title: Komisjoni soovitus (EL) 2020/1743, 18. november 2020, antigeeni kiirtestide kasutamise kohta SARS-CoV-2 nakkuse diagnoosimisel

text:
               23.11.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 392/63

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2020/1743,
      18. november 2020,
      antigeeni kiirtestide kasutamise kohta SARS-CoV-2 nakkuse diagnoosimisel
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu (1) artikli 168 lõikega 7 kuulub tervishoiupoliitika määratlemine ning tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamine ja kättesaadavaks muutmine liikmesriikide pädevusse. Seega vastutavad ELi liikmesriigid COVID-19 testimisstrateegiate väljatöötamise ja rakendamisega, sealhulgas antigeeni kiirtestide kasutamisega seotud otsuste tegemise eest, võttes seejuures arvesse riikide epidemioloogilist ja sotsiaalset olukorda ning testimise sihtpopulatsiooni.

                  (2)

                  SARS-CoV-2 nakatunute arv kasvab jätkuvalt ja suurendab proove võtvate tervishoiutöötajate ning COVID-19 teste tegevate laborite töökoormust, mis omakorda pikendab ajavahemikku testi taotlemisest tulemuse saamiseni. Peale selle on juurdepääs COVID-19 testimiskohtadele ja teenustele 2020. aasta esimese poolega (kui Euroopas oli esimene pandeemialaine) võrreldes paranenud, mille tulemusena testimisnõudlus kuhjub ja sageli ületab olemasolevat testimissuutlikkust.

                  (3)

                  Teaduse ja tehnika areng jätkub, andes uusi teadmisi viiruse omaduste ning mitmesuguste COVID-19 diagnoosimise metoodikate ja võimalike lähenemisviiside kohta. Praegu on COVID-19 diagnostika tipptasemeks RT-PCR test, mida Maailma Terviseorganisatsioon ning Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus (ECDC) peavad kõige usaldusväärsemaks meetodiks nakatunute ja kontaktsete isikute testimisel (2).

                  (4)

                  Euroopa turul on üha enam kättesaadavad uue põlvkonna kiiremad ja odavamad testid, nn antigeeni kiirtestid, millega tehakse kindlaks viiruse valkude (antigeenide) olemasolu ja mida saab kasutada aktiivse nakkuse avastamiseks. Euroopa Komisjoni COVID-19 in vitro diagnostika vahendite ja katsemeetodite andmebaasi on lisatud 72 CE-märgisega antigeeni kiirtesti (3).

                  (5)

                  Antigeeni kiirtestide turule laskmise suhtes praegu kohaldatav õigusraamistik on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/79/EÜ (4). Direktiivi kohaselt peab tootja SARS-CoV-2 antigeeni kiirtestide kohta koostama tehnilise dokumentatsiooni, milles selgelt tõendatakse, et test on ohutu ja toimib tootja ettenähtud viisil, vastates seega direktiivi I lisas sätestatud nõuetele. Seejärel võib tootja väljastada ELi vastavusdeklaratsiooni ja kinnitada oma seadmele CE-märgise. Alates 26. maist 2022 asendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv määrusega (EL) 2017/746 (5)
                     in vitro diagnostika meditsiiniseadmete kohta. Selle määruse kohaselt kohaldatakse antigeeni kiirtestide suhtes tugevdatud nõudeid seadme toimivusele ning põhjalikku hindamist teavitatud asutuse poolt.

                  (6)

                  Liikmesriikide pädevatest asutustest koosnev meditsiiniseadmete koordineerimisrühm teeb kooskõlas komisjoni suunisega COVID-19 in vitro diagnostiliste testide kohta (6) tööd, et hõlbustada testide turulelaskmist käsitleva õigusraamistiku ühtset kohaldamist, sealhulgas tootjate juhendamist direktiivi 98/79/EÜ kohaselt. Peale selle kavatseb komisjon meditsiiniseadmete koordineerimisrühma abiga COVID-19 testide, sealhulgas antigeeni kiirtestide jaoks välja töötada ja vastu võtta määruse (EL) 2017/746 kohase ühtse kirjelduse (7).

                  (7)

                  15. aprillil 2020 võttis komisjon vastu suunise COVID-19 in vitro diagnostika seadmete ja nende toimivuse kohta, (8) milles antakse ülevaade COVID-19 testimisest ja kaalutlustest testide toimivuse kohta. Selles rõhutatakse, et direktiivi 98/79/EÜ kohaselt peab tootja märkima seadme sihtotstarbe ning et seade peab olema kavandatud ja toodetud nii, et see sobib kõnealuseks sihtotstarbeks, kaasa arvatud ettenähtud kasutajaga ja kliiniliste aspektide, näiteks sihtpopulatsiooniga. Samuti peab tootja esitama seadme analüütilise toimivuse taseme, mis peab vastama sihtotstarbele. Seadmega kaasas oleva teabe puhul tuleb arvesse võtta võimalike kasutajate koolitust ja teadmisi.

                  (8)

                  Maailma Terviseorganisatsioon avaldas 11. septembril 2020 vahesuunised antigeeni kiirtestide kasutamise kohta COVID-19 tuvastamiseks, (9) andes riikidele nõu selle kohta, milline võiks olla nende testide roll, ja vajaduse kohta olla testi valides hoolikas. Maailma Terviseorganisatsioon on rõhutanud, et kuigi antigeeni kiirtestid võivad pakkuda kasulikke lahendusi SARS-CoV-2 nakkuse diagnoosimiseks eri olukordade ja stsenaariumide puhul, ei ole nende kliiniline toimivus veel optimaalne ja ettevaatus on vajalik.

                  (9)

                  Maailma Terviseorganisatsioon soovitab olemasolevate võimaluste hulgast kasutada antigeeni kiirteste, mis vastavad minimaalsetele toimivusnõuetele ≥ 80 % tundlikkuse osas ja ≥ 97 % spetsiifilisuse osas, ning kasutada neid teste eelkõige siis, kui RT-PCR-testide kättesaadavus on ajutiselt piiratud või kui pikk aeg tulemuste saamisel ei võimalda kliinilist kasutamist. Antigeeni kiirtestide kasutamine annab võimaluse kiiresti kindlaks teha isikud, kes on nakkuse levimise seisukohast kõige ohtlikumad eelkõige just suure leviku puhul kogukonnas.

                  (10)

                  ECDC on andnud suunise sobivate SARS-CoV-2 testimisstrateegiate kohta, mis sobivad konkreetsete rahvatervisega seotud eesmärkide saavutamiseks mitmesugustes epidemioloogilistes olukordades (10). Selle suunisega antakse raamistik, milles SARS-CoV-2 testimine aitab olulisel määral kaasa usaldusväärsete seireandmete saamisele, leviku üle kontrolli saavutamisele kogukonnas, leviku vältimisele kõrge riskitasemega piirkondades ning viiruse taassisenemise piiramisele kogukondades, kus on saavutatud tugev kontroll leviku üle.

                  (11)

                  Enamikul praegu saadaolevatel antigeeni kiirtestidel on RT-PCR-testidega võrreldes väiksem tundlikkus. ECDC suunises (11) antigeeni kiirtestide kasutamise kohta määratletakse erinevate katsestrateegiate sobivus erinevates epidemioloogilistes kontekstides, olukordades ja eeldatava kliinilise toimivuse puhul praegu olemasolevate tõendite alusel. Praeguseni on antigeeni kiirtestide kliinilise hindamise uuringud näidanud tipptasemel RT-PCR-testiga võrreldes tundlikkust 29–93,9 % ja testi spetsiifilisust 80,2–100 %. Antigeeni kiirtestide tundlikkus suureneb, kui neid kasutatakse populatsioonides, kus sümptomite ilmnemisest on möödas kuni 5 päeva, ja suure viiruskoormusega proovide puhul.

                  (12)

                  Antigeeni kiirtestidel võib aga olla märkimisväärne eelis RT-PCR-testide ees, sest vaja on lihtsamaid vahendeid ja vajadus kõrge kvalifikatsiooniga tööjõu järele on väiksem. Samuti on eeliseks hind ja kiirus, mis võimaldab osutada hõlpsat ja kiirete tulemustega tervishoiuteenust ja leevendada survet tervishoiusüsteemidele. Kui neid kasutada näiteks kogu populatsiooni hõlmaval sihipärasel testimisel, siis võimalust, et kõiki juhte ei avastata või saadakse valenegatiivsed tulemused, tasakaalustab tulemuste õigeaegsus ja võimalus esialgu negatiivseteks osutunud isikuid uuesti testida. Positiivse või negatiivse testitulemuse ennustusväärtus oleneb testi tulemuslikkusest ja nakkuse levimusest testitud populatsioonis. Seepärast tuleks antigeeni kiirtestide tulemuste tõlgendamisel tuleks neid elemente nõuetekohaselt arvesse võtta.

                  (13)

                  Seoses võimalusega kasutada antigeeniteste asümptomaatilistel isikutel tuleb märkida, et praeguseni on olemas väga vähe andmeid antigeeni kiirtestide toimivuse kohta selles kontekstis. Peale selle ei ole praegu kättesaadavate antigeeni kiirtestide tootjate juhistes asümptomaatilisi isikuid sihtpopulatsioonina nimetatud.

                  (14)

                  Võimalust kasutada antigeeni kiirteste reisijate puhul tuleks veel kaaluda, võttes epidemioloogilist olukorda silmas pidades arvesse uusimat teaduse ja tehnika arengut. Nagu on märgitud komisjoni 28. oktoobri 2020. aasta soovituses COVID-19 testimisstrateegiate kohta, töötavad näiteks ECDC ja Euroopa Liidu Lennundusohutusamet (EASA) praegu ohutumate lennureiside tagamiseks ühiselt välja käitumisjuhist, mis hõlmab ka ühtset testimismetoodikat lennujaamades.

                  (15)

                  Keskne asutus liiduülese tähtsusega rahvatervisekriiside koordineerimisel on terviseohutuse komitee (HSC). Selle ülesanne on tugevdada parima tava ja teabe koordineerimist ja jagamist riikliku valmisoleku ja reageerimise planeerimisel. Antigeeni kiirtestide kasutamist on arutatud alates 2020. aasta septembri algusest. Mitu liikmesriiki on hakanud praktikas kasutama antigeeni kiirteste ja on lisanud nende kasutamise oma riiklikesse COVID-19 testimisstrateegiatesse. Lisaks teeb enamik liikmesriike praegu valideerimisuuringuid või katseprojekte, et hinnata antigeeni kiirtestide kliinilist toimet konkreetsetes tingimustes ja SARS-CoV-2 nakkuse diagnoosimisel konkreetsete sihtpopulatsioonide hulgas.

                  (16)

                  Komisjoni 28. oktoobri 2020. aasta soovituses COVID-19 testimisstrateegiate, sealhulgas antigeeni kiirtestide kasutamise kohta (12) on riikidele antud suunis peamiste elementide kohta, mida tuleb seoses riiklike, piirkondlike või kohalike testimisstrateegiatega arvesse võtta. Soovituses keskendutakse COVID-19 testimisstrateegia kohaldamisalale, prioriteetsena käsitatavatele inimrühmadele ja konkreetsetele olukordadele, mida tuleks arvesse võtta, samuti käsitletakse testimissuutlikkuse ja -ressurssidega seotud põhiküsimusi.

                  (17)

                  Samuti soovitatakse, et liikmesriigid peaksid kokku leppima antigeeni kiirtesti valikukriteeriumid, eelkõige need, mis on seotud asjaomaste testide kliinilise toimivusega (tundlikkus ja spetsiifilisus); samuti tuleks kokkuleppele jõuda nende stsenaariumide ja tingimuste suhtes, mille puhul on asjakohane kasutada antigeeni kiirtesti, näiteks suure leviku korral kogukonnas.

                  (18)

                  Samuti teatatakse soovituses, et komisjon teeb liikmesriikidega koostööd, et kiiremas korras luua kiirtestide hindamise, heakskiitmise ja vastastikuse tunnustamise ning testitulemuste vastastikuse tunnustamise raamistik. Sellele aidatakse kaasa ka käesoleva soovitusega.

                  (19)

                  Ettevõtjad peavad järgima kohaldatavates ELi õigusaktides sätestatud nõudeid. Neid nõudeid järgides ja tootele CE-märgist kinnitades kinnitab tootja, et toode vastab kõigile CE-vastavusmärgist käsitlevatele õiguslikele nõuetele ning et toodet võib müüa kogu Euroopa Majanduspiirkonnas. Liikmesriikidel on võimalus piirata teatavate seadmete kättesaadavust, kui nad leiavad, et see on tervise ja ohutuse kaitsmise või rahvatervise huvides (13). Testide valik riiklikul tasandil oleneb testide kättesaadavusest ja kasutusele võetud riiklikest testimisstrateegiatest, muu hulgas näiteks sellest, millisel eesmärgil ja millistes kombinatsioonides teste kavatsetakse kasutada ning milline toimivuse tase on asjaomase liikmesriigi või piirkonna kohalikus epidemioloogilises ja kliinilises olukorras või konkreetses tervishoiuasutuses või patsiendirühma puhul vastuvõetav. ELi tasandil tehtav koostöö nende testide kliinilises praktikas kasutamisest saadavate andmete hindamisel, kaasa arvatud Euroopa tervisetehnoloogia hindamise võrgustiku ühismeetme kaudu, võib anda olulist teavet riiklike strateegiate koostamiseks.

                  (20)

                  Tõhusal testimisel on siseturu sujuvas toimimises oluline roll, sest see võimaldab võtta sihipäraseid isoleerimis- või karantiinimeetmeid. Antigeeni kiirtestide vastastikune tunnustamine võimaldaks vaba liikumise piiranguid vähendada, mis on kooskõlas nõukogu soovitusega (EL) 2020/1475, (14) mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel.

                  (21)

                  Liikmesriikide tervishoiusüsteemid peaksid käesolevas soovituses esitatud suunise kohaselt antigeeni kiirtestide tulemusi vastastikku tunnustama. Selleks et toetada vastastikust tunnustamist, peaksid liikmesriigid jätkama ühiseid arutelusid riiklikke testimisstrateegiate üle eelkõige terviseohutuse komitees ning võttes arvesse ECDC-lt ja muude asjakohaste koostööalaste jõupingutuste tulemusena (nt Euroopa tervisetehnoloogia hindamise võrgustiku ühismeetme raames) saadud teavet.

                  (22)

                  ELi tervishoiutehnoloogia hindamise alane koostöö on osutunud tervishoiutehnoloogia hindamise riiklikele asutustele kasulikuks, andes SARS-CoV-2-ga seotud suunise, kaasa arvatud antigeenitestide kasutamise kohta. Komisjon on teinud ettepaneku veelgi tugevdada tervisetehnoloogia hindamise alast koostööd ELi tasandil (15). ELi tervisetehnoloogia hindamise raamistiku rakendamisega luuakse oluline koostöövahend, ühendatakse ressursid, jagatakse kogemusi ja leitakse tõendid, mis annavad vajalikku teavet otsuste tegemiseks, kaasa arvatud antigeenitestide kasutamise kohta.

                  (23)

                  Selleks et anda täiendavat toetust liikmesriikidele antigeeni kiirtestide kasutuselevõtmiseks, on komisjon erakorralise toetuse rahastamisvahendist eraldanud 100 miljonit eurot, et osta antigeeni kiirteste ja jagada need liikmesriikidele. Peale selle on komisjon koos liikmesriikidega algatanud ühishanke, et hõlbustada õiglast ja võrdset juurdepääsu antigeeni kiirtestidele.

                  (24)

                  Käesolev soovitus põhineb Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse ning Maailma Terviseorganisatsiooni uusimal suunisel. Seda võidakse ajakohastada, võttes arvesse uusi teaduslikke tõendeid, tehnika uusimat arengut ja muutuvat epidemioloogilist olukorda.

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      1.   SOOVITUSE EESMÄRK

                  (1)

                  Käesolevas soovituses esitatakse liikmesriikidele 28. oktoobri soovitusest (mis käsitleb COVID-19 testimisstrateegiaid) lähtuv suunis seoses antigeeni kiirtestide kasutamisega SARS-CoV-2 nakkuse avastamiseks.

                  (2)

                  Liikmesriikidel soovitatakse teha antigeeni kiirteste lisaks RT-PCR-testidele selgelt määratletud tingimustes, kus antigeeni kiirtestide kasutamine on asjakohane, et tõkestada koroonaviiruse levikut, avastada SARS-CoV-2-te nakatunud ning piirata isoleerimis- ja karantiinimeetmeid.

                  (3)

                  Samuti aidatakse selle soovitusega kaasa inimeste vaba liikumise ja siseturu tõrgeteta toimimise tagamisele piiratud testimissuutlikkuse ajal.

                  (4)

                  Eelkõige keskendutakse käesolevas soovituses antigeeni kiirtestide valimisel kasutatavatele kriteeriumidele, tingimustele, mille korral antigeeni kiirtestide kasutamine on asjakohane, testijatele ning testide ja nende tulemuste valideerimisele vastastikusele tunnustamisele.

            2.   ANTIGEENI KIIRTESTIDE VALIKU KRITEERIUMID

                  (5)

                  Liikmesriigid peaksid püüdma kasutada antigeeni kiirteste, mille tulemuslikkus on vastuvõetav, st tundlikkus ≥ 80 % ja spetsiifilisus ≥ 97 %, et võimalikult palju vältida valenegatiivseid ja valepositiivseid tulemusi.

                  (6)

                  Antigeeni kiirtesti peaksid läbi viima koolitatud tervishoiutöötajad või vajaduse korral koolitatud testijad tootja juhiseid järgides. Oluline aspekt, mida sageli ei tähtsustata, on proovi võtmine. Samuti peaksid olema kättesaadavad juhendid proovi tõhusaks võtmiseks ja käitlemiseks.

                  (7)

                  Antigeeni kiirteste tuleks kasutada kuni viie päeva jooksul pärast sümptomite ilmnemist või kuni seitsme päeva jooksul pärast kokkupuudet COVID-19 kinnitatud juhtumiga.

                  (8)

                  Enne kui antigeeni kiirtestide kasutamine heaks kiidetakse, peaksid liikmesriigid tagama, et nendel testidel on CE-märgis, (16) ning enne kui need kliinilises praktikas kasutusele võetakse, tagama, et kõnealused testid on käesoleva soovituse kohaselt standardsetest RT-PCR-testidest lähtudes valideeritud sihtpopulatsiooni ja kavandatud kasutustingimuste puhul.

            3.   ANTIGEENITESTIDE SOOVITUSLIKUD KASUTUSTINGIMUSED

                  (9)

                  Kui RT-PCR-testide kättesaadavus on ajutiselt piiratud, võib kaaluda antigeeni kiirtestide kasutamist COVID-19 sümptomitega isikute puhul piirkondades, kus positiivsete testitulemuste osakaal on suur või väga suur, st ≥ 10 %.

                  (10)

                  Antigeeni kiirtestide kasutamist võib soovitada isikute testimiseks sümptomitest olenemata sellistes tingimustes, kus positiivsete testitulemuste osakaal on eeldatavalt ≥ 10 %, st kontaktsete isikute väljaselgitamise ja puhangu uurimise eesmärgil.

                  (11)

                  Selleks, et leevendada COVID-19 mõju tervishoiu- ja sotsiaalhoolekandeasutustes, tuleks kaaluda antigeeni kiirtestide kasutamist tervishoiuasutustesse vastuvõtmisel ning sümptomitega patsientide või elanike triaaži puhul (kuni 5 päeva sümptomite ilmnemisest), kaasa arvatud patsientide isolatsiooniruumidesse määramisel.

                  (12)

                  Samuti tuleks kaaluda antigeeni kiirtestide kasutamist kogu populatsiooni hõlmavaks sihipäraseks testimiseks, näiteks kohalikus kogukonnas ja muudes suure levimusega olukordades ning piiravate meetmete kontekstis, et teha kogukonnas kindlaks suure levitamispotentsiaaliga isikud ja vähendada survet tervishoiuasutustele. Sellises olukorras tasakaalustab võimalust, et kõiki juhte ei avastata või saadakse valenegatiivsed tulemused, tulemuste õigeaegsus ja võimalus esialgu negatiivseteks osutunud isikuid uuesti testida. Nagu on märgitud käesolevas soovituses, annab diagnoosimiseks täiendavat teavet kinnitav test.

                  (13)

                  Olukorras, kus levimus on suur ja/või RT-PCR-testide tegemise suutlikkus piiratud, et teha kindlaks suure levitamispotentsiaaliga isikud, tuleks kaaluda antigeeni kiirtestide kasutamist tervishoiutöötajate, kodu- ja sotsiaalhooldajate, muude pikaajalise hoolduse asutuste ja suletud asutuste (nt vanglad või kinnipidamisasutused, varjupaigataotlejate ja migrantide vastuvõtuasutused) töötajate ning muude asjakohaste sektorite (lihatöötlemisettevõtted, tapamajad jms) ja sarnaste asutuste asjakohaste eesliinitöötajate korduvaks testimiseks (nt iga 2–3 päeva järel).

                  (14)

                  Kui levimus on väike, tuleks antigeeni kiirtesti kasutamisel keskenduda olukordadele, kus nakatunud isikute kiire tuvastamine aitab puhanguid ohjata, ning (kõrge riskiga) riskirühmade, näiteks meditsiinitöötajate või muude pikaajalise hoolduse asutustega seotud isikute regulaarsele jälgimisele. Sellistes olukordades tuleb hinnata positiivsete juhtude märkamata jäämise riski ning valepositiivsetest tulemustest tingitud isolatsiooni- ja karantiinimeetmete rakendamise riski. Neid riske saab leevendada kinnitava testiga.

                  (15)

                  Kui antigeeni kiirtesti kasutatakse nakkuse suure levimusega populatsioonis, tuleks negatiivsed tulemused kinnitada kas RT-PCR-testi või korduva antigeeni kiirtestiga. Kui antigeeni kiirtesti kasutatakse nakkuse väikese levimusega populatsioonis, tuleks positiivsed tulemused kinnitada kas RT-PCR-testi või korduva antigeeni kiirtestiga. Mõlemal juhul oleneb kinnitava testi kasutamine ja valik positiivsete juhtude märkamata jäämise või valepositiivsete juhtudega seotud riski vastuvõetavusest.

            4.   TESTIMISSUUTLIKKUS JA -RESSURSID

                  (16)

                  Lisaks eespool esitatud kaalutlustele oleneb konkreetse diagnostilise testi valik olemasolevast testimissuutlikkusest. Kui ei ole võimalik teha piisavalt RT-PCR-analüüse või kui nendega kulub tulemuse saamiseks kauem kui 24 tundi, võib antigeeni kiirtesti valik olla põhjendatud, olenevalt selle kasutuseesmärgist ja selle piiratud toimivusega seotud riski vastuvõetavusest.

                  (17)

                  Vaja on koolitatud tervishoiu- ja laboritöötajaid, kes võtavad proove, testivad, analüüsivad proove ja esitavad testitulemused kliinilisele personalile ning kohaliku, piirkondliku, riikliku ja rahvusvahelise tasandi tervishoiuasutustele. Rangelt tuleb järgida tootja juhiseid proovide võtmise, ohutu käitlemise, kasutamise ja kõrvaldamise kohta, sealhulgas proovi liigi ja kasutuseesmärgi kohta. Proovide võtmisel, käitlemisel ja töötlemisel tuleb rakendada asjakohaseid bioohutusmeetmeid. Liikmesriigid peavad tagama piisava suutlikkuse ja piisavad vahendid proovide võtmiseks, testimiseks ja aruandluseks. Suutlikkuse tagamiseks võib olla vaja koolitada muid testijaid peale tervishoiutöötajate.

                  (18)

                  Meditsiinilaborid, eelkõige ELi võrgustikku kuuluvad laborid, mille on akrediteerinud liikmesriikide riiklikud asutused ühtlustatud standardi EN ISO 15189 (Meditsiinilaborid. Kvaliteedi ja kompetentsuse nõuded) ja võimalike täiendavate standardite ja nõuete kohaselt, täidavad kõrgeid kvaliteedinõudeid ja võivad võtta aktiivse rolli antigeeni kiirtestide kasutamisel. Akrediteering tagab ka nende laborite korrapärase kontrollimise ja selle, et nad vastavad vajalikele kvaliteedi- ja pädevusnõuetele.

                  (19)

                  Kui antigeeni kiirteste asjakohaselt kasutatakse, peab olema tagatud kinnitavate RT-PCR-testide tegemise suutlikkus.

            5.   VALIDEERIMINE JA VASTASTIKUNE TUNNUSTAMINE

                  (20)

                  Liikmesriigid peaksid antigeeni kiirtestide sõltumatul valideerimisel kasutama ECDC välja töötatud tehnilist suunist, (17) mis käsitleb COVID-19 antigeeni kiirtestide kasutamist, eelkõige seoses nende testide kliinilise valideerimisega, et tagada tulemuste usaldusväärsus ja võrreldavus.

                  (21)

                  ECDC tehnilises suunises kirjeldatud, antigeeni kiirtesti valideerimisega seotud kaalutlused hõlmavad elemente, mis on seotud testide valideerimisega kavandatud kasutusega sarnastes tingimustes, tootja juhiste järgimisega, praeguse tipptasemel RT-PCRiga võrdlemisega, tagasiulatuvate lähenemisviisidega ja proovide liigitamisega.

                  (22)

                  Kohe, kui valideerimistulemused ja kavandatud kasutusviise arvestavad vastavad testimisstrateegiad on kättesaadavad, peaksid liikmesriigid neid ECDCga ja komisjoniga jagama, et neid koos teiste liikmesriikidega võimalikult suures ulatuses ühtlustada; samuti tuleks jagada igasugust teavet antigeeni kiirtestide valideerimisuuringute tulemuste kohta, kusjuures need uuringud peavad olema tehtud sõltumatult testide väljatöötajate ja tootjate tehtud uuringutest. Testimisstrateegiates tuleb pidevalt arvesse võtta valideerimisuuringutest saadud uut teavet ning vajaduse korral tuleb strateegiad vastavalt kohandada.

                  (23)

                  Komisjon täiendab olemasolevat COVID-19 diagnostiliste testide andmebaasi (COVID-19 in vitro diagnostika vahendite ja katsemeetodite andmebaas) teabega antigeeni kiirtestide ja valideerimisuuringute tulemuste kohta ning ajakohastab andmebaasi uusima teabe kohaselt.

                  (24)

                  ECDC seab koostöös komisjoni talituste ja liikmesriikidega esikohale olemasolevate ja tulevaste kiirtestiliikide (nt erinevate mõõtmistehnikatega või proovidega nagu sülg) valideerimise ja koordineerib seda, et hõlbustada nõutavatele toimivuskriteeriumidele vastavate testide tõhusat kasutuselevõttu praktikas ning leevendada testimis- ja tervishoiusüsteemidele avalduvat survet.

                  (25)

                  Komisjon hõlbustab liikmesriikidevahelist koostööd ja teabevahetust seoses antigeeni kiirteste käsitlevate riiklike tervisetehnoloogia hindamistega.

                  (26)

                  Nõukogu soovituse (EL) 2020/1475 punkti 18 kohane testitulemuste vastastikune tunnustamine on oluline, et hõlbustada piiriülest liikumist, kontaktsete isikute piiriülest jälgimist ning piiriülest ravi. Ühe liikmesriigi poolt riigi tasandil valideeritud testidega saadud tulemusi, mis vastavad käesolevas soovituses esitatud tundlikkuse ja spetsiifilisuse kriteeriumidele, peaksid teised liikmesriigid tunnustama.

         Brüssel, 18. november 2020

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Stella KYRIAKIDES

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/PDF/?uri=CELEX:12012E/TXT&from=ET

         (2)  https://www.ecdc.europa.eu/sites/default/files/documents/TestingStrategy_Objective-Sept-2020.pdf

         (3)  12.11.2020 seisuga, https://covid-19-diagnostics.jrc.ec.europa.eu/devices?marking=Yes&principle=ImmunoAssay-Antigen&format=Rapid+diagnostic+test&manufacturer=&text_name=#form_content

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. oktoobri 1998. aasta direktiiv 98/79/EÜ meditsiiniliste in vitro diagnostikavahendite kohta (EÜT L 331, 7.12.1998, lk 1).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2017. aasta määrus (EL) 2017/746 in vitro diagnostikameditsiiniseadmete kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 98/79/EÜ ja komisjoni otsus 2010/227/EL (ELT L 117, 5.5.2017, lk 176). Määruses on sätestatud üleminekuperiood, mis algab selle jõustumise kuupäevast (mai 2017) ja mille jooksul võib in vitro diagnostika meditsiiniseadmete vastavust hinnata kas määruse või direktiivi 98/79/EÜ alusel.

         (6)  Komisjoni teatis „Suunis COVID-19 in vitro diagnostika seadmete ja nende toimivuse kohta“ (2020/C 122 I/01) (ELT C 122, I, 15.4.2020, lk 1).

         (7)  Seda ühtset kirjeldust võib vabatahtlikult kohaldada enne määruse (EL) 2017/746 kohaldamise alguskuupäeva, milleks on 26. mai 2022.

         (8)  Komisjoni teatis „Suunis COVID-19 in vitro diagnostika seadmete ja nende toimivuse kohta“ (2020/C 122 I/01) (ELT C 122, I, 15.4.2020, lk 1).

         (9)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/334253/WHO-2019-nCoV-Antigen_Detection-2020,1-eng.pdf?sequence=1&isAllowed=y

         (10)  Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus (ECDC), „COVID-19 testing strategies and objectives“, avaldatud 17.9.2020. Kättesaadav aadressil: https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/covid-19-testing-strategies-and-objectives

         (11)  ECDC, „Guidance on a common validation protocol for rapid antigen tests“, avaldatakse 18.11.2020.

         (12)  C(2020) 7502.

         (13)  Direktiivi 98/79/EÜ artiklid 8 ja 13.

         (14)  Nõukogu 13. oktoobri 2020. aasta soovitus (EL) 2020/1475, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (ELT L 337, 14.10.2020, lk 3).

         (15)  Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus tervisetehnoloogia hindamise kohta ning millega muudetakse direktiivi 2011/24/EL (COM/2018/51 final).

         (16)  Kõigil liikmesriikides kasutatavatel antigeeni kiirtestidel peab olema CE-märgis, välja arvatud direktiivi 98/79/EÜ artikli 1 lõikes 5 osutatud seadmetel.

         (17)  ECDC tehniline suunis „Options for the use of rapid antigen tests for COVID-19“, avaldatud 18.11.2020.


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 24. september 2020, juriidiliste isikute tuvastamise kohta (ESRN/2020/12) 2020/C 403/01

text:
               26.11.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 403/1

      EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
      24. september 2020,
      juriidiliste isikute tuvastamise kohta
      (ESRN/2020/12)
      (2020/C 403/01)
      EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1092/2010, 24. november 2010, finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta (1), eelkõige selle artikli 3 lõike 2 punkte a, b, d ja f ning artikleid 16 kuni 18,
      võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu otsust ESRN/2011/1, 20. jaanuar 2011, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord (2), eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  maailma majandus põhineb keerulisel, tihedalt seotud ja äärmiselt komplekssel finantstehingute võrgustikul, mis tekib rohkearvuliste piiriüleste lepingute tagajärjel ja mille mõju on ülemaailmne. Sellesse võrgustikku ei kuulu mitte ainult finantseerimisasutused, vaid ka omavahel ja finantsturuga seotud üksused. Selle võrgustiku üksiku sõlmpunkti häire võib mõjutada võrgustikku suures osas, millel võib olla globaalne mõju. Üksuste ja nende vahel esinevate seoste selge tuvastamine on keskse tähtsusega usaldusväärsel majandus-ja finantskeskkonna kaardistamisel, mis on vajalik riskide ülekandumise vähendamiseks.

                  (2)

                  Finantsstressi ülekandumise põhjuseks on finantssektori ja finantssektoriväliste üksuste seotus finantstehingute ning finantsvarade ja -kohustuste kaudu. Ülekandumise kanaliteks on otsesed riskipositsioonid finantssektori ja mittefinantssektori vaheliste seoste kaudu ning kaudsed riskipositsioonid seoses üksustega, mis kuuluvad samasse kontserni. Ülekandumine finantssektori ja finantssektoriväliste üksuste vahel võib toimuda mõlemas suunas ja väljendub eriti dramaatiliselt kriisi ajal. Seetõttu saab finantskriis finantssektorist üle kanduda mittefinantssektorisse, nagu näitas investeerimispanga Lehman Brothers pankrot 2008. aastal; majanduskriis saab levida mittefinantssektorist finantssektorisse näiteks finantssektoriväliste üksuste ülemäärase võlakoormuse tõttu või nõudluse ja pakkumise olulise häire korral. Koroonaviiruse haigusest (COVID-19) pandeemiast põhjustatud majandus- ja finantsilmingud näitavad samuti finants- ja mittefinantssektori seotust. Finantsstabiilsuse tagamiseks on sama tähtis õigesti tuvastada nii finantssektoriväliseid üksusi kui ka finantssektori üksusi.

                  (3)

                  Suured finantskontsernid, näiteks globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad, on väga keeruliste õiguslike struktuuridega, milles koonduvad mitmesugused kohustused, mis võivad olla väga suured. Globaalsetel süsteemselt olulistel ettevõtjatel võib olla palju tütarettevõtjaid ja/või rahvusvahelisi filiaale, mis teevad tehinguid paljude osapooltega. Ühe või mitme sellise globaalse süsteemselt olulise ettevõtja kriisil võib olla kahjulik mõju finantssüsteemile paljudes riikides ja laiemalt globaalsele majandusele. Globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kriisi ja selle tagajärgede leevendamiseks tuleb kehtestada poliitika. Selleks võib suurendada üleilmsete finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse meetmete tõhusust. Mida keerukam on kontserni struktuur, seda suuremad on finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kulud. Seetõttu on finantsstabiilsuse tagamiseks keskse tähtsusega nende kontsernide ning nende juriidiliste üksuste ja üldise struktuuri tuvastamine.

                  (4)

                  2012 kiitis G20 heaks finantsstabiilsuse nõukogu soovitused raamistiku kohta juriidilise isiku ülemaailmse tunnuse (LEI) süsteemi väljatöötamiseks, mis hõlmaks finantstehingute osapooli, ja andis oma toetuse LEI tunnuse globaalsele kasutusele, miks aitaks ametiasutustel ja turuosalistel riske tuvastada ja juhtida (3). Kasutuselevõtust alates on LEI tunnuse võtnud üle ühe miljoni üksuse enam kui 200 riigis. Kordumatu, ainukasutuses ja üldkasutatava juriidilise isiku tunnuse kasutus on suurendanud ametiasutuste võimet hinnata süsteemseid ja kasvavaid riske ja võtta parandusmeetmeid. Eelkõige võimaldab elektrooniliselt kiirtöödeldud üleilmsete finantslepingute võrgustikus osalevate lepingupoolte selge tuvastamine ametiasutustel kasutada olemasolevat tehnoloogiat vastastikuse seotuse analüüsimiseks, võimalike ülekandumise kanalite tuvastamiseks ja turukuritarvituste jälgimiseks finantsstabiilsuse eesmärgil. LEI tunnus võib muutuda kriitiliseks ka üksuste kohta mitmesugustest allikatest kogutud kildandmete kogumite ühendamisel.

                  (5)

                  2017 toetasid juhid soovitust laiendada ühiste tunnuste kasutust, üksuste osas eelkõige LEI kasutust (4). Vaatamata sellele osutas finantsstabiilsuse nõukogu 2019. aastal LEI tunnuse rakendamist käsitlevas ülevaates, et LEI tunnuse süsteemi ees seisavad mitmesugused probleemid (5). Nende hulka kuulub vähene LEI tunnuste kasutus väljaspool väärtpaberite ja börsivälistele tuletisinstrumentide turgu; ühekordsete emissiooniepisoodide esinemine, mille puhul ei järgne edaspidist kasvu, pärast liidu õigusaktide vastuvõtmist (näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 648/2012 (6), mis esineb viidetes tavaliselt kui EMIR, ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 600/2014 (7), mis esineb viidetes tavaliselt kui MiFIR); ebapiisav vabatahtlik LEI tunnuse kasutus ja piiratud LEI tunnuse kasutus finantssektoriväliste üksuste puhul. Kuigi enamikul globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate gruppide emaettevõtjatel on LEI tunnused, ei laiene see üldjuhul kõikidele rahvusvahelistele tütarettevõtjatele ja filiaalidele ega osapooltele.

                  (6)

                  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) vastutab makrotasandi finantsjärelevalve teostamise eest liidus. Oma ülesannete teostamisel peaks ESRN kaasa aitama finantsstabiilsuse tagamisele ning siseturule ja reaalmajandusele avalduva negatiivse mõju leevendamisele. Seetõttu on keskse tähtsusega finantstehingutes osalevate üksuste ühtne tuvastamine laias kasutuses oleva üleilmse kordumatu tunnuse kaudu. Eespool osutatud LEI tunnuse vähene kasutuse määr on põhiline finantsstabiilsuse analüüsi usaldusväärsust takistav faktor, mis raskendab riikide turgude riskide täpset hindamist ja võrdlust. Seetõttu tuleb käsitleda LEI tunnuse kasutuses esinevaid lünki.

                  (7)

                  Käesoleva soovituse eesmärk on ESRNi volituste piirides kaasa aidata liidu finantsstabiilsuse süsteemsete riskide ärahoidmisele ja leevendamisele, võttes üksuste poolt sõlmitavates finantstehingutes süstemaatiliselt kasutusele LEI tunnuse. Sellel eesmärgil näeb käesolev soovitus ette liidu õigusraamistiku loomise finantstehingutes osalevate juriidiliste isikute kordumatuks tuvastamiseks LEI tunnuse abil ning LEI tunnuste süstemaatilisema kasutuse järelevalvealases aruandluses ja avalikes teadaannetes. Võttes arvesse selle liidu raamistiku ajakava, soovitab ESRN asjaomastel ametiasutustel keskendada ja süstematiseerida oma töö LEI tunnuse tutvustamiseks ja kasutuselevõtuks, kasutades mitmesugust seadusandlikku või järelevalve pädevust riigi või liidu õigusaktide alusel.

                  (8)

                  Soovituse esimene eesmärk on tagada, et kõik finantstehingutes osalevad liidus asutatud juriidilised isikud võtavad kasutusele ja kasutavad LEI tunnust. LEI tunnuse kasutuselevõttu liidus on peamiselt suunatud nõuetega õigusaktides, nagu määrus (EL) nr 648/2012, määrus (EL) nr 600/2014, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2015/2365 (8) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 909/2014 (9). Neid nõudeid kohaldatakse üksuste suhtes, kes osalevad tehingutes börsiväliste tuletisinstrumentidega, muude kauplemiskohtades kaubeldavate tuletisinstrumentide ja finantsinstrumentidega ning kes osalevad väärtpaberite rahastamistehingutes, ning väärtpaberite emitentide suhtes. LEI tunnuse kasutus on nõutav ka muude õigusaktide ja mittesiduvate õigusaktide alusel, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 575/2013 (10), mida kohaldatakse krediidi- ja finantseerimisasutuste suhtes, ja Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) soovitus juriidilise isiku ülemaailmse tunnuse (LEI) kasutamise kohta (11), Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) juriidilise isiku ülemaailmse tunnuse (LEI) kasutamise suunised (12). Kuid turgudel puudub ühtne lähenemine ja LEI tunnuse kasutus ei hõlma mittefinantssektoreid, mistõttu on LEI tunnuse hõlmatus killustatud ja jätab välja olulised sektorid. LEI tunnuse kasutust liidus reguleeriv liidu õigusraamistik saavutaks ühtse kohaldamise kõikides majanduse sektorites, mis maksimeeriks LEI tunnuse kasutuse kasulikkust. Kuni seda raamistikku pole vastu võetud, tuleks liidu järelevalve all olevatel üksustel soovitada LEI tunnuse kasutamist ja nende üle järelevalvet teostatavad asutused peaksid seadusega lubatud piirides nõudma LEI tunnuse kasutust.

                  (9)

                  Lisakulude ärahoidmiseks tuleks kohaldada ka proportsionaalsuse põhimõtet. Näiteks peaks liidu õigusakt kohaldama LEI tunnuse kasutusest erandit väikestele üksustele, mis ei ole suurema grupi osaks, või nõudma neile LEI tunnuse tasuta andmist. LEI kulude käsitlemine proportsionaalsuse põhimõtte valguses on väga tähtis, kuna juriidiliste isikute tuvastamise meetodid on jurisdiktsioonides erinevad. Liidus kasutatakse riikide ja muid tunnuseid konkreetsete vajaduste jaoks. Näiteks kasutatakse Euroopa kordumatut tunnust (EUID) ettevõtlusregistrite omavahelise ühendamise süsteemis, mis tagab liikmesriikide äriregistrite ühildumise. Siiski sobib finantsstabiilsuse jälgimise eesmärgil paremini üleilmse tunnusena kasutatav LEI, mille eesmärgiks oleks üldine hõlmatus ja mis sobiks mitmesuguseks kasutuseks, võttes arvesse liidu ja kolmandate riikide üksuste olulist seotust. ESRN on seisukohal, et liidus tegutsevad äriregistrid võiksid LEI tunnuste määramisel, samuti riigisiseste tunnuste ja EUID tunnuste määramisel oluliselt kaasa aidata.

                  (10)

                  Riikide järelevalveasutused ja Euroopa järelevalveasutused on LEI tunnuse kasutust ning selle sidumist aruandlusnõuetega oluliselt toetanud LEI tunnuse kasutuselevõtust alates. Sellegipoolest esinevad selles valdkonnas lüngad. Seetõttu on käesoleva soovituse teine eesmärk tagada LEI tunnuse süstemaatiline ja kõikehõlmav kasutus juriidiliste isikute tuvastamiseks finantsteabe aruandluses. Esiteks, aruandluskohuslase kohustuslik LEI tunnus võimaldab ametiasutustel kordumatult tuvastada üksusi erinevates aruandlusraamistikes. Teiseks, LEI tunnust saaks kasutada süstemaatilisemalt ja terviklikumalt, et tuvastada üksusi, kelle osas aruandluskohuslane peab esitama teavet; sellised üksused võivad olla näiteks finantsinstrumentide emitendid, finantstehingute osapooled ja seonduvad üksused.

                  (11)

                  Üksusel, kelle osas tuleb esitada finantsteave, ei pruugi LEI tunnust olla. Selline olukord esineb näiteks juhul, kui liidus asutatud üksuse osas kohaldatakse erandit proportsionaalsuse põhimõtte alusel või kui kolmandas riigis asutatud üksusel puudub LEI tunnus. Liidus juba kohaldatakse mitmesuguseid õigusakte, mis piiravad LEI tunnuseta üksuste juurdepääsu finantsturgudele. Määruse (EL) nr 600/2014 reeglil, nn „no LEI, no trade“, on olnud suur osa LEI tunnuse kasutuselevõtul liidus, kuna LEI tunnus on olnud eeltingimus juurdepääsuks liidu turgudele (13). Kui LEI puudumine ei ole põhjendatud, soovitab ESRN käesoleva soovituse adressaatidel kasutada kohastel juhtudel samasugust „no LEI, no trade“ meetodit.

                  (12)

                  Riikide statistikaametid, järelevalveasutused ja Euroopa järelevalveasutused on LEI tunnuse kasutuselevõtust alates oluliselt toetanud ka LEI tunnuse kasutust ning selle sidumist avaldamisnõuetega. LEI tunnust on kasutatud nii vabatahtlikult kui kohustusena teatavates riiklikes registrites, stressitestide tulemuste avaldamisel ja muude vabatahtlike või kohustuslike andmete avaldamiste puhul. Sellegipoolest ei ole LEI tunnuse kasutus veel süstemaatiline ja see ei ole kohustuslik kõikidel juhtudel liidu või riikide õigusaktide alusel. Käesoleva soovituse kolmandale eesmärgile - aidata üldsusel LEI tunnusest aru saada, edendada selle kasutust ja lihtsustada üldsuse juurdepääsu äriteabele LEI tunnuse kasutamise kaudu - aitaks kaasa asjaomaste ametiasutuste edasine LEI tunnusel tuginemise tõhustamine ja süstematiseerimine oma avalikes teadaannetes üksuste teabe kohta.

                  (13)

                  Käesoleva soovituse koostamisel on arvesse võetud selle valdkonna paralleelseid rahvusvahelisi ja Euroopa algatusi, näiteks eespool osutatud finantsstabiilsuse nõukogu ettepanekuid LEI tunnuse rakendamise kohta 2019. aasta ülevaates.

                  (14)

                  Käesolev soovitus ei mõjuta liidu keskpankade rahapoliitika pädevust.

                  (15)

                  ESRNi soovitused avaldatakse pärast adressaatide teavitamist ning pärast seda, kui haldusnõukogu on teavitanud Euroopa Liidu Nõukogu oma kavatsusest seda teha ja andnud nõukogule võimaluse vastata,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      1. JAGU

         SOOVITUSED

         Soovitus A - liidu raamistiku koostamine juriidilise isiku tunnuse kasutuseks

                  1.

                  Komisjonil soovitatakse teha ettepanek liidu õigusakti kohta, mis sätestaks liidu ühtse õigusraamistiku finantstehingutes osalevate liidus asutatud juriidiliste isikute tuvastamiseks juriidilise isiku tunnuse (LEI) abil, võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet ja süsteemse riski ärahoidmise või leevendamise vajadust liidus, millega saavutatakse siseturu eesmärgid.

                  2.

                  Komisjonil soovitatakse teha ettepanek, et juriidiliste isikute finantsteabe aruandluse kohustust sätestav liidu õigusakt sätestaks LEI tunnuse kaudu tuvastamise kohustuse, võttes kohaselt arvesse proportsionaalsuse põhimõtet soovituse A1 kohaselt, järgmistele juriidilistele isikutele:

                              a)

                              aruandluskohustusega juriidiline isik; ja

                              b)

                              muu juriidiline isik, kelle kohta tuleb teavet esitada ja kellel on LEI tunnus.

                  3.

                  Komisjonil soovitatakse teha ettepanek liidu õigusakti kohta, mis sätestaks ametiasutuste kohustuse tuvastada LEI tunnuse abil juriidilised isikud, kelle kohta nad avaldavad teavet ja kellel on LEI tunnus, võttes kohaselt arvesse proportsionaalsuse põhimõtet soovituse A1 kohaselt.

         Soovitus B - juriidilise isiku tunnuse kasutamine enne võimaliku liidu õigusakti kehtestamist

      Enne soovituse A järgimist komisjoni poolt ja võimaliku liidu õigusakti kehtestamist soovitatakse seadusega lubatud ulatuses ja proportsionaalsuse põhimõtet arvesse võttes, et asjaomased ametiasutused:

                  1.

                  sätestavad kõikide nende järelevalve alla kuuluvatel finantstehingutes osalevatel juriidiliste üksuste osas kohustusliku LEI tunnuse või kohastel juhtudel jätkavad selle nõude kohaldamist;

                  2.

                  sätestavad finantsaruandluse nõuete koostamisel, kohaldamisel või muutmisel kohustusliku LEI tunnusega tuvastamise või kohastel juhtudel jätkavad selle nõude kohaldamist järgmiste isikute suhtes:

                              a)

                              aruandluskohustusega juriidiline isik; ja

                              b)

                              muu juriidiline isik, kelle kohta tuleb teavet esitada ja kellel on LEI tunnus;

                  3.

                  alustavad LEI tunnuse abil tuvastamist või kohastel juhtudel jätkavad tuvastamist nende poolt LEI tunnusega juriidilise isiku kohta avaldatavas teabes.

            2. JAGU

         RAKENDAMINE

      1.   Mõisted

      Käesolevas soovituses kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:

                  a)

                  „asjaomane asutus” (relevant authority) –

                              i)

                              riiklik pädev asutus või järelevalveasutus, mis on määratletud liidu õigusaktides, millele osutavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010 (14) artikli 1 lõige 2, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1094/2010 (15) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1095/2010 (16);

                              ii)

                              EKP määruse (EL) nr 1024/2013 (17) artikli 9 lõike 1 alusel;

                              iii)

                              määratud asutus Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (18) VII jaotise 4. peatüki või määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 1 kohaselt;

                              iv)

                              makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutus, mille eesmärgid, korraldus, ülesanded, volitused, instrumendid, aruandlusnõuded ja muud kirjeldused on sätestatud soovituses ESRN/2011/3 (19);

                              v)

                              kriisilahendusasutused, mis on määratud liikmesriikide poolt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL (20) alusel;

                  b)

                  „ametiasutus“ -

                              i)

                              asjaomased asutused;

                              ii)

                              EBA;

                              iii)

                              EIOPA;

                              iv)

                              Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve;

                              v)

                              Ühtne Kriisilahendusnõukogu;

                  c)

                  „juriidilise isiku tunnus (LEI)“ - 20-kohaline tähtnumbriline kood finantstehingutes osalevate juriidiliste isikute ja seonduvate viiteandmete kordumatuks tuvastamiseks, mis põhineb Rahvusvaheline Standardiorganisatsiooni poolt välja töötatud ISO standardil 17442;

                  d)

                  „juriidiline isik“ – üksus, mis vastab LEI tingimustele vastavalt ISO17442 standardile ja LEI regulatiivse järelevalvekomitee poolt avaldatud LEI tunnuse nõuetele vastavuse suunistele;

                  e)

                  „finantstehing“ – finantsvara netosoetamine või kohustuste netovõtmine iga finantsinstrumendi liigi kohta kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 549/2013 (21) A lisa punkti 1.66 alapunktiga c.

            2.   Rakendamise kriteerium

      Soovituse rakendamisel tuleb kohast tähelepanu pöörata proportsionaalsuse põhimõttele, võttes arvesse iga soovituse eesmärki ja sisu.
      3.   Edasine ajakava

      Kooskõlas määruse (EL) nr 1092/2010 artikli 17 lõikega 1 peavad adressaadid esitama aruande käesolevast soovitusest tulenevate meetmete võtmise kohta või piisavalt põhjendama nende võtmata jätmise kohta järgmise ajakava kohaselt:

                  1.

                  Soovitus A
                  Komisjon peab Euroopa Parlamendile, nõukogule ja ESRNile esitama soovituse A rakendamise aruande 30. juuniks 2023.

                  2.

                  Soovitus B
                  Soovituse B adressaadid peavad Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja ESRNile esitama soovituse B rakendamise aruande 31. detsembriks 2021.

            4.   Jälgimine ja hindamine

                  1.

                  ESRNi sekretariaat:

                              a)

                              abistab adressaate, tagab aruandluse kooskõlastamise ja asjakohaste vormide koostamise ning täpsustab vajadusel meetmete võtmise korda ja tähtaegu, lähtudes adressaatide aruandluskoormuse vähendamisest;

                              b)

                              kontrollib soovituse järgimist adressaatide poolt, abistab neid vajaduse korral ning esitab haldusnõukogule juhtkomitee kaudu järelaruandeid.

                  2.

                  Haldusnõukogu hindab adressaatide meetmeid ja põhjendusi ning võib asjakohastel juhtudel otsustada, et käesolevat soovitust ei ole järgitud ning et adressaadi põhjendused tegevusetuse kohta ei ole piisavad.

         Frankfurt Maini ääres, 24. september 2020

               ESRNi sekretariaadi juhataja

               ESRNi haldusnõukogu nimel

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

         (2)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

         (3)  Vt G20 juhtide deklaratsioon, avaldatud G20 veebilehel https://g20.org/en/g20/Documents/2012-Mexico-Leaders-Declaration0619-loscabos.pdf

         (4)  Vt 620 juhtide deklaratsiooni lisa: „G20 Hamburg Action Plan“, avaldatud G20 veebilehel https://www.g20germany.de/Content/DE/_Anlagen/G7_G20/2017-g20-hamburg-action-plan-en___blob=publicationFile&v=4.pdf

         (5)  Vt „Thematic Review on Implementation of the Legal Entity Identifier“, avaldatud finantsstabiilsuse nõukogu veebilehel https://www.fsb.org/wp-content/uploads/P280519-2.pdf

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 648/2012, 4. juuli 2012, börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta (ELT L 201, 27.7.2012, lk 1).

         (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 600/2014, 15. mai 2014, finantsinstrumentide turgude kohta millega muudetakse määrust (EL) nr 648/2012 (ELT L 173, 12.6.2014, lk 84).

         (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2015/2365, 25. november 2015, mis käsitleb väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute ja uuesti kasutamise läbipaistvust ning millega muudetakse määrust (EL) nr 648/2012 (ELT L 337, 23.12.2015, lk 1).

         (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 909/2014, 23. juuli 2014, mis käsitleb väärtpaberiarvelduse parandamist Euroopa Liidus ja väärtpaberite keskdepositooriume ning millega muudetakse direktiive 98/26/EÜ ja 2014/65/EL ning määrust (EL) nr 236/2012 (ELT L 257, 28.8.2014, lk 1).

         (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 575/2013, 26. juuni 2013, krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

         (11)  EBA soovitus juriidilise isiku ülemaailmse tunnuse (LEI) kasutamise kohta (EBA/REC/2014/01), avaldatud EBA veebilehel https://eba.europa.eu/regulation-and-policy/supervisory-reporting/consultation-paper-draft-recommendation-on-the-use-of-legal-entity-identifier-lei-

         (12)  Juriidilise isiku ülemaailmse tunnuse (LEI) kasutamise suunised, (EIOPA-BoS-14-026), avaldatud EIOPA veebilehel https://www.eiopa.europa.eu/sites/default/files/publications/eiopa_guidelines/lei_gls_en_ori.pdf

         (13)  Vt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/590 (28. juuli 2016, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 600/2014 seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, mis käsitlevad pädevatele asutustele tehingutest teatamist) artikli 13 lõiget 2, mille kohaselt „ Investeerimisühingul ei ole lubatud osutada teenust, mis tekitab kohustuse esitada juriidilise isiku tunnuse kasutamise õigust omava kliendi nimel tehtud tehingu kohta tehinguaruanne, enne kui ta on saanud sellelt kliendilt tema juriidilise isiku tunnuse“.

         (14)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1093/2010, 24. november 2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/78/EÜ (ELT L 331, 15.12.2010, lk 12).

         (15)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1094/2010, 24. november 2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve) , muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/79/EÜ (ELT L 331, 15.12.2010, lk 48).

         (16)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1095/2010, 24. november 2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/77/EÜ (ELT L 331, 15.12.2010, lk 84).

         (17)  Nõukogu määrus (EL) nr 1024/2013, 15. oktoober 2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (ELT L 287, 29.10.2013, lk 63).

         (18)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36/EL, 26. juuni 2013, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

         (19)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus ESRN/2011/3, 22. detsember 2011, riigi ametiasutuste makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevuse kohta (ELT C 41, 14.2.2012, lk 1).

         (20)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59/EL, 15. mai 2014, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (ELT L 173, 12.6.2014, lk 190).

         (21)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 549/2013, 21. mai 2013, Euroopa Liidus kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta, (ELT L 174, 26.6.2013, lk 1).


               27.11.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 411/199

      P8_TA(2019)0004
      ELi ja Kõrgõzstani laiaulatuslik leping
      Euroopa Parlamendi 15. jaanuari 2019. aasta soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, mis käsitleb ELi ja Kirgiisi Vabariigi vahelist laiaulatuslikku lepingut (2018/2118(INI))
      (2020/C 411/28)

         Euroopa Parlament,

                  —

                  võttes arvesse nõukogu 9. oktoobri 2017. aasta otsust (EL) 2017/…, millega antakse Euroopa Komisjonile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale luba alustada ja pidada Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Kirgiisi Vabariigi vahelise ulatusliku lepingu nende sätete üle, mis kuuluvad liidu pädevusse (11436/1/17 REV 1),

                  —

                  võttes arvesse 9. oktoobril 2017 nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate otsust, millega antakse Euroopa Komisjonile luba alustada ja pidada liikmesriikide nimel läbirääkimisi ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Kirgiisi Vabariigi vahelise ulatusliku lepingu nende sätete üle, mis kuuluvad liikmesriikide pädevusse (11438/1/17 REV 1),

                  —

                  võttes arvesse ettepanekut, mille kohaselt on uue laiaulatusliku lepingu õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu lepingu artikkel 37 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikkel 91, artikli 100 lõige 2 ning artiklid 207 ja 209,

                  —

                  võttes arvesse 1999. aastal jõustunud ELi ja Kõrgõzstani vahelist partnerlus- ja koostöölepingut,

                  —

                  võttes arvesse oma 15. detsembri 2011. aasta resolutsiooni ELi Kesk-Aasiat käsitleva strateegia rakendamise kohta (1) ja 13. aprilli 2016. aasta resolutsiooni ELi Kesk-Aasia strateegia rakendamise ja läbivaatamise kohta (2),

                  —

                  võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone Kõrgõzstani kohta, sh 15. jaanuari 2015. aasta resolutsiooni (3), 8. juuli 2010. aasta resolutsiooni (4) ja 6. mai 2010. aasta resolutsiooni (5),

                  —

                  võttes arvesse komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja 16. oktoobri 2017. aasta avaldust Kirgiisi Vabariigi presidendivalimiste kohta,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Parlamendi, valimisvaatlusmissiooni ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo (OSCE/ODIHR) järeldusi presidendivalimiste kohta,

                  —

                  võttes arvesse ELi-Kõrgõzstani parlamentaarse koostöökomisjoni 13. kohtumisel 3. mail 2018. aastal vastu võetud avaldust,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu 2. veebruari 2016. aasta otsust anda Kirgiisi Vabariigile GSP+ staatus,

                  —

                  võttes arvesse oma 22. oktoobri 2013. aasta seisukohta nõukogu esimese lugemise seisukoha kohta eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus makromajandusliku finantsabi andmise kohta Kirgiisi Vabariigile (6),

                  —

                  võttes arvesse kodukorra artiklit 113,

                  —

                  võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A8-0450/2018),

                  A.

                  arvestades, et EL ja Kõrgõzstan alustasid 2017. aasta detsembris läbirääkimisi laiaulatusliku lepingu üle, et asendada kehtiv ELi ja Kõrgõzstani partnerlus- ja koostööleping ning tõhustada ja süvendada uue õigusraamistiku piires koostööd vastastikust huvi pakkuvates valdkondades, tuginedes sellistele ühistele väärtustele nagu demokraatia, õigusriigi põhimõte ja hea valitsemistava;

                  B.

                  arvestades, et laiaulatuslik leping vajab jõustumiseks Euroopa Parlamendi heakskiitu;

                  1.

                  soovitab nõukogul, komisjonil ja komisjoni asepresidendil ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal:

            Üldpõhimõtted

                  a)

                  pidada läbirääkimisi ja sõlmida kaugeleulatuvate eesmärkidega laiaulatuslik ja tasakaalukas leping ELi ja Kõrgõzstani vahel, millega asendatakse 1999. aastal sõlmitud partnerlus- ja koostööleping ja pannakse alus tugevatele ja püsivatele suhetele ning stabiilsele, turvalisele ja kestlikule arengule mõlema poole jaoks;

                  b)

                  määrata laiaulatuslikus lepingus kindlaks strateegilised lühi- ja pikaajalised väljavaated ja kehtestada Kõrgõzstaniga koostööks mitu hästi kindlaksmääratud ja struktureeritud eesmärki; teha täiendavaid pingutusi ja tugevdada suhteid selleks, et muuta EL riigis ja piirkonnas nähtavamaks ja tõhusamaks;

                  c)

                  soodustada mõlema poole kodanikele konkreetseid sotsiaalseid ja majanduslikke eeliseid andes turumajandust; tagada konkurentsieeskirjade ja õiguskindluse põhimõtte austamine, sh sõltumatuid ja läbipaistvaid institutsioone kindlustades;

                  d)

                  tagada, et mõlemad lepinguosalised kohustuksid kindlalt järgima ja edendama demokraatlikke põhimõtteid, inimõigusi ja õigusriigi põhimõtet, austades täielikult Kirgiisi Vabariigile antud GSP+ staatuse raames nõutavaid kriteeriume, sh asjaomaste rahvusvaheliste konventsioonide ratifitseerimine ja nende konventsioonide alusel asutatud järelevalveasutuste järelduste ja soovituste tõhus rakendamine; hõlbustada ja korraldada korrapäraselt tulemustele suunatud dialoogi mõlema poole jaoks huvi pakkuvate inimõigustealaste küsimuste kohta, mis peaks hõlmama ka ametiasutusi ja kodanikuühiskonda, et tugevdada institutsioonilist raamistikku ja avalikku poliitikat; tõsta esile Kõrgõzstani konstruktiivset liikmesust ÜRO Inimõiguste Nõukogus aastatel 2016–2018 ning julgustada riiki rohkem rahvusvaheliselt osalema;

                  e)

                  aidata tugevdada mitmepoolsust ja rahvusvahelist koostööd ning arendada välja ühine lähenemisviis koostöö jaoks Kirgiisi partneritega, et edendada rahvusvahelist julgeolekut ja lahendada tulemuslikult ülemaailmseid probleeme, nagu terrorism, kliimamuutused, ränne ja organiseeritud kuritegevus, ning aidata kaasa kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 ja uue 2018.–2040. aasta riikliku arengustrateegia rakendamisele; ning aidata üldiselt kaasa Kesk-Aasia stabiliseerimisele ja kasvule;

            Poliitiline dialoog ja rahvusvaheline koostöö

                  f)

                  tugevdada poliitilist dialoogi ja valdkondlikku koostööd; võimaldada korrapärase sisulise dialoogi pidamist kõigis olulistes küsimustes, laiendades olemasolevaid formaate;

                  g)

                  tõhustada koostööd sellistes valdkondades nagu kriisiohjamine, konfliktide ennetamine, terrorismi- ja organiseeritud kuritegevuse ning küberkuritegevuse vastane võitlus, vägivaldse radikaliseerumise ja piiriülese kuritegevuse ennetamine ning integreeritud piirihaldus, austades täielikult inimõiguste ja põhivabaduste kaitset kooskõlas kriminaalkoodeksi muudatustega; ning tagada, et 2005. aasta seadus nr 150 äärmusliku tegevuse vastu võitlemise kohta on täielikult kooskõlas rahvusvaheliste standarditega;

                  h)

                  suurendada kaubandus- ja majandussuhteid käsitlevate sätete kohaldamisala, et parandada investeerimiskliimat ja aidata Kõrgõzstani majandust mitmekesistada, mis toob vastastikust kasu, ja tugevdada õiguskindlust ning regulatiivset läbipaistvust; toetada head valitsemistava, kohtute toimimist ja bürokraatia vähendamist ning kasutada kõiki olemasolevaid meetmeid, et soodustada jätkusuutlikku majandusarengut normidel põhineva mitmepoolse kaubandussüsteemi konsolideerimise ja väljaarendamise huvides; aidata kaasa väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate loomise ja arendamise toetamisele; parandada ELi ja Kõrgõzstani majandus- ja kaubandussuhteid veelgi seoses GSP+ staatusega ja kutsuda Kõrgõzstani üles rakendama sellest staatusest tulenevaid rahvusvahelisi kohustusi, et soodustada riigi majanduslikku arengut;

                  i)

                  parandada koostööd korruptsiooni, rahapesu ja maksudest kõrvalehoidumise vastases võitluses; lisada konkreetsed jaotised, milles on esitatud selged ja kindlad kohustused ja meetmed, mille abil võidelda korruptsiooni kõikide vormide vastu ning rakendada rahvusvahelisi standardeid ja mitmepoolseid korruptsioonivastaseid konventsioone; lisada head maksuhaldustava ja läbipaistvusstandardeid käsitlevad sätted, mis kinnitavad veel kord poolte kohustust rakendada rahvusvahelisi standardeid võitluses maksustamise vältimise ja maksudest kõrvalehoidumise vastu;

                  j)

                  aidata tugevdada jätkuvalt Kõrgõzstani liikmesust Maailma Kaubandusorganisatsioonis, toetades asjakohaseid reforme välisinvesteeringute, tolliasutuste ning välisturgudele pääsu vallas;

                  k)

                  kooskõlastada paremini ELi ja Kõrgõzstani seisukohti rahvusvahelistel foorumitel;

                  l)

                  tõhustada parlamentidevahelist dialoogi Kõrgõzstani ja Euroopa Parlamendi vahel;

                  m)

                  tagada, et kokkuleppes pööratakse eelkõige tähelepanu kliimamuutustele, veemajandusele ja katastroofide ennetamisele ja katastroofideks valmisolekule looduskatastroofide, sh maavärinate suure ohu tõttu; toetada Kõrgõzstani tema pingutustes kaitsta keskkonda ja tugevates püüdlustes kestliku arengu nimel;

            Institutsioonilised sätted

                  n)

                  tagada kooskõlas konfidentsiaalsusnõuetega läbirääkimisjuhiste edastamine Euroopa Parlamendile, et parlament saaks läbirääkimisprotsessi üle nõuetekohast kontrolli teostada, ning järgida järjepidevalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikest 10 tulenevaid institutsioonidevahelisi kohustusi, mille kohaselt tuleb parlamenti teavitada viivitamata ja täielikult kõikidel menetlusetappidel;

                  o)

                  jagada kõiki läbirääkimistega seotud dokumente, nagu protokolle ja käsitletud eelnõude tekste, ning anda parlamendile regulaarselt ülevaateid;

                  p)

                  järgida kõigil tasanditel pikaajalist tava, mille kohaselt ei kohaldata uut lepingut ajutiselt enne, kui Euroopa Parlament on selleks nõusoleku andnud;

                  q)

                  tugevdada ja laiendada koostööd, mis on sätestatud kehtivas partnerlus- ja koostöölepingus ning mille raames on juba asutatud järgmised koostöö- ja dialoogiorganid:

                              —

                              ministrite tasandil kohtuv koostöönõukogu;

                              —

                              kõrgete ametnike tasandil kohtuv koostöökomitee, kaubanduse ja investeeringute alakomitee ning arengukoostöö alakomitee;

                              —

                              parlamentaarne koostöökomisjon;

                  r)

                  suurendada uues lepingus parlamentaarse koostöökomisjoni laiendatud volituste raames parlamentidevahelist kontrolli, eriti demokraatia, õigusriigi ja korruptsioonivastase võitluse valdkondades;

                  s)

                  tagada kodanikuühiskonna osalemine nii lepingu läbirääkimiste kui ka rakendamise etapis;

                  t)

                  tagada, et lepingusse lisataks koostöö võimaliku peatamise tingimused juhtudeks, kui kumbki pool rikub lepingu olulisi osi, ning tagada nimetatud juhtumite puhul parlamendi nõuandev roll;

                  u)

                  eraldada nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil piisavalt ressursse laiaulatusliku lepingu rakendamiseks, et tagada läbirääkimiste käigus sätestatud kõigi kaugeleulatuvate eesmärkide saavutamine;

            Lepingus käsitletud koostöövaldkondadega seotud ühised probleemid ja huvid

                  v)

                  võtta arvesse asjaolu, et Kõrgõzstan on selles piirkonnas üks väheseid riike, kus on arenemas demokraatia, mis nõuab ELi pikaajalist poliitilist, diplomaatilist, rahalist ja tehnilist toetust;

                  w)

                  teha jõupingutusi, et kindlustada toimiv parlamentaarne demokraatia, kus on tõeline mitmeparteisüsteem ning põhiseaduslik kontroll ja tasakaal, ja tagada täitevvõimu parlamentaarne järelevalve, kuna tegemist on ELi demokraatia toetamise katseriigiga; väljendada muret põhiseaduse muutmise pärast 2016. aastal, eelkõige peaministri volituste märkimisväärse suurendamise, riiklike kohtute otsuste ülimuslikkuse pärast rahvusvaheliste inimõigustealaste lepingute üle ja Ülemkohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi sõltumatuse kadumise pärast; julgustada vabaühenduste kaasamist riigi õigusaktide ja poliitika väljatöötamisse ja läbivaatamisse seoses vahendite või mehhanismidega, mis mõjutavad otseselt kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevust;

                  x)

                  kinnitada uuesti, kui oluline on süstemaatiline töö demokraatia ja inimõiguste, sh väljendus-, ühinemis- ja kogunemisvabaduse ning kohtute sõltumatuse edendamisel;

                  y)

                  edendada ajakirjanike ja sõltumatu meedia jaoks soodsa keskkonna loomist; tagada, et Kõrgõzstan lubaks välismaistel inimõiguste valdkonna töötajatel ja ajakirjanikel riiki siseneda ja jätkata oma tööd ilma sekkumiseta;

                  z)

                  tunnustada parlamendi- ja presidendivalimiste rahumeelsel korraldamisel ja suurema läbipaistvuse tagamisel tehtud edusamme ning nõuda rahvusvaheliste valimisvaatlusmissioonide soovituste rakendamise jätkamist;

                  aa)

                  kutsuda Kõrgõzstani üles muutma negatiivseid autoritaarseid suundumusi, nagu kohtumõistmise kasutamine poliitilistel eesmärkidel, ebaõiglased kohtulikud karistused, ülekohtused ja läbipaistmatud kohtuprotsessid, sekkumine meediavabadusse, õiguskaitsetöötajate karistamatus ning kinnipeetavate väidetav väärkohtlemine ja piinamine, väljaandmine riikidele, kus üksikisikuid ähvardab piinamise või väärkohtlemise oht, aga ka vähemuste diskrimineerimine ning kogunemis- ja väljendusvabaduse piiramine, ning kutsuda Kõrgõzstani üles uurima põhjalikult kõiki valetõendite esitamise, väljapressimise, piinamise ja väärkohtlemise süüdistusi; väljendada muret selle pärast, et nii poliitilisi juhte kui ka võimalikke presidendikandidaate on vangistatud väidetavate korruptsioonisüüdistuste tõttu;

                  ab)

                  väljendada sellega seoses rahulolematust inimõiguste aktivistile Azimjon Askarovile – inimesele, kes dokumenteeris 2010. aastal etniliste rühmade vahelist vägivalda – määratud eluaegse vangistuse otsuse jõusse jätmise suhtes ja nõuda tema viivitamatut vabastamist, tühistada tema süüdimõistmine, ta rehabiliteerida ning pakkuda talle hüvitist;

                  ac)

                  tuletada meelde, et korruptsioon õõnestab inimõigusi, võrdsust, kaubandust ja ausat konkurentsi ning peletab välisinvesteeringuid, takistades seega majanduskasvu ja vähendades kodanike usaldust riiklike institutsioonide vastu;

                  ad)

                  julgustada kindlate kohustuste võtmist sotsiaalse progressi, hea valitsemistava, demokraatia ning heade rahvuste- ja religioonidevaheliste suhete, samuti koolituse ja hariduse edendamisel, mis aitab muu hulgas kindlustada stabiilsust ja julgeolekut; jätkata rahukindlustamis- ja julgeolekumeetmete toetamist ning suurendada 2010. aasta etnilisi kokkupõrkeid silmas pidades jõupingutusi vähemuste täielikuks integreerimiseks, et hoida ära edasised konfliktid;

                  ae)

                  aidata ületada sotsiaal-majanduslikke probleeme ja takistusi, millele on osutatud ILO soovituses 202; sellega seoses pöörata erilist tähelepanu noortele, edendades teaduslikke, noorte ja kultuurivahetusi; pöörata erilist tähelepanu piirkondlikule arengule, pidades eelkõige silmas ebavõrdsust põhja- ja lõunaosa vahel;

                  af)

                  toetada, edendada ja hõlbustada praegusest positiivsest dünaamikast lähtudes suuremat piirkondlikku koostööd Kesk-Aasias, mis on üks vähim integreerunud piirkondi maailmas, muu hulgas selleks, et edendada Kesk-Aasia stabiilsust ja arengut tervikuna; tunnustada riigi osalust ELi programmides, mis on sellele suunatud, ning samuti ELi ja Kesk-Aasia strateegia rakendamises energia, veemajanduse ja keskkonnaprobleemide valdkonnas, ning korrapärastes poliitilistes ja inimõigustealastes dialoogides ELiga;

                  ag)

                  kinnitada, et Kõrgõzstani kuulumine Euraasia Majandusliitu ei mõjuta suhete tugevdamist ELiga, mida tõendab hiljuti ratifitseeritud ELi ja Kasahstani laiendatud partnerlus- ja koostööleping;

                  ah)

                  võtta arvesse Kõrgõzstani suhete arengut Hiina ja Venemaaga; julgustada Kõrgõzstani mitmekesistama oma majandust, et vähendada selle märkimisväärset poliitilist sõltuvust nimetatud kahest välisosalejast; võtta arvesse nende suhete arengut Hiina strateegia „One Belt, One Road“ kontekstis; tagada, et Venemaa meedia poolt riigis levitatava propaganda vastu võitlemist parandatakse märkimisväärselt;

                  ai)

                  aidata kaasa hiljutiste diplomaatiliste ja majanduslike pingete leevendamisele piirkonnas, sh Kasahstani ja Kõrgõzstani vahel;

                  aj)

                  toetada diplomaatiliste suhete jätkuvat paranemist Usbekistaniga ning konstruktiivset dialoogi piirkonna väheste veevarude haldamise küsimuses;

                  ak)

                  võtta teadmiseks Kõrgõzstani julgeolekuprobleemid, mida põhjustavad Afganistani halvenev julgeolekuolukord ja üha suurem radikaliseerumine Kesk-Aasia piirkonnas; pakkuda abi seoses välismaalt naasvate islamistlike võitlejate ja nende pereliikmetega; tugevdada piirkondlikku koostööd Kesk-Aasia riikidega seoses džihaadirühmituste ja riikidevahelise kuritegevuse vastase võitlusega, mis tugineb õiguslike, institutsiooniliste ja praktiliste terrorismivastase võitlusega seotud piirikontrollimeetmete rakendamisele ning suureneva vägivaldse usulise radikaliseerumise vastastele ennetavatele meetmetele;

                  2.

                  teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning Kirgiisi Vabariigi presidendile, valitsusele ja parlamendile.

         (1)  ELT C 168 E, 14.6.2013, lk 91.

         (2)  ELT C 58, 15.2.2018, lk 119.

         (3)  ELT C 300, 18.2.2016, lk 10.

         (4)  ELT C 351 E, 2.12.2011, lk 92.

         (5)  ELT C 81 E, 15.3.2011, lk 80.

         (6)  ELT C 208, 10.6.2016, lk 177.