas nõukogu, et liikmesriigid kehtestaksid hiljemalt 2018. aastaks – kooskõlas riigi olukorra ja eripäradega ja nagu nad peavad asjakohaseks – mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise meetmed.

               (18)

               Oma 28. novembri 2012. aasta majanduskasvu analüüsis rõhutas komisjon, et liikmesriigid peaksid tagama noortele ülemineku koolist tööle ning välja töötama ja rakendama noortegarantii kavad, mille kohaselt saavad kõik alla 25-aastased noored nelja kuu jooksul pärast kooli lõpetamist või töötuks jäämist kvaliteetse töö-, haridustee jätkamise, õpipoisiõppe või praktikapakkumise.

               (19)

               Oma järeldustes mitmeaastase finantsraamistiku kohta otsustas Euroopa Ülemkogu 8. veebruaril 2013 luua noorte tööhõive algatuse, mille jaoks eraldatakse ajavahemikuks 2014–2020 kuus miljardit eurot, et toetada 5. detsembri 2012. aastal komisjoni ette pandud noorte tööhõivepaketis esitatud meetmeid ning eelkõige noortegarantiid.

               (20)

               Noortegarantii rakendamiseks tuleb luua toetusmeetmeid hõlmav kava, mida kohandataks vastavalt riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele oludele. Sellised meetmed lähtuvad kuuest kesksest valdkonnast, milleks on partnerluspõhiste lähenemisviiside väljatöötamine, varane sekkumine ja aktiveerimine, tööturule integreerumist toetavad meetmed, liidu vahendite kasutamine, kava hindamine ja pidev täiustamine ning selle kiireloomuline rakendamine. Peamine eesmärk on ennetada haridussüsteemist varakult lahkumist, parandada tööalast konkurentsivõimet ja kõrvaldada praktilised tõkked tööhõives. Meetmeid võib toetada liidu fondide vahenditest ja neid tuleb pidevalt jälgida ja täiustada.

               (21)

               Kvaliteetsete töö-, õpipoisiõppe- ja praktikavõimaluste loomise jaoks on äärmiselt oluline tagada tõhus koordineerimine ja partnerlus valdkondade (tööhõive, haridus, noored, sotsiaalküsimused jne) vahel.

               (22)

               Noortegarantii kavade puhul tuleks arvesse võtta liikmesriikide erinevusi ja nende erinevaid lähtepositsioone noorte töötuse, institutsionaalse korralduse ja tööturul osalejate suutlikkuse valdkonnas. Samuti tuleks arvesse võtta erinevaid olukordi riikide eelarvete ja rahaliste vahendite eraldamisega seotud finantspiirangute puhul. 2013. aasta majanduskasvu analüüsis on komisjon märkinud, et haridusse investeerimist tuleb pidada prioriteediks ja võimaluse korral suurendada, tagades samas selliste kulude tõhususe. Erilist tähelepanu tuleb pöörata ka tööturuasutuste ja aktiivse tööturupoliitika – näiteks töötutele suunatud väljaõppe ja noortegarantii kavade – ulatuse ja tõhususe säilitamisele ning tugevdamisele. Selliste kavade loomine on oluline pikas perspektiivis, kuid vaja on ka kiiresti toimivaid lahendusi, et leevendada majanduskriisi laastavat mõju tööturule,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:

               1.

               Tagada, et kuni 25aastased noored saavad hiljemalt nelja kuu möödudes töötuks jäämisest või formaalharidussüsteemist lahkumisest kvaliteetse töö-, haridustee jätkamise, õpipoisiõppe või praktikapakkumise.
               Noortegarantii kava luues arvestavad liikmesriigid selliseid üldisi probleeme nagu asjaolu, et noored ei ole homogeenne ja sarnase sotsiaalse taustaga rühm, vastastikustel kohustustel põhinevat lähenemisviisi ning vajadust tegeleda tsüklilise tööturult eemaloleku riskiga.
               Noortegarantii elluviimise lähtepunkt noorele peaks olema enese registreerimine tööturuasutuses ning juhul, kui on tegemist tööturul, hariduses ja koolituses mitteosalevate noortega, kes ei ole tööturuasutustes registreeritud, peavad liikmesriigid kindlaks määrama võrdväärse lähtepunkti noortegarantii elluviimiseks sama neljakuulise tähtaja jooksul.
               Noortegarantii kavad peaksid põhinema järgmistel suunistel, lähtudes riiklikest, piirkondlikest ja kohalikest oludest ning pöörates tähelepanu sihtrühmaks olevate noorte soole ja erinevustele.

      Partnerluspõhiste lähenemisviiside väljatöötamine

               2.

               Määrata kindlaks asjaomane riigiasutus, kes vastutab noortegarantii väljatöötamise ja haldamise ning eri tasandite ja sektorite vaheliste partnerluste koordineerimise eest. Kui liikmesriigil ei ole põhiseadusest tulenevatel põhjustel võimalik määrata kindlaks üks riigiasutus, määratakse kindlaks mitu riigiasutust, hoides nende arvu minimaalsena ja määrates kindlaks ühe kontaktpunkti, kellega komisjon saab noortegarantii rakendamise küsimustes suhelda.

               3.

               Tagada noortele täielik juurdepääs teabele saadaolevate teenuste ja toetuse kohta, tugevdades koostööd tööturuasutuste, karjäärinõustajate, haridus- ja koolitusasutuste ja noorte tugiteenuste osutajate vahel, kasutades selleks täiel määral kõiki asjakohaseid teabekanaleid.

               4.

               Tugevdada partnerlussuhteid tööandjate ja asjakohaste tööturul osalejate (tööturuasutused, eri tasandite valitsusasutused, ametiühingud ja noorteasutused) vahel, eesmärgiga luua noorte jaoks aktiivselt töö-, õpipoisiõppe- ja praktikavõimalusi.

               5.

               Luua partnerlussuhteid avaliku ja erasektori tööturuasutuste, haridus- ja koolitusasutuste, karjäärinõustamisteenuste ja muude spetsialiseerunud noorteteenuste pakkujate (valitsusvälised organisatsioonid, noortekeskused ja -ühendused) vahel, kes aitavad töötusest, tööturult eemalolekust või haridussüsteemist sujuvalt tööturule siseneda.

               6.

               Tagada tööturu osapoolte aktiivne kaasamine noortele suunatud poliitika kavandamisse ja rakendamisse kõigil tasanditel ning suunata algatuste seas tekkiv sünergia õpipoisiõppe- ja praktikakavade väljatöötamisse.

               7.

               Konsulteerida noortegarantii kava kavandamisel ja edasiarendamisel ka noortega ja/või noorteorganisatsioonidega või neid nimetatud tegevustesse kaasata, et kohandada teenused abivajajate vajadustele vastavaks ning kasutada noorte ja/või noorteorganisatsioonide abi noortegarantiid käsitlevas teavitustegevuses.

      Varane sekkumine ja aktiveerimine

               8.

               Töötada välja noortele suunatud tõhusad teavitusstrateegiad, sealhulgas teabe- ja teavituskampaaniad, mis mõjutaksid noori end registreerima tööturuasutustes, keskendudes haavatavatele, paljude raskete probleemidega (sotsiaalne tõrjutus, vaesus või diskrimineerimine) silmitsi seisvatele noortele ja sellistele noortele, kes ei osale tööhõives, hariduses ega koolituses, võttes arvesse noorte erinevaid taustu (eelkõige vaesus, puue, madal haridustase, kuulumine rahvusvähemusse, sisserändaja taust).

               9.

               Kaaluda keskuste loomist, et noori paremini toetada ja tegeleda võimaliku teadmatusega olemasolevate pakkumiste vallas; selleks võiks näiteks luua organisatsiooni, mis tagaks kõikide asjaomaste asutuste ja organisatsioonide, eriti noortegarantii haldamise eest vastutava riigiasutuse vahelise koordineerimise, nii et oleks võimalik jagada teavet koolist lahkuvate ja eriti selliste noorte kohta, kes tõenäoliselt jäävad hätta töö leidmisel ega jätka haridusteed.

               10.

               Tagada tööturuasutuste suutlikkus pakkuda koostöös muude noori toetavate partneritega personaalset nõustamist ja personaalse tegevuskava koostamist, hõlmates ka individuaalseid toetuskavasid, tuginedes vastastikuste kohustuste põhimõttele juba algetapist alates ja järjepidevatele järelmeetmetele, et ennetada haridussüsteemist varakult lahkumist ning tagada liikumine hariduse ja koolituse või tööhõive suunas.

      Tööturule integreerumist toetavad meetmed

      Oskuste edendamine

               11.

               Pakkuda haridussüsteemist varakult lahkunud noortele ja madala kvalifikatsiooniga noortele võimalusi haridus- ja koolitustee jätkamiseks või osalemiseks teist võimalust pakkuvates haridusprogrammides, mis tagavad sellise õpikeskkonna, mis vastab noore konkreetsele vajadusele ja võimaldab tal omandada puuduva kvalifikatsiooni.

               12.

               Tagada, et noortegarantii raames oskuste ja pädevuste arendamiseks võetavate meetmetega aidatakse lahendada oskuste nõudlusele mittevastavuse probleemi ja täidetakse tööjõunõudluse vajadusi.

               13.

               Tagada, et oskuste ja pädevuste edendamine hõlmab ka IKT-alaseid ja digitaalseid oskusi. Edendada erialaste teadmiste ja oskuste staatust, tagades, et IKT õppekavad ja tunnistused on standarditega kooskõlas ja rahvusvaheliselt võrreldavad.

               14.

               Innustada koole, sealhulgas kutsehariduskeskusi ja tööturuasutusi pidevalt tegelema noorte ettevõtlusalase ja füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise alase edendustöö ja nõustamisega, muuhulgas ettevõtluskursuste korraldamise teel.

               15.

               Rakendama 20. detsembri 2012. aasta soovitust mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta.

      Tööturuga seotud meetmed

               16.

               Vähendada vajaduse korral palgaväliseid tööjõukulusid, et suurendada noorte väljavaateid tööd leida.

               17.

               Kasutada sihipäraseid ja hästi läbimõeldud palga- ja värbamistoetusi, et julgustada tööandjaid looma just noorte, eriti tööturult eemale jäänute jaoks uusi töövõimalusi, näiteks õpipoisiõppe, praktika või tööle suunamise vallas, järgides seejuures kehtivaid riigiabi eeskirju.

               18.

               Edendada töötajate liikuvust, teavitades noori tööpakkumistest ja praktika- ja õpipoisiõppevõimalustest ja vastavatest toetustest eri piirkondades ja riikides, kasutades selleks näiteks teenuseid ja kavasid, millega toetatakse inimeste tööalast liikumist liidus. Tagada, et noored, kes leiavad tööd teises piirkonnas või liikmesriigis, saaksid piisavat toetust uue keskkonnaga kohanemiseks.

               19.

               Tagada rohkem tugiteenuseid idufirmade jaoks ja tõsta teadlikkust füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisega seotud võimaluste ja väljavaadete valdkonnas, sealhulgas tihendades koostööd tööturuasutuste ning äritegevust toetavate ja (mikro)krediiti pakkuvate asutuste vahel.

               20.

               Tõhustada mehhanisme selliste noorte toetamiseks, kes aktiveerimiskavadest välja langevad ega saa enam hüvitisi.

      Liidu vahendite kasutamine

               21.

               Kasutada täielikult ja igakülgselt ära ühtekuuluvuspoliitika rahastamisvahendeid ajavahemikuks 2014–2020, et toetada noortegarantii kavade loomist, kui see on kooskõlas riigi oludega. Tagada, et noortegarantii loetakse prioriteediks ja selle väljatöötamiseks ja rakendamiseks eraldatakse noortegarantii kavade loomisega seotud ressursid, hõlmates ka sihipäraste värbamistoetuste võimalikku rahastamist Euroopa Sotsiaalfondist. Kasutada täielikult ära programmiperioodi 2007–2013 raames veel saadaolevad rahalised vahendid.

               22.

               Eelseisvaks programmiperioodiks 2014–2020 partnerluslepingut ette valmistades pöörata piisavalt tähelepanu noortegarantii kavade rakendamisega seotud konkreetsetele eesmärkidele, kui see on kooskõlas riigi oludega, ning esitada tegevuskavades nende meetmete kirjeldus, mille rahastamist taotletakse Euroopa Sotsiaalfondi asjakohaste prioriteetsete investeeringute raames. Eelkõige puudutab see meetmeid tööhõives, hariduses ja koolituses mitteosalevate noorte jätkusuutlikuks kaasamiseks tööturule, toetust noortele ettevõtjatele ning sotsiaalsetele ettevõtetele ja nende panuse andmise toetamiseks konkreetsete eesmärkide saavutamise nimel.

               23.

               Kasutada võimalusel noorte tööhõive algatust täielikult ja igakülgselt noortegarantii rakendamise eesmärgil.

      Noortegarantii kavade hindamine ja pidev täiustamine

               24.

               Jälgida ja hinnata kõiki noortegarantii kavade kohaseid meetmeid, et oleks võimalik välja töötada tõenditel põhinevad tegevuspõhimõtted ja sekkumismeetmed, tuginedes sellele, mis, kus ja miks toimib, tagades seeläbi ressursside tõhusa kasutuse ja positiivse investeeringutasuvuse. Pidada ajakohastatud arvestust noortegarantii väljatöötamiseks ja rakendamiseks eraldatud rahaliste vahendite üle, eriti ühtekuuluvuspoliitika rakenduskavade raames.

               25.

               Edendada vastastikust õppimist riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil, hõlmates kõiki noorte töötuse vastases võitluses osalejaid, et täiustada tulevaste noortegarantii kavade ülesehitust ja tulemusi. Kasutada vajaduse korral täielikult ära noortegarantii kavade ettevalmistamise käigus toetust saanud projektide tulemusi.

               26.

               Tugevdada kõikide noortegarantii väljatöötamise, rakendamise ja hindamisega seotud sidusrühmade, sealhulgas asjaomaste tööturuasutuste suutlikkust, et kõrvaldada kõik algatuse arengut takistavad sise- ja välistegurid, mis on seotud poliitikaga ja sellega, kuidas nimetatud kavasid välja töötatakse.

      Noortegarantii kavade rakendamine

               27.

               Rakendada noortegarantii kavasid võimalikult kiiresti. Nende liikmesriikide puhul, kes on suurtes eelarvelistes raskustes ja kus on kõige rohkem tööhõives, hariduses ega koolituses mitteosalevaid noori või kus on kõige kõrgemad noorte töötuse määrad, võib kaaluda ka järkjärgulist rakendamist.

               28.

               Tagada, et nimetatud kavad integreeritakse nõuetekohaselt tulevastesse liidu kaasrahastatavatesse programmidesse, soovitavalt ajavahemikuks 2014–2020 kavandatava mitmeaastase finantsraamistiku algusest. Noortegarantii kavade rakendamisel võivad liikmesriigid toetust saada noorte tööhõive algatusest.

         KÄESOLEVAGA SOOVITAB, ET KOMISJON PEAKS:

      Rahastamine

               1.

               Julgustama liikmesriike kasutama parimal moel Euroopa Sotsiaalfondi vahendeid, tegutsedes kooskõlas Euroopa Sotsiaalfondi programmiperioodiks 2014–2020 määratud asjakohaste investeerimisprioriteetidega, ning vajaduse korral noorte tööhõive algatust, et toetada noortegarantii kavade kui noorte töötuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise ja asjakohase ennetustegevuse poliitilise vahendi väljatöötamist ja rakendamist.

               2.

               Toetama liidu ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate fondide (Euroopa Sotsiaalfond, Euroopa Regionaalarengu Fond, Ühtekuuluvusfond, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond, Euroopa Merendus- ja Kalandusfond) programmitööd, sealhulgas vastastikuse õppimise, koostöövõrkude loomise ja tehnilise abi kaudu.

      Head tavad

               3.

               Kasutama uue sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi võimalusi, et koguda heade tavade näiteid noortegarantii kohta riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil.

               4.

               Kasutama Euroopa tööhõivealast vastastikuse õppe programmi, et julgustada liikmesriike jagama kogemusi ja vahetama häid tavasid.

      Järelevalve

               5.

               Jälgima pidevalt noortegarantii arengut ja andma regulaarselt aru noortegarantii kavade ülesehituse, rakendamise ja tulemustega seotud arengu kohta Euroopa tööturuasutuste võrgustiku iga-aastase tööprogrammi raames. Tagama, et asjakohaselt teavitatakse ka tööhõivekomiteed.

               6.

               Jälgima noortegarantii kavade käesoleva soovituse kohast rakendamist, kasutades selleks tööhõivekomitee mitmepoolset seiret Euroopa poolaasta raames, ning analüüsima elluviidava poliitika mõju ning käsitleb vajaduse korral liikmesriikidele esitatavaid riigipõhiseid soovitusi, tuginedes liikmesriikide tööhõivepoliitika suunistele.

      Teadlikkuse suurendamine

               7.

               Toetama meetmeid, mis on mõeldud noortegarantii loomist käsitleva teadlikkuse suurendamiseks liikmesriikides, kasutades selleks Euroopa noorteportaali, eriti selle teabekampaaniaid.

      Luxembourg, 22. aprill 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         S. COVENEY

      (1)  ELT L 308, 24.11.2010, lk 46.

      (2)  ELT L 205, 6.8.2005, lk 21.

      (3)  ELT L 198, 26.7.2008, lk 47.

      (4)  ELT C 351 E, 2.12.2011, lk 29.

      (5)  ELT C 191, 1.7.2011, lk 1.

      (6)  ELT C 398, 22.12.2012, lk 1.