               30.11.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 408/43

         P7_TA(2014)0258
   Ühiste viisapiirangute kehtestamine Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele
   Euroopa Parlamendi 2. aprilli 2014. aasta soovitus nõukogule ühiste viisapiirangute kehtestamise kohta Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele (2014/2016(INI))
   (2017/C 408/06)

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse ELi toimimise lepingu artiklit 215,

               —

               võttes arvesse Guy Verhofstadti ja Kristiina Ojulandi fraktsiooni ALDE nimel tehtud ettepanekut võtta vastu soovitus nõukogule ühiste viisapiirangute kehtestamise kohta Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele (B7-0473/2013),

               —

               võttes arvesse oma 2. veebruari 2012. aasta soovitust nõukogule kooskõlastatud poliitika väljatöötamise kohta seoses režiimidega, mille juhtide tegevuse suhtes kohaldatakse ELi piiravaid meetmeid (1),

               —

               võttes arvesse oma 23. oktoobri 2012. aasta soovitust nõukogule ühiste viisapiirangute kehtestamise kohta Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele (2),

               —

               võttes arvesse komisjoni asepresidendi ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Catherine Ashtoni 20. märtsi 2013. aasta avaldust Magnitski juhtumi kohta Venemaa Föderatsioonis,

               —

               võttes arvesse komisjoni asepresidendi ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Catherine Ashtoni pressiesindaja 12. juuli 2013. aasta avaldust Sergei Magnitski juhtumi kohta,

               —

               võttes arvesse Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee 28. jaanuari 2014. aasta resolutsiooni ning soovitust, milles ollakse Sergei Magnitski tapjate karistamatuse vastu,

               —

               võttes arvesse USA otsust kehtestada reisipiirangud Sergei Magnitski juhtumiga seotud tervele hulgale ametnikele ja mitme teise riigi samalaadseid kaalutlusi,

               —

               võttes arvesse oma 11. detsembri 2013. aasta resolutsiooni aastaaruande kohta inimõiguste ja demokraatia olukorrast maailmas 2012. aastal ja Euroopa Liidu poliitika kohta selles valdkonnas (3),

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3,

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A7-0215/2014),

               A.

               arvestades, et Sergei Magnitski vahistamine ja tema surm vangistuses, mis on hästi dokumenteeritud ja tähelepanuväärne juhtum inimõiguste ja põhivabaduste rikkumise kohta Venemaal, on tekitanud kahtlusi selle riigi õigusasutuste sõltumatuses ja erapooletuses ning tuletab meelde seda, et Venemaal on rohkesti dokumentaalselt tõendatud puudusi õigusriigi põhimõtete järgimisel;

               B.

               arvestades, et kaks sõltumatut uurimist, mille viisid läbi Moskva kinnipidamiskeskustes inimõiguste järgimise avaliku järelevalve komisjon ja Venemaa presidendi juures tegutsev kodanikuühiskonna arendamise ja inimõiguste nõukogu, on näidanud, et Sergei Magnitskit hoiti kinni ebainimlikes tingimustes, ta jäeti tahtlikult hooletusse ja teda piinati;

               C.

               arvestades, et kuuludes paljudesse rahvusvahelistesse organisatsioonidesse, nagu Euroopa Nõukogu, Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon ja ÜRO, on Venemaa võtnud kohustuse kaitsta ja edendada inimõigusi, põhivabadusi ja õigusriigi põhimõtteid, ning arvestades, et Euroopa Liit on korduvalt pakkunud täiendavat abi ja nõustamist, et aidata Venemaal oma põhiseaduslikku ja õiguskorda kooskõlas Euroopa Nõukogu standarditega ajakohastada ning sellest korrast kinni pidada;

               D.

               arvestades, et ELil on üha rohkem vaja kohaldada Venemaa suhtes kindlat, ühtset ja terviklikku poliitikat, mida toetavad kõik liikmesriigid ja mille raames antakse toetust ja abi, kuid ühtlasi tehakse selget ja õiglast kriitikat ning vajaduse korral rakendatakse ka sanktsioone ja piiravaid meetmeid;

               E.

               arvestades, et viisapiirangud ja teised piiravad meetmed ei ole iseenesest tavapärased õiguslikud sanktsioonid, vaid ELi muret väljendav poliitiline märguanne laiemale sihtrühmale, ning sellisena jäävad need piirangud välispoliitikas vajalikuks ja õiguspäraseks vahendiks;

               F.

               arvestades, et kõrge esindaja ei ole pannud seda küsimust välisasjade nõukogu päevakorda, ning arvestades, et Euroopa Parlamendi 26. oktoobri 2012. aasta soovitusele ei ole järgnenud mingeid ametlikke järelmeetmeid;

               1.

               edastab nõukogule järgmised soovitused:

                           a)

                           koostada ELi ühisnimekiri ametnikest, kes on vastutavad Sergei Magnitski surma, sellele järgnenud kohtuliku kinnimätsimise ning Magnitski ema ja lese üha jätkuva tagakiusamise eest;

                           b)

                           kehtestada nendele ametnikele viisakeeld ja rakendada seda kogu ELis ning külmutada kõik finantsvarad, mida need ametnikud või nende lähimad pereliikmed Euroopa Liidus hoiustavad;

                           c)

                           vaadata esildatud viisakeelu nimekiri korrapäraselt läbi;

                           d)

                           järgides 2012. aastal vastu võetud Sergei Magnitski juhtumi eest vastutavaid isikuid käsitlevat õigusakti (Sergei Magnitsky Rule of Law Accountability Act), kanda teiste seas järgmised Venemaa kodanikud ELi viisakeelu nimekirja ja arestida nende ELis hoiustatavad finantsvarad:
                           ALISOV, Igor, sündinud 11. märtsil 1968;
                           DROGANOV, Aleksey (alias DROGANOV, Alexei), sündinud 11. oktoobril 1975;
                           EGOROVA, Olga, sündinud 29. juunil 1955;
                           GAUS, Alexandra, sündinud 29. märtsil 1975;
                           GERASIMOVA, Anastasia, sündinud 22. jaanuaril 1982;
                           GRIN, Victor, sündinud 1. jaanuaril 1951;
                           KARPOV, Pavel, sündinud 27. augustil 1977;
                           KHIMINA, Yelena (alias KHIMINA, Elena), sündinud 11. veebruaril 1953;
                           KLYUEV, Dmitry (alias KLYUEV, Dmitriy alias KLYUEV, Dmitri), sündinud 10. augustil 1967;
                           KOMNOV, Dmitriy (alias KOMNOV, Dmitri), sündinud 17. mail 1977;
                           KRIVORUCHKO, Aleksey (alias KRIVORUCHKO, Alex alias KRIVORUCHKO, Alexei), sündinud 25. augustil 1977;
                           KUZNETSOV, Artem (alias KUZNETSOV, Artyom), sündinud 28. veebruaril 1975;
                           LOGUNOV, Oleg, sündinud 4. veebruaril 1962;
                           MAYOROVA, Yulya (alias MAYOROVA, Yulia), sündinud 23. aprillil 1979;
                           PAVLOV, Andrey (alias PAVLOV, Andrei), sündinud 7. augustil 1977;
                           PECHEGIN, Andrey (alias PECHEGIN, Andrei), sündinud 24. septembril 1965;
                           PODOPRIGOROV, Sergei, sündinud 8. jaanuaril 1974;
                           PONOMAREV, Konstantin, sündinud 14. augustil 1971;
                           PROKOPENKO, Ivan Pavlovitch, sündinud 28. septembril 1973;
                           REZNICHENKO, Mikhail, sündinud 20. veebruaril 1985;
                           SAPUNOVA, Marina, sündinud 19. juunil 1971;
                           SHUPOLOVSKY, Mikhail, sündinud 28. septembril 1983;
                           SILCHENKO, Oleg, sündinud 25. juunil 1977;
                           STASHINA, Yelena (alias STASHINA, Elena alias STASHINA, Helen), sündinud 5. novembril 1963;
                           STEPANOVA, Olga, sündinud 29. juulil 1962;
                           STROITELEV, Denis, sündinud 23. jaanuaril 1973;
                           TAGIEV, Fikhret, sündinud 3. aprillil 1962;
                           TOLCHINSKIY, Dmitry (alias TOLCHINSKY, Dmitriy alias TOLCHINSKIY, Dmitri), sündinud 11. mail 1982;
                           UKHNALYOVA, Svetlana (alias UHNALEV, Svetlana alias UKHNALEVA, Svetlana V.), sündinud 14. märtsil 1973;
                           URZHUMTSEV, Oleg, sündinud 22. oktoobril 1968;
                           VINOGRADOVA, Natalya, sündinud 16. juunil 1973;
                           VORONIN, Victor, sündinud 11. veebruaril 1958;

                           e)

                           nõuda tungivalt, et Venemaa viiks läbi usaldusväärse, põhjaliku ja sõltumatu uurimise Sergei Magnitski surma asjaolude kohta eelvangistuses ning tooks kõik süüdlased kohtu ette;

                           f)

                           kutsuda Venemaad üles, et ta lõpetaks Sergei Magnitski postuumse kohtuprotsessi ja surve avaldamise tema emale ja lesele selles menetluses osalemiseks;

               2.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ning Venemaa Riigiduumale ja valitsusele.

      (1)  ELT C 239 E, 20.8.2013, lk 11.

      (2)  ELT C 68 E, 7.3.2014, lk 13.

      (3)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0575.


title: Nõukogu soovitus, 20. november 2017, haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise kohta (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               9.12.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 423/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   20. november 2017,
   haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2017/C 423/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 165 ja 166,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Haridus- ja koolitussüsteemist lahkunute tööalane konkurentsivõime valmistab muret paljudes liikmesriikides, eriti põhjusel, et hiljutiste kõrgkoolilõpetanute tööhõive määr liidus ei ole pärast 2008. aasta finantskriisi (1) täielikult taastunud ning kutsehariduse ja -õppe läbinute tööhõiveolukord on liikmesriigiti ebaühtlane.

               (2)

               Seepärast soovitati liikmesriikide tööhõivepoliitika 2015. aasta suunistes (2) liikmesriikidel koostöös sotsiaalpartneritega edendada tööviljakust ja tööalast konkurentsivõimet asjakohaste teadmiste, oskuste ja pädevuste piisava pakkumisega.

               (3)

               Nimetatud eesmärgi täitmiseks on vaja heatasemelist teavet kvalifikatsiooni omandanute või haridus- ja koolitussüsteemist lahkunute edasise tegevuse kohta, et saada aru, mis põhjustab tööalase konkurentsivõime probleeme haridusasutuse lõpetanute jaoks teatavates piirkondades või majandussektorites või teatava kõrghariduse või kutsehariduse ja -õppe eriala omandanute jaoks, ning leida neile tööalase konkurentsivõime probleemidele lahendus. Sellise teabe väärtuslikkus on esile toodud Euroopa kõrgharidusruumi kvaliteedikindlustuse standardites ja suunistes (Standards and Guidelines for Quality Assurance in the European Higher Education Area, ESG) (3) ning kutsehariduse ja -õppe valdkonnas kehtivas Euroopa kvaliteeditagamise võrdlusraamistikus (European Quality Assurance Framework for Vocational Education and Training, EQAVET) (4).

               (4)

               Kuna aga mitmes liidu piirkonnas ei ole kõrgkooli lõpetanute või kutsehariduse ja -õppe läbinute edasise tegevuse kohta teabe kogumise, analüüsimise ja kasutamise süsteemid hästi välja kujunenud, on vaja paremat teavet, mille alusel õppijad saaksid teha teadlikke õppevalikuid või mille alusel kujundada haridusprogramme või valitsuse poliitikat.

               (5)

               Pealegi sõltub üleminek tööturule suuresti majanduslikust olukorrast, kvalifikatsiooni tasemest ja õppesuunast. Samuti mõjutavad seda sotsiaaldemograafilised tegurid ja pere sotsiaal-majanduslik taust (5). Seepärast on kõnealuse probleemiga põhjalikuks tegelemiseks väga tähtis koguda andmeid nende tegurite mõju kohta.

               (6)

               Vaatamata sellele, et paljud liikmesriigid arendavad haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise süsteeme, kasutatakse teadmiste ja heade tavade vahetamist ning vastastikust õpet vähesel määral.

               (7)

               Kuna olemasolevad võrreldavad andmed on piiratud ulatusega ja ühes liikmesriigis kogutud andmeid ei ole võimalik võrrelda teistes liikmesriikides kogututega, on raske teha järeldusi riikides ja piirkondades esinevate suundumuste või haridusasutuse lõpetanute käekäigu erinevuste kohta.

               (8)

               Kõrghariduse ajakohastamise liidu tegevuskava käsitleva avaliku konsultatsiooni (6) tulemuste kohaselt valmistab muret tõik, et kõrgharidus ei anna selle omandanutele teadmisi, oskusi ega pädevusi, mida neil on tarvis, et kiiresti muutuval haridus- ja tööhõivemaastikul edukalt toime tulla, ning et teatavates liikmesriikides ei vasta oskused endiselt tööturu nõudlusele.

               (9)

               Et parandada tööalast konkurentsivõimet, oskuste tööturu nõudlusele mittevastavust ja tööturu vajadusi käsitleva teabe liikumist, on liikmesriigid kutsunud üles võtma liidu tasandi meetmeid. Eelkõige soovitati nõukogu ja komisjoni 2015. aasta ühisaruandes hariduse ja koolituse valdkonna üleeuroopalise koostöö strateegilise raamistiku (HK 2020) rakendamise kohta (7) edendada kõrghariduse asjakohasust tööturu ja ühiskonna seisukohast, sealhulgas tööturuvajaduste ja -tulemuste parema jälgimise ja prognoosimise abil, näiteks jälgides kõrgkooli lõpetanute karjääri.

               (10)

               Samuti võtsid liikmesriigid 2015. aasta Riia järeldustes kutsehariduse ja -õppe valdkonna uute keskmise ajavahemiku eesmärkide kohta aastateks 2015–2020 kohustuse tagada pidev teabe- ja tagasisideahel selliste meetmetega nagu kutsehariduse ja -õppe läbinute tööalase konkurentsivõime andmete kasutamine ning õppimise, tööturule jõudmise ja töökarjääri andmete kombineerimine, suurendades nii riigi tasandi osalejate suutlikkust kasutada haridusasutuse lõpetanuid käsitlevaid andmeid õppekavade, ametikirjelduste ning kutsehariduse ja -õppe kvalifikatsiooni sisu kohandamiseks uute majanduslike ja tehniliste vajadustega.

               (11)

               Seejärel rõhutasid liikmesriigid resolutsioonis „sotsiaal-majandusliku arengu ja kaasatuse edendamise kohta ELis hariduse kaudu: hariduse ja koolituse panus 2016. aasta Euroopa poolaastasse“, (8) et oskuste nõudlusele mittevastavust ja oskuste nappust tuleb käsitleda esmajärjekorras.

               (12)

               Siinkohal tugineti varasemale tööle. Liikmesriigid leppisid nõukogu 2014. aasta ettevõtlust hariduses ja koolituses käsitlevates järeldustes (9) kokku kasutada ettevõtlushariduse ja -õppe kvaliteedi ja tulemuslikkuse hindamisel võimaluse korral edasise tegevuse jälgimisel saadud teavet.

               (13)

               2013. aastal leppisid liikmesriigid kõrghariduse sotsiaalset mõõdet käsitlevates nõukogu järeldustes (10) kokku hõlbustada hariduse ja tööturuga seotud võimalusi ja tulemusi käsitleva teabe edastamist.

               (14)

               Samuti leppisid liikmesriigid nõukogu 2012. aasta järeldustes haridus- ja koolitussüsteemi lõpetanute tööalase konkurentsivõime kohta (11) kokku kehtestada sihttase, et 2020. aastaks peaks 82 % kuni kolm aastat enne vaatlusaastat haridus- ja koolitussüsteemist lahkunud 20–34 aastastest olema tööga hõivatud, ning jälgida töötavate haridus- ja koolitusasutuse lõpetanute osakaalu, et tõhustada tõendusbaasi poliitika arendamiseks ühelt poolt hariduse ja koolituse ning teiselt poolt töö kokkupuutepunktis, ning ühtlasi leppisid liikmesriigid ja komisjon kokku koguda kvalitatiivset teavet ja heade tavade näiteid eesmärgiga täiendada kvantitatiivset järelevalvet ja tõhustada tõenditel põhineva poliitikakujundamise aluseid.

               (15)

               Seepärast pidas Euroopa Komisjon Euroopa uut oskuste tegevuskava (12) käsitlevas teatises esmatähtsaks ülesandeks tõhustada oskuste prognoosimist ja parandada teavet kutsealaste valikuvõimaluste kohta ning pakkus selleks välja kolmanda taseme hariduse omandanute käekäigu jälgimise algatuse, et aidata liikmesriikidel parandada teavet hariduse omandanute tööturule ülemineku kohta. Selles kontekstis pakutakse käesolevas soovituses täiendavat lähenemisviisi liikmesriikide algatustele ning võetavad kohustused on vabatahtlikku laadi.

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL:
   kooskõlas liikmesriikide ja liidu asjakohaste õigusaktidega, eelkõige isikuandmete kaitset käsitleva direktiiviga 95/46/EÜ, (13) ning vastavalt olemasolevatele vahenditele ja riigi oludele ning tihedas koostöös kõigi asjaomaste sidusrühmadega teha järgmist.

               1.

               Muuta haridusasutuse lõpetanute (14) ning, kui see on asjakohane, kõrghariduse ja kutsehariduse või -õppe pooleli jätnute tegevust käsitlevad andmed kättesaadavamaks ja kvaliteetsemaks, muu hulgas tehes 2020. aastaks edusamme haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise süsteemide loomisel, mis võivad hõlmata järgmist:

                           a)

                           asjakohaste anonüümitud statistiliste haldusandmete kogumine hariduse, maksunduse, rahvastiku ja sotsiaalkindlustuse andmebaasidest;

                           b)

                           haridusasutuse lõpetanuid käsitlevate pikaajaliste uuringute väljatöötamine haridussüsteemis ja, kui see on asjakohane, institutsioonilisel tasandil, et tunnistada seda, kui tähtsad on kvalitatiivsed andmed inimeste ülemineku kohta tööturule või jätkuharidus- ja -koolitussüsteemi ning nende edasise karjääri kohta, ning

                           c)

                           avaliku sektori asutuste võimalus omavahel seostada eri allikatest pärit anonüümitud andmeid hariduse omandanute edasisest tegevusest koondülevaate saamiseks.

      Kogutavate andmete sisu

               2.

               Tunnistades käesoleva nõukogu soovitusega seotud eesmärki parandada andmete võrreldavust, peaksid liikmesriigid koguma teavet järgmistes valdkondades:

                           a)

                           sotsiaal-demograafiline ja -majanduslik teave,

                           b)

                           hariduse ja koolitusega seotud teave,

                           c)

                           teave tööhõive või edasise haridustee kohta,

                           d)

                           hariduse ja koolituse vastavus tööhõive ja elukestva õppe vajadustele,

                           e)

                           karjääri areng.

      Pikaajalised uuringud haridusasutuse lõpetanute kohta

               3.

               Soodustada seda, et haridusasutuse lõpetanuid käsitlevate pikaajaliste uuringute vastamismäär oleks kõrge, esinduslik ja pidev ning võimaldaks seirata nende lõpetanute käekäiku, kes on asunud mujale kas hariduse ja koolituse saamise eesmärgil või pärast hariduse ja koolituse saamist.

      Euroopa koostöö

               4.

               Osaleda ekspertide võrgustikus, mille kaudu innustatakse liikmesriike tegema koostööd ja üksteiselt õppima seoses lõpetanute jälgimise süsteemide ja nende süsteemide edasiarendamisega. Kõnealuse võrgustiku raames uuritakse võimalusi punktis 2 osutatud võrreldavate andmete ja ühiste määratluste väljatöötamiseks. Seoses punktides 3 ja 9 osutatud pikaajaliste uuringutega uurib võrgustik võimalusi töötada välja ühised põhimõtted, optimaalne sagedus ja viis, kuidas jälgida mujale asunud haridusasutuse lõpetanute käekäiku.

               5.

               Kõnealune võrgustik tuleb luua kooskõlas olemasolevate juhtimisstruktuuridega koostöö tegemiseks hariduse ja koolituse valdkonna 2020. aasta raamistikus, ilma et see piiraks sellele järgneda võivate mis tahes uute struktuuride kasutamist.

      Tulemuste levitamine ja kasutamine

               6.

               Võtta meetmeid, et tagada haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise analüüsi tulemusena saadud andmete õigeaegne, korrapärane ja ulatuslik levitamine ja kasutamine, eesmärgiga

                           a)

                           täiustada õppima asujate, õppijate ja haridusasutuse lõpetanute kutsenõustamist;

                           b)

                           toetada õppekavade koostamist ja ajakohastamist, et parandada vajalike oskuste omandamist ja tööalast konkurentsivõimet;

                           c)

                           parandada oskuste vastavusse viimist tööturu vajadustega, et toetada konkurentsivõimet ja innovatsiooni kohalikul, piirkonna ja riigi tasandil, ning kõrvaldada oskuste nappuse probleem;

                           d)

                           kavandada meetmeid ja teha prognoose, et võtta arvesse tööhõive, hariduse ja ühiskonnaga seotud muutuvaid vajadusi; ning

                           e)

                           aidata kaasa nii riigi kui ka liidu tasandi poliitikakujundamisele.

      Rahastamine

               7.

               Tagada haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise algatuste kestlikkus, eraldades piisavad ja mitut aastat katvad vahendid ning kasutades selleks riigi või Euroopa rahastamisallikaid, nt programmi „Erasmus+“ või Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde vastavalt vajadusele ja olemasolevatele vahenditele, õiguslikule alusele ja prioriteetidele, mis on kindlaks määratud aastateks 2014–2020, ilma et see mõjutaks järgmise mitmeaastase finantsraamistiku üle peetavaid läbirääkimisi.

      Aruandlus

               8.

               Hinnata käesoleva soovituse rakendamise edusamme ning anda neist kahe aasta jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist ekspertide võrgustiku kaudu komisjonile aru ning teha seda hiljem korrapäraselt.

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA KOMISJONIL:

               9.

               Töötada välja kolmanda taseme hariduse omandanuid käsitleva Euroopa uuringu (15) katseetapp, mille eesmärk on teha hariduse omandanute edasist tööalast ja sotsiaalset tegevust käsitlev võrreldav teave kättesaadavamaks, võttes arvesse Eurograduate’i teostatavusuuringu (Eurograduate Feasibility Study) (16) tulemusi ja liikmesriikide kogemusi hariduse omandanute käekäigu jälgimisel. Kolme aasta jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist esitada ekspertide võrgustiku kaudu aruanne selle katseuuringu tulemuste kohta. Kui katseetapp osutub edukaks, konsulteerib komisjon liikmesriikidega kolmanda taseme hariduse omandanuid käsitleva täieliku Euroopa uuringu läbiviimise osas.

               10.

               Pakkuda vastavalt vajadusele suutlikkuse suurendamise alast tuge haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise süsteemide loomiseks, tuginedes headele tavadele. Kutsehariduse ja -õppe puhul hõlmab see põhjalikku kaardistamist kõigis liikmesriikides, millega käsitletakse liidu tasandil tehtava koostöö võimalusi ja mida saaks kasutada alusena, et uurida kutsehariduse omandanuid käsitleva Euroopa uuringu teostatavust, kui seda peetakse vajalikuks. Suutlikkuse suurendamise raames toetatakse ka ametiasutuste, kutsehariduse ja -õppe pakkujate ning nõustamisteenuste osutajate vahelist koostööd, et parandada haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimisel saadud andmete kättesaadavust, võrreldavust ja usaldusväärsust.

               11.

               Edendada vastastikust õppimist ja parimate tavade vahetamist, tugevdada koostööd ekspertide võrgustiku loomise ja toetamise kaudu ning teha koostööd muude asjaomaste eksperdirühmade, rahvusvaheliste organisatsioonide ning ELi institutsioonide ja asutustega.

               12.

               Tagada, et haridusasutuse lõpetanute käekäigu jälgimise analüüsi tulemused tehakse liikmesriikidele ja sidusrühmadele kasutamiseks kättesaadavaks.

               13.

               Toetada selliste Euroopa rahastamisallikate nagu programmi „Erasmus+“ või Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamist, kui see on asjakohane ning vastavalt nende olemasolevale finantssuutlikkusele, õiguslikule alusele, otsustamismenetlustele ja prioriteetidele, mis on kindlaks määratud aastateks 2014–2020, ilma et see mõjutaks järgmise mitmeaastase finantsraamistiku üle peetavaid läbirääkimisi.

               14.

               Anda nõukogule viie aasta jooksul alates käesoleva soovituse vastuvõtmisest aru selle rakendamise kohta,

      Brüssel, 20. november 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. REPS

      (1)  COM/2015/0690 final.

      (2)  Nõukogu 5. oktoobri 2015. aasta otsus (EL) 2015/1848 liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2015. aastaks (ELT L 268, 15.10.2015, lk 28).

      (3)  ISBN 952-5539-04-0.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2009. aasta soovitus Euroopa kvaliteeditagamise võrdlusraamistiku loomise kohta kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas (ELT C 155, 8.7.2009, lk 1).

      (5)  Soolise ja rändetausta mõju koolist tööturule üleminekule on käsitletud OECD / Euroopa Liidu 2015. aasta dokumendi „Indicators of Immigration Integration 2015 – Settling In“ („Sisserändajate integratsiooni näitajad 2015 – kohanemine“) peatükis 13.

      (6)  SWD/2016/0195 final.

      (7)  ELT C 417, 15.12.2015, lk 25.

      (8)  Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 24. veebruari 2016. aasta resolutsioon sotsiaal-majandusliku arengu ja kaasatuse edendamise kohta ELis hariduse kaudu: hariduse ja koolituse panus 2016. aasta Euroopa poolaastasse (ELT C 105, 19.3.2016, lk 1).

      (9)  ELT C 17, 20.1.2015, lk 2.

      (10)  ELT C 168, 14.6.2013, lk 2.

      (11)  ELT C 169, 15.6.2012, lk 11.

      (12)  COM/2016/381 final.

      (13)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31).

      (14)  Käesolevas nõukogu soovituses tähendab haridusasutuse lõpetanu isikut, kes on läbinud mis tahes tasemel kõrghariduse või kutsehariduse ja -õppe (Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku neljandal või kõrgemal tasemel). Siiski tunnistatakse, et mitmed liikmesriigid rakendavad ka kooli lõpetanute käekäigu jälgimise algatusi.

      (15)  Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku viiendal ja kõrgemal tasemel.

      (16)  Eurograduate’i teostatavusuuring hõlmab vaid kõrgharidust.


               30.11.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 408/46

         P7_TA(2014)0259
   Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 69. istungjärk
   Euroopa Parlamendi 2. aprilli 2014. aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 69. istungjärgu kohta (2014/2017(INI))
   (2017/C 408/07)

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikleid 21 ja 34,

               —

               võttes arvesse Alexander Graf Lambsdorffi poolt fraktsiooni ALDE nimel esitatud ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 69. istungjärgu kohta (B7-0014/2014),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 68. istungjärku,

               —

               võttes arvesse oma 11. juuni 2013. aasta soovitust nõukogule ÜRO Peaassamblee 68. istungjärgu kohta (1),

               —

               võttes arvesse nõukogu poolt 24. juunil 2013. aastal vastu võetud ELi prioriteete ÜRO Peaassamblee 68. istungjärguks (2),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 3. mail 2011 vastu võetud resolutsiooni Euroopa Liidu osalemise kohta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni töös (3) ja Euroopa Parlamendi 11. mai 2011. aasta resolutsiooni ELi kui ülemaailmse osaleja ja tema rolli kohta mitmepoolsetes organisatsioonides (4),

               —

               võttes arvesse oma 25. novembri 2010. aasta resolutsiooni naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (2000) kümnenda aastapäeva kohta (5),

               —

               võttes arvesse oma 7. juuli 2011. aasta resolutsiooni demokratiseerimist toetava ELi välispoliitika kohta (6),

               —

               võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 24. juuni 2013. aasta resolutsiooni 2106, mis käsitleb võitlust karistamatusega konfliktidega seotud seksuaalvägivalla eest, ning eelmisi samateemalisi resolutsioone (7),

               —

               võttes arvesse oma 18. aprilli 2013. aasta soovitust nõukogule ÜRO kaitsekohustuse põhimõtte kohta (8),

               —

               võttes arvesse oma 8. oktoobri 2013. aasta resolutsiooni avaliku ja erasektori korruptsiooni mõju kohta inimõigustele kolmandates riikides (9),

               —

               võttes arvesse oma 7. veebruari 2013. aasta resolutsiooni ÜRO inimõiguste nõukogu 22. istungjärgu kohta (10),

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3 ja artiklit 97,

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni raportit ja arengukomisjoni arvamust (A7-0250/2014),

               A.

               arvestades, et ELi kohustumus järgida tõhusa mitmepoolsuse põhimõtet, mille keskmes on ÜRO, on liidu välispoliitika oluline element, mis põhineb veendumusel, et ühiste eesmärkide saavutamiseks ja üleilmsete kriiside, probleemide ja ohtudega tegelemiseks on vaja mõjusat mitmepoolset süsteemi;

               B.

               arvestades, et EL ja selle liikmesriigid on ühiselt suurim rahaline panustaja ÜRO süsteemi (korraline eelarve, programmid ja ÜRO fondid ning rahuvalve-eelarve);

               C.

               arvestades, et ELi ja ÜRO kindel ja stabiilne partnerlus on põhjapaneva tähtsusega ÜRO töö jaoks kõigi kolme samba – rahu ja julgeolek, inimõigused ning areng – raames ja on ühtlasi otsustav ELi kui ülemaailmse toimija rolli täitmisel;

               D.

               arvestades, et inimõigused ja demokraatia on ELi põhiväärtused ning Euroopa välistegevuse põhimõtted ja eesmärgid; arvestades, et inimõiguste universaalsuse ja jagamatuse austamine ja edendamine ning kaitsmine on Euroopa ühtsuse ja terviklikkuse nurgakivid;

               E.

               arvestades, et Maailmapanga aruande „Turn down the heat“ („Keera küte maha“) kohaselt viivad praegused heitega seotud suundumused 20–30 aasta jooksul tõenäoliselt soojenemiseni 2 C võrra ja 2100. aastaks 4 C võrra; arvestades, et ÜRO peasekretär Ban Ki-moon on kutsunud kõik riigipead 2014. aasta septembriks kliimamuutuste teemalisele tippkohtumisele, eesmärgiga teha kindlaks kohustused seoses kliimamuutusi käsitlevate edasiste meetmetega;

               F.

               arvestades, et maailma juhtiva abiandjana toetab EL 2015. aastaks seatud aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks tehtavaid tõhusamaid pingutusi ning vaesuse kaotamisele ja säästva arengu edendamisele suunatud ühise lähtealuse kujundamist;

               G.

               arvestades, et naiste staatuse komisjoni 58. istungjärgu prioriteetseks teemaks on probleemid ja saavutused naisi ja tütarlapsi käsitlevate aastatuhande arengueesmärkide rakendamisel;

               H.

               arvestades, et korruptsioon avalikus ja erasektoris tekitab ja süvendab ebavõrdsust ja diskrimineerimist seoses kodaniku-, poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste võrdse teostamisega ning on tõestatud, et korruptsioon ja inimõiguste rikkumine hõlmavad võimu kuritarvitamist, vastutuse puudumist ja erinevaid diskrimineerimise vorme;

               I.

               arvestades, et kaitsmise kohustuse põhimõtte edasiarendamine on oluline samm genotsiidi, sõjakuritegude, etnilise puhastuse ja inimsusevastaste kuritegude prognoosimise, ärahoidmise ja nendele reageerimise suunas; arvestades, et seda põhimõtet tuleks rakendada nii järjepidevalt ja üldiselt kui võimalik;

               J.

               arvestades, et mõlema Kampala muudatuse ratifitseerimine riikide poolt ja Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule kohtupädevuse andmine agressioonikuritegude suhtes aitab edaspidi teha lõpu taoliste kuritegude toimepanijate karistamatusele;

               K.

               arvestades, et olukordades, milles kaitsekohustust kohaldatakse, on äärmiselt tähtis hoida lahus sõjaliste ja humanitaarüksuste mandaat, et säilitada kõigi humanitaarüksuste neutraalsuse ja erapooletuse maine ning vältida seda, et ohustatud oleks mis tahes abi ja toetuse tõhus osutamine ja kohaletoimetamine;

               1.

               edastab nõukogule järgmised soovitused:

         Inimõigused, demokraatia ja õigusriik

               a)

               edendada aktiivselt 2012. aasta 24. septembril toimunud kõrgetasemelisel riikliku ja rahvusvahelise tasandi õigusriigi põhimõtte teemalisel kohtumisel vastu võetud poliitilise deklaratsiooni rakendamist ja konkreetsete järelmeetmete võtmist ning selgitada, mil määral saaks õigusriigi teemat siduda käimasoleva aruteluga 2015. aasta järgsete aastatuhande arengueesmärkide üle;

               b)

               tugevdada rahvusvahelisi jõupingutusi, mille eesmärk on tagada, et kõiki ÜRO konventsioonides kokku lepitud inimõigusi peetaks universaalseteks, jagamatuteks, üksteisest sõltuvateks ja omavahel seotuks ning et neid järgitaks; võtta kõikides ÜRO töövaldkondades rohkem arvesse inimõigusi ja põhivabadusi;

               c)

               püüda tugevdada üldise korrapärase läbivaatamise protsessi, esitades ÜRO liikmesriikidega peetavatesse kahe- ja mitmepoolsetesse dialoogidesse, eelkõige inimõigustealastesse dialoogidesse omapoolseid soovitusi; hõlbustada tingimusi nii, et valitsusvälised organisatsioonid saaksid osaleda üldise korrapärase läbivaatamise protsessi eri etappides;

               d)

               edendada kodanikuühiskonna laialdast osalemist erinevates ÜRO inimõigustega seotud mehhanismides, sh üldise korrapärase läbivaatamise protsessi eri etappides; toetada inimõiguste organisatsioonide suutlikkuse tõstmist, pidades silmas vastusurvet või isegi kättemaksu, ning jälgida tähelepanelikult selliseid võimalikke valitsusväliste organisatsioonide või kodanikuühiskonnaga seotud juhtumeid;

               e)

               kinnitada veel kord oma täielikku toetust Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule ning mitte kaotada valvsust võimalike katsete suhtes kõigutada Rooma statuudi süsteemi legitiimsust, universaalsust ja terviklikkust; kaasata aktiivselt sellesse süsteemi sinna veel mitte kuuluvad riigid, et saavutada kiire allakirjutamine ja ratifitseerimine; püüelda aktiivselt agressioonikuritegusid käsitlevate 2010. aasta Kampala muudatuste ratifitseerimise poole, sh kõigi liikmesriikide poolt;

               f)

               tegutseda aktiivselt selle nimel, et ÜRO korruptsioonivastase konventsiooni ja rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise ÜRO konventsiooni ratifitseeriksid kõik ÜRO liikmesriigid; suurendada jõupingutusi, et viia lõpule läbirääkimised rahvusvahelist terrorismi käsitleva kõikehõlmava konventsiooni teemal; toetada finantskuritegude, korruptsiooni ja inimõiguste ÜRO eriraportööri ametikoha loomist;

               g)

               nõuda ÜRO Peaassamblee liikmetelt, et nad seaksid ettevõtjate aruannete täieliku läbipaistvuse ning võitluse korruptsiooni, rahapesu, maksuparadiiside, ebaseaduslike rahavoogude ja kahjulike maksustruktuuride vastu rahvusvaheliste finantseerimis- ja arenguasutuste tegevuskavas põhiprioriteediks;

               h)

               rõhutada, et arengu valdkonnas saavutatud tulemused ei ole püsivad, kui puuduvad hea valitsemistava, vastutustundlikud demokraatlikud institutsioonid ning õigusriik; tagada seetõttu, et uues raamistikus kajastuks selge pühendumus demokraatlikule valitsemistavale;

               i)

               toetada julmuse ja muude raskete vägivallategude ennetamist, muutes ÜRO Inimõiguste Nõukogu pelgalt reageeriva organi asemel varajase hoiatamise ja ennetamismehhanismiks, et hoida ära inimõiguste rikkumise edasist suurenemist;

               j)

               luua konkreetse teemaga algatusi, et soodustada inimõiguste rikkumiste eest vastutusele võtmist ja võtta asjaomaseid meetmeid, keskendudes peamistele inimõigustega seotud eesmärkidele, sh pingutused kaotada surmanuhtlus ja kaitsta kaitsetus olukorras olevate inimeste (nt lapsed, naised, lesbid, geid, biseksuaalid, trans- ja intersoolised (LGBTI) inimesed, põlisrahvad) õigusi;

               k)

               mõista hukka korrapärased inimõiguste rikkumised Iraani Islamivabariigis;

      Piinamine

               l)

               korrata, kui tähtis on võidelda piinamise ja muude väärkohtlemise vormide vastu ja et EL peab seda küsimust esmatähtsaks, eelkõige seoses lastega; uuendada eriraportööri volitusi veel kolmeks aastaks ja tagada varasemate piinamist käsitlevate resolutsioonide järgimine; näidata üles ühist pühendumist piinamise kaotamise eesmärgile ning ohvrite toetamisele, eelkõige tehes makseid ÜRO vabatahtlikku fondi piinamisohvrite toetamiseks ja piinamisvastase konventsiooni vabatahtliku protokolli alusel loodud erifondi;

      Surmanuhtlus

               m)

               jätkata võitlust surmanuhtluse määramise vastu ja toetada jõuliselt moratooriumi kui sammu selle kaotamise suunas; jätkata püüdlemist selle poole, et surmanuhtlus kaotatakse kogu maailmas; nõuda tungivalt, et riigid, kes endiselt surmanuhtlust täide viivad, avaldaksid selged ja täpsed andmed otsuste ja nende täideviimiste arvu kohta;

      LGBTI õigused

               n)

               väljendada muret selliste diskrimineerivate õigusaktide ja tavade ning vägivallategude arvu hiljutise suurenemise pärast, mis on suunatud isikute vastu nende seksuaalse sättumuse ja soolise identiteedi alusel; julgustada jälgima hoolikalt olukorda Nigeerias ja Ugandas, kus uued õigusaktid ohustavad tõsiselt seksuaalvähemuste vabadust; kinnitada oma toetust inimõiguste ülemvoliniku jätkuvale tööle, et võidelda selliste diskrimineerivate õigusaktide ja tavade vastu, ja ÜRO tööle üldiselt selle küsimusega seoses; soovitada aktiivselt osaleda võitluses püüdluste vastu vähendada nimetatud õigusi;

         Relvastatud droonid

               o)

               toetada rahvusvahelisi püüdlusi edendada suuremat läbipaistvust ja vastutustundlikkust relvastatud droonide kasutamises kooskõlas kehtiva rahvusvahelise õigusraamistikuga ning jätkuvalt toetada sihipäraste tapmiste uurimist; jätkata sihipäraste tapmiste uurimiste toetamist ja järgida järjekindlalt kohtuväliste, lihtmenetluse korras toimuvate ja meelevaldsete hukkamiste ning terrorismivastase võitluse küsimustega tegelevate ÜRO eriraportööride soovitusi;

         Rahu ja julgeolek

               p)

               selleks et varustada ÜROd tõhusamate konfliktide lahendamise vahenditega, toetada rahu tagamist ja rahuvalvemissioone, andes vajaduse korral rohkem ELi abi (tehniline või rahaline abi, seadmed või ELi relvajõud);

               q)

               tagada, et rahuvalvemandaatide puhul võetaks arvesse riigi ja asutuste arendamise ja demokraatia toetamise pikaajalist vajadust, mistõttu tuleks lähtuda kõikehõlmavast käsitusest, et leida üles konflikti algpõhjused ja riigi nõrgad kohad;

               r)

               teha koostööd, et tugevdada piirkondlike organisatsioonide rolli ja võimekust rahu säilitamisel, konfliktide ennetamisel, tsiviil- ja sõjalise kriisi ohjamisel ja konfliktide lahendamisel;

               s)

               nõuda, et relvastatud konflikti kõik osapooled austaksid täiel määral nende rahvusvahelisest õigusest tulenevaid kohustusi, sh takistusteta juurdepääs humanitaarabile;

               t)

               tagada, et 2015. aasta järgne arengukava toetaks jätkusuutlikku rahu, ja pöörduda selleks konflikti võtmeosaliste poole, et luua arengu ja õiguste järgimise jaoks vajalikud soodsad tingimused;

               u)

               keskenduda terrorismile lõpu tegemisele kas riigi toetusega või muul viisil;

               v)

               tagada, et 2010. aastal tuumarelva leviku tõkestamise läbivaatamise konverentsil 2012. aastaks kavandatud ÜRO Lähis-Ida massihävitusrelvavaba piirkonna loomise teemaline konverents, mis jäi ära, toimuks 2014. aastal;

               w)

               toetada ÜRO Peaassamblee resolutsiooni vaesestatud uraani sisaldavate relvade kohta ja töötada välja ELi ühine seisukoht, mis kajastaks paremini parlamendi korduvaid nõudmisi võtta vastu ülemaailmne ettevaatusmoratoorium ja saavutada ülemaailmne konsensus kodanike võimalike terviseriskide, kompleksse konfliktijärgse halduskoormuse ja nende kasutamisega seotud rahalise maksumuse kohta;

               x)

               seista hea selle eest, et ÜRO rahu tagamise struktuuri läbivaatamisel 2015. aastal edendataks kaitsmise kohustuse põhimõtte järgimist ja naiste osa tähtsustamist rahu kindlustamisel;

         Kohustus kaitsta

               y)

               töötada selle nimel, et kaitsmise kohustusest saaks rahvusvaheline norm, säilitades samas habrast tasakaalu asjaomaste riikide ja rahvusvahelise kogukonna rollide vahel ning pidades kõige tähtsamaks põhimõtet vältida konflikte ja kasutada relvajõude vaid viimase võimalusena;

               z)

               tagada sellega seoses, et vastutus genotsiidi ja massiliste hirmutegude ärahoidmise ja lõpetamise eest lasuks eelkõige asjaomasel riigil, kuid võtta ühtlasi arvesse, et teatavates oludes on rahvusvahelisel kogukonnal roll, mis on riikliku suveräänsuse suhtes ülimuslik;

               aa)

               soosida keskset põhimõtet, et ennetamine eeldab vastutuse jagamist ja koostöö tegemist asjaomaste riikide ja rahvusvahelise üldsuse vahel;

               ab)

               tagada koostöös kõigi rahvusvaheliste partneritega, et kaitsmise kohustuse põhimõtte võimalik edasine arendamine toimuks täielikus kooskõlas rahvusvahelise humanitaarõigusega;

               ac)

               liikuda selles suunas, et tsiviilisikute kaitse kaasataks ÜRO egiidi all läbiviidavate rahuvalvemissioonide volituste ringi;

         Naised ja lapsed

               ad)

               kinnitada veel kord oma kohustust rakendada naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevad ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonid, milles tunnistatakse sõja ebaproportsionaalselt suurt mõju naistele (11), kuid samuti nende keskset rolli konfliktide ohjamisel ja lahendamisel ning rahu säilitamisel;

               ae)

               avaldada tugevat toetust ÜRO resolutsioonile 2106, mis käsitleb võitlust karistamatusega konfliktidega seotud seksuaalvägivalla eest, ja toetada selle täielikku rakendamist ning tagada suurema vastutuse, ennetusmeetmete, seksuaalkuritegude ning väärkohtlemise ennetusmeetmete ja nende ohvrite toetamise kindlustamine;

               af)

               seada esmaeesmärgiks keelata lastega abiellumine;

               ag)

               tagada naiste osalemine rahuprotsesside kõigis etappides ja kaasata neid ennetavasse diplomaatiasse, varajase hoiatamise süsteemi ja julgeolekujärelevalvesse ning konfliktijärgsete uurimiskomisjonide töösse;

               ah)

               tagada keskendumine tütarlaste haridusele;

               ai)

               osaleda aktiivselt naiste staatuse komisjoni 58. istungjärgul, et mitte kahjustada ÜRO Pekingi tegevusplatvormi õigustikku, mis käsitleb selliseid meetmeid nagu inimese põhiõiguseks olev juurdepääs haridusele ja tervishoiuteenustele; mõista karmilt hukka seksuaalvägivalla kasutamine naiste suhtes sõjalise taktikana, sh sellised kuriteod nagu massiline vägistamine, seksiorjus, sundprostitutsioon, sooline tagakiusamine, sh naiste suguelundite moonutamine, inimkaubandus, varajased ja sundabielud, aumõrvad ja muud samaväärse raskusastmega seksuaalvägivalla vormid; allkirjastada ja ratifitseerida Euroopa Nõukogu naistevastase vägivalla ja perevägivalla ennetamise ja tõkestamise konventsioon;

               aj)

               kutsuda liikmesriike üles ratifitseerima ÜRO lapse õiguste konventsiooni kolmandat fakultatiivprotokolli, mis võimaldab lastel saata oma kaebused ÜRO lapse õiguste komiteele;

         2015. aasta järgne arengukava

               ak)

               tunnistada, et aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel on tehtud märkimisväärseid ja olulisi edusamme; kasutada parimal võimalikul viisil ära ettevalmistusperiood enne 2015. aasta septembris toimuvat tippkohtumist, kus arutatakse 2015. aasta järgset arengukava, ning tagada põhivaldkondade ja ELi seatud sihtide puhul liikmesriikidevaheline sidusus ja kooskõlastatus, pidades silmas vajadust vältida liiga laiast eesmärkide ringist tulenevat järjekindlusetust ja ebaselgust; rõhutada, et erilist tähelepanu tuleb pöörata vähim arenenud riikide ning konflikti- ja konfliktijärgses olukorras olevate riikide vajadustele; kindlustada arenguriikide isevastutus nende eesmärkide täitmise eest;

               al)

               rõhutada, et ülemaailmseid jõupingutusi aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks tuleks veel enne 2015. aastaks kehtestatud tähtaega suurendada ja neis tuleks keskenduda valdkondadele, kus edasiminek on olnud kõige väiksem;

               am)

               tagada, et vaesuse kaotamine jääb uues ühtses ja integreeritud raamistikus prioriteediks koos ebavõrdsuse vastu võitlemise ja säästva arengu, toiduga kindlustatuse ja soolise võrdõiguslikkuse edendamisega;

               an)

               teha tööd selle nimel, et vastu võtta ühtne, kõikehõlmav ja lõimitud 2015. aasta järgsete aastatuhande arengueesmärkide raamistik ning selged kriteeriumid, mis hõlmavad võtmetähtsusega arengu ja jätkusuutlikkuse küsimusi; teha kindlaks, et nimetatud raamistik on olemuselt üldine ja ülemaailmne ja edendab jõukust, inimõigusi ja kõigi heaolu;

               ao)

               jätkata inimõigustel põhinevat lähenemisviisi ja tagada, et universaalsed inimõigused on 2015. aasta järgse raamistiku keskmes;

               ap)

               nõuda, et 2015. aasta järgsele rahastamise suhtes võetaks vastu sidus ja kõikehõlmav rahvusvaheline lähenemisviis, milles käsitletakse ettevaatavalt säästva arengu kõiki mõõtmeid, ja edendada kooskõlas nõukogu 2013. aasta detsembris esitatud järeldustega ÜRO raames edasi arutelusid alternatiivsete rahastamisallikate ja muude abi rakendamist võimaldavate vahendite, eelkõige erainvesteeringute ja mitterahaliste vahendite üle;

               aq)

               kindlustada, et uusi ambitsioonikaid eesmärke toetatakse sama ambitsioonikate ja innovatiivsete arengu rahastamisvahenditega;

               ar)

               arvestades asjaolu, et keskkonna- ja majandusküsimustega tegeletakse maailma tasandil tavaliselt eraldi, otsida võimalusi kaotada see eraldatus ja ühendada need omavahel tihedalt vastastikku seotud valdkonnad, muu hulgas ka institutsionaalsest seisukohast lähtuvalt;

               as)

               tuletada meelde kohustust, mille arenenud riigid võtsid Cancúnis 2010. aastal toimunud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsil, nimelt tagada 2020. aastani igal aastal 100 miljardi USA dollari suurune uus täiendav rahastamine, et täita arengumaades kliimamuutusest tingitud vajadused; märkida, et see rahastamine peaks tagama vahendite tasakaalustatud jaotamise kohandamis- ja leevendamismeetmete vahel;

         Muu

      Privaatsus digiajastul

               at)

               võtta kõik vajalikud õigus- ja haldusmeetmed, et viia täielikult ellu ÜRO Peaassamblee resolutsiooni (12) soovitused, tagamaks kodanikele samaväärsed õigused võrgukeskkonnas ja väljaspool seda ning eriti menetluste, tavade ja õigusaktide läbivaatamine, samuti sõltumatute ja toimivate järelevalvemehhanismide loomine, rõhutades andmekaitse tähtsust;

               au)

               toetada aktiivselt resolutsioonist tulenevate konkreetsete järelmeetmete võtmist kõigi ÜRO liikmesriikide poolt, et kinnitada ELi kohustumust selles küsimuses;

      Relvakaubandusleping

               av)

               propageerida aktiivselt relvakaubanduslepingu kiiret allkirjastamist ja ratifitseerimist kõigi ÜRO liikmesriikide, sh kõigi ELi liikmesriikide poolt, et rahvusvaheline üldsus saaks tulemuslikult tegeleda tavarelvade ja laskemoonaga ning ohtlike tehnoloogiatega kauplemise puudulikust reguleerimisest ja läbipaistmatusest tulenevate negatiivsete tagajärgedega, sest selline relvakaubandus õhutab üleilmseid relvakonflikte ja seda kasutatakse inimõiguste rikkumiseks; kaasata muud asjakohased riigid, piirkondlikud ja rahvusvahelised organisatsioonid ja kodanikuühiskond, et toetada sellega seoses aktiivselt relvakaubanduslepingu kohaldamisala laiendamist tulevikus;

      Euroopa Liit ÜROs

               aw)

               toetada aktiivselt ÜRO süsteemi ja eriti Julgeolekunõukogu põhjalikku reformimist, et tugevdada selle legitiimsust, piirkondlikku esindatust, vastutust ja tõhusust; töötada pikaajalise eesmärgi suunas, et EL saaks koha laiendatud ÜRO Julgeolekunõukogus;

               ax)

               tagada ELi kui ülemaailmse osaleja ühtsus ja mõjusus, selleks et tegutseda ülemaailmsetes küsimustes kiirel ja kõikehõlmaval viisil ning rääkida ühel häälel, parandades selleks liikmesriikide seisukohtade kooskõlastamist ning koostööd Euroopa välisteenistuse ja liikmesriikide vahel; ergutada sellega seoses Euroopa välisteenistust, eelkõige New Yorgis ja Genfis asuvate ELi delegatsioonide kaudu, tegutsema parema ELi sidususe nimel;

               ay)

               toetada parlamentide ja piirkondlike kogude rolli ÜRO süsteemis ning ülemaailmset parlamentarismi;

               az)

               jätkata viljakat koostööd mitmepoolsuse ja ülemaailmse valitsemise toetuseks, ning rõhutada, kui tähtis on Euroopa Liidu ja ÜRO vaheline strateegiline partnerlus, millel oli 2014. aasta veebruaris 10. aastapäev;

               ba)

               suurendada teadlikkust asjaolust, et 2015. aasta kuulutatakse Euroopa arengu aastaks, mis annab enneolematu võimaluse Euroopa üldsuse teadmiste parandamiseks globaalsete probleemide ja ühiselt kokku lepitavate uute arengueesmärkide tähtsuse kohta.

      Kliimamuutused

               bb)

               märkida, et ülemaailmsed probleemid jäävad ja tõenäoliselt suurenevad ning et kliimamuutus ja keskkonnaseisundi halvenemine ähvardavad nurjata aastatuhande arengueesmärkide täitmise suunas tehtud edusammud; tõhustada seetõttu 2014. aasta ÜRO kliimatippkohtumisel kliimameetmeid, et luua tugev vundament tulemuslikeks läbirääkimisteks ja püsivaks heitkoguste vähendamiseks, samuti kohanemisstrateegiate tugevdamiseks ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsil 2015. aastal; olla eeskujuks ja võtta tippkohtumise ajaks vastu kaugelevaatav siduv kliimapoliitika raamistik ning eesmärgid, et avaldada läbirääkimistele positiivset mõju;

               bc)

               osaleda aktiivselt mõiste „kliimapagulane“ aruteludes, sh selle mõiste võimalikus õiguslikus määratlemises rahvusvahelises õiguses ja võimalikes õiguslikult siduvates rahvusvahelistes lepingutes;

               bd)

               kinnitada kolmanda rahvusvahelise konverentsi puhul 2014. aasta septembris veel kord ELi toetust arengumaade hulka kuuluvatele väikestele saareriikidele;

         Süüria

               be)

               püüda selle poole, et leida Süüria jaoks jätkusuutlik poliitiline lahendus, mis peataks vägivalla ja edendaks üleminekut demokraatiale Süüria kodanike õigustatud ootuste kohaselt; toetada Genfi I konverentsi järelduste täielikku rakendamist ning rõhutada Genfi II konverentsi tähtsust ainulaadse foorumina rahu ja demokraatiale üleminekut käsitlevate otseläbirääkimiste pidamiseks konfliktiolukorras, et jätkuksid kõnelused Genfi II konverentsi raames;

               bf)

               püüda hõlmata kõik asjaomased ülemaailmsed ja piirkondlikud Genfi II konverentsil osalejad, mööndes, et Süüria kriisis on otsustav osa paljudel erinevatel osalistel;

               bg)

               kutsuda Süüria põgenike kriisiga tegelemiseks kokku rahvusvaheline konverents, kus keskendutakse humanitaarmeetmetele, et toetada eelkõige põgenikke vastuvõtvaid riike selles piirkonnas ning suurendada ELi osalust diplomaatilistes jõupingutustes konflikti lõpetamiseks;

               bh)

               töötada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 2139 (humanitaarolukorra kohta Süürias) kiire rakendamise nimel, et lõpuks oleks lihtsam pääseda ohutult, takistusteta ja kiiresti abivajajateni, sh sisenedes konfliktipiirkondadesse ja ületades piire; tagada, et Süürias leitud keemiarelvade kõrvaldamine, üleandmine ja hävitamine toimub täielikult läbipaistval moel;

               bi)

               edendada rahvusvahelist koostööd seoses Süüria keemiarelvade hävitamisega ja kutsuda üles täielikult rakendama Keemiarelvade Keelustamise Organisatsiooni täitevnõukogu 27. septembri 2013. aasta otsust;

               bj)

               toetada kõiki jõupingutusi, et tagada vastutuse võtmine inimõiguste rikkumise eest ja rahvusvaheline humanitaarõigus Süürias ja toetada aktiivselt seda, et ÜRO Julgeolekunõukogu annab Süüria olukorra uurimise üle Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule;

         Lõuna-Sudaan

               bk)

               õhutada kõiki osapooli pidama kinni 23. jaanuaril 2014 sõlmitud vaenutegevuse lõpetamise ja relvarahukokkuleppest, sealhulgas sätetest, millega nõutakse, et konfliktis osalejad lõpetavad tsiviilelanike ründamise ja tagavad humanitaarabitöötajatele ohutu juurdepääsu Lõuna-Sudaani konfliktist mõjutatud piirkondadesse; rõhutada, et nimetatud kokkulepe on vaid esimene samm rahu ja lepitamise suunas, võttes arvesse olukorda Lõuna-Sudaanis, sh poliitilist võimuvõitlust riigis, mis on õhutanud veelgi etnilisi kokkupõrkeid ja viinud ka üle 650 000 inimese ümberasustamiseni;

               bl)

               toetada Lõuna-Sudaani riigi ülesehitamise kava ning tõelist lepitamis- ja rahu ülesehitamise protsessi, et tagada kestev stabiilsus; pakkuda abi korruptsiooni küsimuste lahendamisel, kuna korruptsioon ohustab väljavaadet luua vaba ja õiglane demokraatlik süsteem, stabiilsus, säästev areng ja majanduskasv;

               bm)

               mõista hukka laialdased inimõiguste rikkumised ja toimepandud kuritarvitused; pooldada ja toetada ELi Aafrika Sarve piirkonna eriesindaja Alexander Rondose, ÜRO eriesindaja Hilde Johnsoni ja Aafrika Liidu jõupingutusi ning ÜRO Lõuna-Sudaani Vabariigi missiooni uurimissuutlikkuse tugevdamist inimõigustega seoses;

               bn)

               mõista hukka humanitaartöötajate ja vara vastased rünnakud, abitegevuse häirimine ja laiaulatuslik varude rüüstamine, mis on toimunud Lõuna-Sudaanis ja mis tõsiselt takistab abivajava tsiviilelanikkonnani jõudmiseks tehtavaid pingutusi;

               bo)

               nõuda, et sõltumatu rahvusvaheline komisjon uuriks kõiki väidetavaid rahvusvaheliste inimõiguste ja humanitaarõiguse rikkumisi alates konflikti puhkemisest; nõuda tungivalt, et vastutavad inimesed võetakse vastutusele;

         Kesk-Aafrika Vabariik

               bp)

               tagada hea rahvusvaheline koostöö ja vastastikune täiendamine, mida on vaja, et stabiliseerida olukord Kesk-Aafrika Vabariigis, et püüda vastu võtta kõikehõlmav lähenemisviis selle mitmetahulise kriisi käsitlemiseks; toetada poliitilist üleminekuprotsessi ja aidata luua toimivad demokraatlikud institutsioonid, mis on võimelised võitlema inimõiguste rikkumise vastu, kaitsma kodanikke, lõpetama vägivalla ja leevendama usulahkudevahelisi pingeid; jätkata vajaliku rahalise abi andmist, et tagada majanduse elujõuline areng; juhtida tööd, mille eesmärk on reageerida ennekuulmatule humanitaarkriisile, pakkudes selleks piisavat rahalist abi;

               bq)

               toetada rahvusvahelise kogukonna – eelkõige Aafrika Liidu, ÜRO ja Prantsusmaa ning Kesk-Aafrika Vabariigi ametivõimude – riigi stabiliseerimiseks tehtud jõupingutusi; rakendada kiiresti ELi 20. jaanuari 2014. aasta otsus ELi sõjalise operatsiooni kohta Kesk-Aafrika Vabariigis ja kiirendada vägede kohalejõudmist;

         Iisraeli ja Palestiina konflikt

               br)

               toetada käimasolevat läbirääkimisprotsessi ja katseid leida konfliktile lahendusi, ühtlasi toetada Palestiina sisemisi leppimispüüdlusi, et taasühendada Läänekaldal, Ida-Jeruusalemmas ja Gaza sektoris elavad palestiinlased;

               bs)

               seista hea selle eest, et ÜRO Peaassamblee tagaks koostöös ELi ja USAga kõik võimalused kahe riigi kooseksisteerimisel põhineva lahenduse – mis võtab aluseks 1967. aasta piirid, tunnustab Jeruusalemma mõlema riigi pealinnana ning turvalise ja tunnustatud piiriga Iisraeli riiki ning sõltumatut, demokraatlikku, jätkusuutlikku ja elujõulist Palestiina riiki, kus elatakse kõrvuti rahus ja julgeolekus – kestvuse ja tulemuslikkuse kindlustamiseks;

               2.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon asepresidendile ja kõrgele esindajale, ELi inimõiguste eriesindajale, nõukogule ning teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0234.

      (2)  Euroopa Liidu Nõukogu 11521/13.

      (3)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/276.

      (4)  ELT C 377 E, 7.12.2012, lk 66.

      (5)  ELT C 99 E, 3.4.2012, lk 56.

      (6)  ELT C 33 E, 5.2.2013, lk 165.

      (7)  ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon S/RES/2106(2013).

      (8)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0180.

      (9)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0394.

      (10)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2013)0055.

      (11)  ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonid S/RES/1325(2000), S/RES/1820(2008), S/RES/1888(2009), S/RES/1889 (2009), S/RES/1960(2010), S/RES/2106(2013) ja S/RES/2122(2013).

      (12)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/C.3/68/L.45/Rev.1.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 4. oktoober 2018, Euroopa Liidu Nõukogule Lietuvos bankase välisaudiitorite kohta (EKP/2018/23)

text:
               12.10.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 370/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
      4. oktoober 2018,
      Euroopa Liidu Nõukogule Lietuvos bankase välisaudiitorite kohta
      (EKP/2018/23)
      (2018/C 370/01)
      EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kelle kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

                  (2)

                  Lietuvos bankase praeguste välisaudiitorite (UAB PricewaterhouseCoopers) volitused lõpevad pärast 2017. majandusaasta auditeerimist.

                  (3)

                  EKP soovitas Euroopa Keskpanga soovituses EKP/2018/15 (1) UAB Deloitte Lietuva määramist Lietuvos bankase välisaudiitoriteks majandusaastateks 2018–2021. UAB Deloitte Lietuva ei võtnud seda ülesannet vastu ja seetõttu on vaja määrata välisaudiitorid alates 2018. majandusaastast.

                  (4)

                  Lietuvos bankas on valinud oma välisaudiitoriteks majandusaastateks 2018–2021 UAB Ernst & Young Baltic,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      Lietuvos bankase välisaudiitoriteks soovitatakse majandusaastateks 2018–2021 määrata UAB Ernst & Young Baltic.

         Frankfurt Maini ääres, 4. oktoober 2018

               EKP president

            Mario DRAGHI

         (1)  Euroopa Keskpanga soovitus EKP/2018/15, 18. mai 2018, Euroopa Liidu Nõukogule Lietuvos bankase välisaudiitorite kohta (ELT C 181, 28.5.2018, lk 1).


title: Nõukogu soovitus, 15. oktoober 2018, mis käsitleb alalise struktureeritud koostöö (PESCO) raames võetud siduvamate kohustuste täiteetappe ning millega määratakse kindlaks kitsamad eesmärgid

text:
               16.10.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 374/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      15. oktoober 2018,
      mis käsitleb alalise struktureeritud koostöö (PESCO) raames võetud siduvamate kohustuste täiteetappe ning millega määratakse kindlaks kitsamad eesmärgid
      (2018/C 374/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikli 46 lõiget 6,
      võttes arvesse Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 10 Euroopa Liidu lepingu artikliga 42 loodud alalise struktureeritud koostöö kohta,
      võttes arvesse nõukogu 11. detsembri 2017. aasta otsust (ÜVJP) 2017/2315, millega luuakse alaline struktureeritud koostöö ning määratakse kindlaks selles osalevate liikmesriikide nimekiri (1),
      võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepanekut
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Otsuse (ÜVJP) 2017/2315 artikli 4 lõike 2 punktis b on sätestatud, et nõukogu võtab vastu otsuseid ja soovitusi, millega kehtestatakse kõnealuse otsuse lisas esitatud siduvamate kohustuste eri täiteetapid kahe järjestikuse esialgse etapi (aastad 2018–2020 ja 2021–2025) vältel ning iga etapi alguses täpsustatakse lisas esitatud siduvamate kohustuste täitmiseks kitsamad eesmärgid.

                  (2)

                  Nõukogu 6. märtsi 2018. aasta soovituses alalise struktureeritud koostöö rakendamise tegevuskava kohta (2) on öeldud, et nõukogu jaoks on asjakohane võtta vastu soovitus, milles määratakse kindlaks kohustuste täiteetapid ja milles tuleks samuti määrata kindlaks ühiselt kokku lepitud näitajad, et abistada osalevaid liikmesriike kohustuste täitmisel ning hinnata sellega seoses tehtud edusamme.

                  (3)

                  Otsuse (ÜVJP) 2017/2315 artikli 7 kohaselt esitas Euroopa välisteenistuse, sealhulgas Euroopa Liidu sõjalise staabi (ELSS) ja Euroopa Kaitseagentuuri (EDA) poolt ühiselt tagatud alalise struktureeritud koostöö (PESCO) sekretariaat 2018. aasta märtsi lõpuks esialgse tagasiside osalevate liikmesriikide 2017. aasta detsembris esitatud riiklikes rakenduskavades sisalduva teabe liigi, detailsuse ja struktuuri kohta, nagu nõukogu oli oma 6. märtsi 2018. aasta soovituses palunud.

                  (4)

                  25. juunil 2018 võttis nõukogu vastu otsuse (ÜVJP) 2018/909, (3) millega kehtestatakse PESCO projektide ühised projektijuhtimise reeglid. Samal päeval võttis nõukogu vastu järeldused, mille kohaselt jääb ta ootama nõukogu soovituse vastuvõtmist selle kohta, millised on PESCOs osalevate liikmesriikide võetud siduvamate kohustuste täiteetapid ja kitsamad eesmärgid.

                  (5)

                  Nõukogul palutakse leppida 2018. aasta novembris kokku kaitseküsimuste iga-aastase kooskõlastatud läbivaatamise esimeses täielikus elluviimises alates 2019. aasta sügisest.

                  (6)

                  Nõukogu peaks seetõttu võtma vastu soovituse, mis käsitleb alalise struktureeritud koostöö raames võetud siduvamate kohustuste täiteetappe ning millega määratakse kindlaks kitsamad eesmärgid,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      I.   Eesmärk ja kohaldamisala

                  1.

                  Käesoleva soovituse eesmärk on tagada ühine lähenemisviis ning võimaldada osalevatel liikmesriikidel täita otsuse (ÜVJP) 2017/2315 lisas esitatud siduvamad kohustused ning hõlbustada kõnealuse otsuse artiklis 6 sätestatud iga-aastase hindamise protsessi, mis põhineb täielikul asjakohaste andmete kogumil, sealhulgas vajaduse korral vahe-eesmärke ja -etappe kajastavatel tegevuskavadel. Osalevad liikmesriigid peaksid need andmed esitama oma igal aastal läbi vaadatavates ja ajakohastatavates riiklikes rakenduskavades kooskõlas kõnealuse otsuse artikliga 3. Nõukogu otsuses 2013/488/EL (4) sätestatud julgeolekueeskirju tuleks kohaldada ka riiklike rakenduskavade suhtes. Osalevad liikmesriigid peaksid tagama PESCO sekretariaadi toel läbipaistvuse ning veelgi edendama PESCO ja muude kaitsealaste algatuste, sealhulgas iga-aastase kooskõlastatud läbivaatamise raames nõutava ja esitatava teabe sidusust ja ühtsust. Eri kaitsealaste algatuste sidusust tuleks veelgi edasi arendada ja tugevdada, muu hulgas seoses liikmesriikide aruandlusega, võttes arvesse PESCO esimese etapi (2018–2020) lõpus saadud kogemusi.

                  2.

                  Kooskõlas otsuse (ÜVJP) 2017/2315 lisas sätestatud kohustustega ning ilma neid kohustusi muutmata ja uusi võtmata, esitatakse käesolevas soovituses suunised kohustuste täiteetappide kindlaksmääramise kohta aastateks 2018–2020 ja 2021–2025 ning määratakse iga kohustuse puhul kindlaks kitsamad eesmärgid, sealhulgas kohustused, mis tuleb täita enne 2020. aastat. Käesolevas soovituses esitatakse ka edunäitajad, mis aitavad osalevatel liikmesriikidel kavandada siduvamate kohustuste täitmist ning hõlbustavad nende täitmisel tehtud edusammude hindamist.

                  3.

                  II jaos osutatud kitsamad eesmärgid, mis hõlmavad asjakohasel juhul ka konkreetsete kohustuste edunäitajaid, võimaldavad osalevatel liikmesriikidel kavandada siduvamate kohustuste täitmist struktureeritud ja läbipaistval viisil ning esitada oma riiklikes rakenduskavades iga kohustuse täitmisel tehtud edusammude kohta üksikasjalikku ja hinnatavat teavet.

                  4.

                  Eesmärk on saavutada 2020. aasta lõpuks siduvamate kohustuste puhul esimesed konkreetsed tulemused ning töötada välja kindel kava, et tagada jätkuvad edusammud nende täitmiseks esimese etapi lõpuks. Esimese etapi lõpus ajakohastab ja vajaduse korral tõhustab nõukogu kooskõlas otsuse (ÜVJP) 2017/2315 artikli 4 lõike 2 punktiga c kõnealuses otsuses sätestatud siduvamaid kohustusi, võttes arvesse PESCO raames saavutatut, et kajastada liidu suutlikkusse puutuvaid ja operatiivvajadusi ning selle muutuvat julgeolekukeskkonda. Selline otsus tugineb strateegilise läbivaatamise protsessile, mille käigus hinnatakse PESCO raames võetud kohustuste täitmist iga osaleva liikmesriigi poolt. Sellega seoses peaks nõukogu võtma järgmise etapi alguses vastu kitsamate eesmärkide teise kogumi aastateks 2021–2025, mida vajaduse korral ajakohastatakse ja suurendatakse, võttes arvesse otsuse (ÜVJP) 2017/2315 artikli 4 lõike 2 punkti c.

            II.   Kohustuste täiteetapid koos kitsamate eesmärkidega
      Kohustused nr 1–5

                  5.

                  Kohustus nr 1. Osalevad liikmesriigid peaksid esitama oma riiklikes rakenduskavades täpsed finantsandmed kogukaitsekulutuste arengu kohta reaalväärtuses (5) võrreldes eelmise aastaga, sealhulgas absoluutarvudes, tuues välja kulutuste regulaarse suurendamise kava. Sellega seoses peaksid osalevad liikmesriigid samuti esitama oma riiklikes rakenduskavades riigi tasandil lähiaastateks kokku lepitud kuluprognoosid. Need osalevad liikmesriigid, kes on ka NATO liikmed ja kelle kulutused on võrdsed NATO asjakohaste kaitsekulutuste suunistega või neist suuremad, peaksid esitama teavet selle kohta, kas nad kavatsevad nimetatud kaitsekulutuste taseme säilitada või seda muuta. Riiklikes rakenduskavades esitatud teabe alusel esitab kõrge esindaja oma aastaaruandes ka üksikasjaliku ülevaate selle kohta, mil määral on osaleva liikmesriigi kaitsekulutuste areng kooskõlas otsuse (ÜVJP) 2017/2315 artikli 6 lõikega 3.

                  6.

                  Kohustus nr 2. Iga osalev liikmesriik peaks esitama oma riiklikus rakenduskavas täpsed finantsandmed selle kohta, kuidas ta kavatseb panustada kaitseinvesteeringute ühise 20 % sihttaseme (6) saavutamisse. Asjaomane teave peaks sisaldama reaalväärtuses kasvuprognoosi võrreldes eelmise aastaga, väljendatuna protsendina kogu kaitse-eelarvest. Esitatavad arvud peaksid hõlmama kaitsealaste riigihangete ning teadusuuringute ja arendustegevuse investeeringuid. Need osalevad liikmesriigid, kelle kulutused on juba (ühise) sihttasemega võrdsed või sellest suuremad, peaksid oma kavas märkima, kas nad kavatsevad seda kulude taset säilitada või muuta.

                  7.

                  Kohustus nr 3. Osalevad liikmesriigid peaksid esitama oma riiklikes rakenduskavades üksikasjaliku teabe selle kohta, kuidas ja milliste vahenditega püüavad nad suurendada ühisprojektide ja koostöö vormis toimuvate strateegilise kaitsevõime projektide arvu, ulatuslikkust ja mõju, märkides ühtlasi ära eelarvenäitajad ja konkreetsed projektid, mis saavad või on saanud liidu finantsabi. Sellega seoses peaks iga osalev liikmesriik esitama täpsed finantsandmed selle kohta, milline on nende kavandatav panus Euroopa koostööprojektidele varustuse hankimise valdkonnas ühise sihttaseme (35 % kogukulutustest varustusele) ja kaitseuuringute ja -tehnoloogia Euroopa koostööprojektide valdkonnas ühise sihttaseme (20 % kaitseuuringute ja -tehnoloogia kogukuludest) saavutamisse reaalväärtuses. Osalevad liikmesriigid, kelle kulutused on juba nimetatud sihttasemetega võrdsed, peaksid oma kavas märkima, kas nad kavatsevad asjaomased kulutuste tasemed säilitada või neid muuta.

                  8.

                  Kohustus nr 4. Iga osalev liikmesriik peaks tooma riiklikus rakenduskavas selgelt välja täpsed finantsandmed oma panuse kohta ühise sihttaseme – 2 % kogukaitsekulutustest – saavutamise poole liikumisel selle osa kohta, mis on mõeldud kaitseuuringuteks ja -tehnoloogiaks, sealhulgas kuluprognoosid, et aidata jälgida tegelikke iga-aastaseid edusamme.

                  9.

                  Kohustus nr 5. Osalevaid liikmesriike innustatakse jagama igal aastal oma riiklikes rakenduskavades kogemusi kohustuste nr 1–4 täitmise kavandamisel ja täitmisesse panustamisel eespool osutatud kitsamate eesmärkide valguses. 2020. aasta lõpus vaadatakse need kohustused riiklikes rakenduskavades esitatud kuluandmete alusel läbi, et kohustustega seotud näitajaid ja eesmärke vajaduse korral kohandada, ning esitatakse need nõukogule heakskiitmiseks.

            Kohustused nr 6–11

                  10.

                  Kohustus nr 6. 2020. aastaks on osalevad liikmesriigid võtnud laiemalt kasutusele liidu kaitsevõime arendamise vahendid, nagu võimearendusplaan ja kaitseküsimuste iga-aastane kooskõlastatud läbivaatamine, mis on teabeallikaks riiklike otsuste tegemisel ja kaitseplaneerimisel ning toetavad koostöö vormis toimuvaid kaitsevõime arendamise tegevusi liidus, ning on suurendanud nendes vahendites osalemist. Selleks peaksid osalevad liikmeriigid tooma oma riiklikes rakenduskavades välja, mil viisil nad viivad ellu võimearendusplaani läbivaatamisest tulenevaid liidu kaitsevõime arendamise prioriteete, sealhulgas riiklike prioriteetide seadmise kaudu, ning esitama oma kavad ja eesmärgid vastavate prioriteetide saavutamiseks lähiaastatel.

                  11.

                  Kohustus nr 7. 2020. aastaks peaks iga osalev liikmesriik olema olemasolevaid vahendeid ja protsesse parimal viisil ära kasutanud, et esitada kogu kaitseküsimuste iga-aastase kooskõlastatud läbivaatamise alusel nõutav asjaomane teave, sealhulgas kahepoolsete dialoogide kaudu. Osalevad liikmesriigid peaksid olema võtnud arvesse kaitseküsimuste iga-aastase kooskõlastatud läbivaatamise katseprojektis välja toodud kogemused ning märkima oma riiklikes rakenduskavades, milline on olnud nende toetus nimetatud katseprojektile ja võimaluse korral esimesele iga-aastase kooskõlastatud läbivaatamise täistsüklile aastatel 2019–2020, ning kuidas nad on kasutanud kaitseküsimuste iga-aastase kooskõlastatud läbivaatamise aruandes esitatud soovitusi riiklikus ja rahvusvahelises kontekstis asjakohaste otsuste tegemisel.

                  12.

                  Kohustus nr 8. 2020. aasta lõpuks kasutavad osalevad liikmesriigid parimal viisil nii kaitsealaste teadusuuringute ettevalmistava meetme (2017–2019) kui ka Euroopa kaitsevaldkonna tööstusliku arendamise programmi (2019–2020) tulemusi ning tagavad nende tulemuste järelmeetmed koostööprojektide jaoks, millel on ELi lisaväärtus. Et toetada võimearendusplaanist tulenevaid kaitsevõime arendamise prioriteete ja võttes arvesse ka kaitseküsimuste iga-aastast kooskõlastatud läbivaatamist, peaksid osalevad liikmesriigid märkima oma riiklikes rakenduskavades, millistes sellistes ühistes kaitsevõime arendamise projektides nad osalevad ja/või kavatsevad osaleda, mida kaasrahastatakse või kavatsetakse kaasrahastada liidu finantsabist. Ühtlasi peaksid nad võimalikus ulatuses ära näitama, kui suure osa riiklikest kaitseinvesteeringutest on nad kohustunud või kavatsevad kohustuda neile koostööprojektidele eraldama.

                  13.

                  Kohustus nr 9. Osalevad liikmesriigid peaksid loetlema, millised võimearendusplaanile vastavad ühised kaitsevõime arendamise projektid on käimas PESCO raames ja muudes raamistikes, ning märkima nõuete ühtlustamise kavandatud algus- ja lõppkuupäeva. Võimetealaste nõuete ühtlustamise hinnanguline alguskuupäev tuleks märkida ka kavandatavate ja ideejärgus olevate projektide puhul. Seda tuleks teha eelseisvate aastate kohta, keskendudes eeskätt võimearendusplaanis kindlaks määratud võimealaste lünkade täitmisele ning võttes arvesse kaitseküsimuste iga-aastast kooskõlastatud läbivaatamist.

                  14.

                  Kohustus nr 10. Osalevad liikmesriigid peaksid kaardistama oma riiklikes rakenduskavades need võimed ja vahendid, mis on tehtud kättesaadavaks ja on nähtud ette kasutamiseks ühiselt teiste osalevate liikmesriikide poolt, ning tooma välja konkreetsed näited, nagu koolitused ja õppused, sõjaväebaasid ja logistiline tugi, sealhulgas operatsioonide puhul; kuid ka sellised võimed ja vahendid, mille eesmärk on edendada koostööandmebaasi CODABA kasutamist, mis toetab osalevate liikmesriikide teabevahetust nende kaitsekavade ja võimearendusprogrammide kohta. Osalevad liikmesriigid võiksid oma riiklikes rakenduskavades kaardistada ka võimed, sealhulgas teiste osalevate liikmesriikide pakutava infrastruktuuri, mis võiksid olla koostöö aluseks. Riiklikes rakenduskavades tuleks näidata, mil viisil saaks selline koostöö optimeerida kättesaadavaid ressursse ja suurendada nende üldist tõhusust, tuues sealhulgas võimaluse korral välja teabe võimaliku säästu ja kavandatud rahastamise ulatuse kohta lähiaastateks absoluutväärtuses.

                  15.

                  Kohustus nr 11. Osalevad liikmesriigid peaksid oma riiklikes rakenduskavades märkima, kuidas nad suurendavad küberkaitsealast koostööd, sealhulgas olemasolevate algatuste või uute koostöömeetmete abil, ning märkima oma osalemise taseme rahvusvahelistel küberkaitseõppustel. 2020. aastaks peaks iga osalev liikmesriik olema teatanud oma kavatsusest osaleda mõnes PESCO küberkaitseprojektis ning pakkunud teistele osalevatele liikmesriikidele abi küberohtude valdkonnas, näiteks teabevahetuse näol. Samuti peaks iga osalev liikmesriik 2020. aastaks kaardistama vahendid, mis on koostöö tarbeks kättesaadavaks tehtud EDA raames või Euroopa Julgeoleku- ja Kaitsekolledži haldusalasse loodud uuel küberkaitseplatvormil ning mida kasutati küberkaitsetaseme tõstmiseks.

            Kohustused nr 12–14

                  16.

                  Kohustus nr 12. 2020. aastaks peaksid osalevad liikmesriigid:

                              a)

                              looma kooskõlas ELi sõjalise kiirreageerimise kontseptsiooniga kiirreageerimise andmebaasi, et sellest saaks kasulik sõjaliste missioonide plaanimise vahend, mis aitab saavutada ELi ambitsioonitaset. Kiirreageerimise andmebaasi panustamisel ja ilma et see piiraks igasuguseid siirmisotsuste suhtes kohaldatavaid riiklikke põhiseadusest tulenevaid nõudeid, teatavad osalevad liikmesriigid oma võimaliku panuse, milleks on kiiresti siirdatavad sõjalised formeeringud, võimed ja asjakohane tugitaristu, mida saaks kiiresti siirda või kasutada ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) sõjalises missioonis või operatsioonis ELi ambitsioonitaseme toetuseks. Selleks peaks iga osalev liikmesriik iga-aastasel sõjalise kiirreageerimise koordineerimise konverentsil andmebaasi ajakohastama, esitades oma kättesaadavate sõjaliste formeeringute ja võimete loetelu. See väljakujunenud protsess hõlmab maismaa-, mere- ja lennundusalaste võimete andmebaaside koostamise lõpuleviimist ning asjakohasel juhul võimete ja relvajõudude valmisoleku taseme teatamist. Ilma et see piiraks liigitusnõudeid, peaks see osa kiirreageerimise andmebaasist olema osalevatele liikmesriikidele kättesaadav, et nad saaksid paremini esialgselt hinnata sõjalise ÜJKP missiooni või operatsiooni alustamise võimalust. Osalevad liikmesriigid peaksid sellesse andmebaasi tehtavaid panuseid kirjeldama oma riiklikes rakenduskavades;

                              b)

                              olema hinnanud riigi tasandil kiire poliitilise kohustuse teostatavust, austades oma põhiseadusest tulenevaid nõudeid, sealhulgas viies paranduste tegemise eesmärgil läbi oma riigisisese otsustusprotsessi võimaliku läbivaatamise, kui nad seda veel teinud ei ole. Kui see on kohaldatav, tuleks riiklikes rakenduskavades samuti kirjeldada otsustusprotsessi toimumist kiirreageerimise stsenaariumites POLEXi tüüpi õppuste raames ning asjakohaseid järeldusi;

                              c)

                              olema andnud vahendite ja võimete piires märkimisväärset toetust ÜVJP sõjalistele operatsioonidele ja missioonidele, eesmärgiga täita täielikult vajaduste märgukirja ja seega anda õiglane panus vastavate vägede moodustamisse, ning teatama sellest riiklikes rakenduskavades;

                              d)

                              kinnitama oma märkimisväärsed ja korduvad panused ELi lahingugruppidesse põhimõtteliselt vähemalt neli aastat ette ning korraldama panustatavate relvajõudude ja võimete ettevalmistamise ja väljaõppe ELi lahingugruppide kontseptsiooni ja ELi lahingugruppide ettevalmistamise juhendi kohaselt. Selleks peaks iga osalev liikmesriik ajakohastama kaks korda aastas oma riiklikes rakenduskavades ELi lahingugruppide nimekirja;

                              e)

                              olema reaalselt panustanud ELi sõjaväelise liikuvuse tegevuskava ja PESCO projektide rakendamisse selles valdkonnas, võttes arvesse riiklikku suveräänsust, otsustusprotsessi ja õigusnorme, sealhulgas jätkates nii kiiresti kui võimalik ja mitte hiljem kui 2024. aastal riiklikul tasandil tööd nelja meetmega, milles lepiti kokku julgeolekut ja kaitset käsitlevates nõukogu 25. juuni 2018. aasta järeldustes, eriti nende punktis 18, eesmärgiga saavutada nimetatud esimesed meetmed 2019. aasta lõpuks, sealhulgas koostada riiklik sõjaväelise liikuvuse rakenduskava. Neid riiklikke panuseid tuleks üksikasjalikult kirjeldada riiklikes rakenduskavades.

                  17.

                  Kohustus nr 13. Jõudude koostalitlusvõime valdkonnas peaksid osalevad liikmesriigid:

                              a)

                              kasutama ELi lahingugruppide ettevalmistamise juhendit, sealhulgas ELi ühtse väekogumi ühiseid hindamis- ja heakskiitmiskriteeriume, mis on kooskõlas NATO standarditega, säilitades samal ajal riikliku vastavustõendamise. Osalevad liikmesriigid peaksid oma riiklikes rakenduskavades märkima, kuidas nad korraldavad oma relvajõudude väljaõpet ja vastavustõendamist, näiteks töötades ettevalmistusetapi jaoks välja ELi lahingugruppide õppuste programmi ja viies lahingugruppide vastavustõendamispaketi osana läbi lõpliku reaalse õppuse (LIVEX);

                              b)

                              täpsustama riiklikes rakenduskavades, kuidas nad kavatsevad kokku leppida ühistes tehnilistes ja tegevusstandardites, mida kõikide osalevate liikmesriikide relvajõud kasutaksid, tunnistades samal ajal vajadust tagada koostalitlusvõime ja kooskõla ELi ja NATO vahel ning tagades maksimaalse koostalitlusvõime jaoks asjakohased eeltingimused, et kõik osalevad liikmesriigid saaksid täita oma kohustusi;

                              c)

                              märkima oma riiklikes rakenduskavades ära praeguse osalemise ning kavatsuse edendada võimaluse korral oma osalemist asjaomastes Euroopa rahvusvahelistes ja eelkõige liidu jaoks kättesaadavates struktuurides ning neisse antavat panust.

                  18.

                  Kohustus nr 14. Osalevad liikmesriigid peaksid olema kaasatud ÜJKP sõjaliste operatsioonide ja missioonide ühise rahastamisega seotud ambitsioonika lähenemisviisi väljaarendamisse, pakkudes variante ja võimalusi lisaks neile, mis on määratletud nõukogu otsuses (ÜVJP) 2015/528 (7) ühiste kuludena, mida vaadatakse praegu läbi. Osalevaid liikmesriike kutsutakse üles esitama sellekohased ettepanekud enne 2018. aasta lõppu. Osalevad liikmesriigid peaksid sellised ettepanekud 2020. aasta alguseks läbi vaatama, et hõlbustada otsuste asjakohast tegemist nõukogus.

            Kohustused nr 15–17

                  19.

                  Kohustus nr 15. 2020. aastaks peaksid osalevad liikmesriigid olema suurendanud oma selliste kaitsevõime arendamise projektide arvu ja mahtu, mis aitavad täita võimealaseid lünki, millele on osutatud võimearendusplaanis ja mida on kirjeldatud liidu kaitsevõime arendamise prioriteetides, sealhulgas seonduvates strateegilise konteksti toimikutes ja kasutades kaitseküsimuste iga-aastast kooskõlastatud läbivaatamist. Võimearendusplaani läbivaatamisest tulenevate liidu kaitsevõime arendamise prioriteetide seadmisel võetakse samuti arvesse prioriteediks seatud võimete puudujääke ja suure mõjuga võimetealaseid eesmärke. Osalevad liikmesriigid peaksid esitama oma vastavad plaanid järgnevateks aastateks, kirjeldades oma koostööprojektide arvu ja hinnangulist mahtu rahalises vääringus, ning andma teavet nende riiklike projektide kohta, mis aitavad kõrvaldada võimearendusplaanis osutatud võimete puudujääke. Samuti peaksid osalevad liikmesriigid jagama oma hinnangut, milline on kõnealuste projektide tähtsus Euroopa strateegilise sõltumatuse suurendamise ning Euroopa kaitsesektori tehnoloogilise ja tööstusliku baasi (EDTIB) tugevdamise seisukohalt. Nende tegevuste puhul, millel on tööstuslik või tehnoloogiamõõde, peaksid osalevad liikmesriigid teatama, millist Euroopa tööstussektorit või tehnoloogiat on kavas tugevdada.

                  20.

                  Kohustus nr 16. 2020. aastaks peaksid osalevad liikmesriigid oma riiklikes rakenduskavades esitama riiklikul tasandil tehtud asjakohased otsused ja võetud meetmed, et tulevaste projektide puhul kaaluda prioriteedina Euroopa kollektiivse lähenemisviisi kohaldamist riiklikul tasandil tuvastatud võimealaste lünkade täitmiseks. Koostööandmebaasi (Collaborative Database – CODABA) aktiivne kasutamine võiks hõlbustada selle kohustuse täitmist. Osalevad liikmesriigid peaksid aastate 2019 ja 2020 kohta loetlema oma riiklikes rakenduskavades koostööprojektid ja rahvusvahelised tegevused, millega nad püüavad täita riiklikul tasandil tuvastatud lüngad, ning jagama plaane, kuidas nad kavatsevad selles osas suurendada koostööalaste lähenemisviiside kasutamist.

                  21.

                  Kohustus nr 17. Kuna kõik osalevad liikmesriigid annavad oma panuse ühte või enamasse PESCO projekti, tuleks riiklikes rakenduskavades üksikasjalikult välja tuua kõik need vahendid ja erialateadmised, millega liikmesriigid panustavad või kavatsevad panustada, ning see, milline on kõnealuse panuse kavandatud strateegiline mõju.

            Kohustused nr 18–20:

                  22.

                  Kohustus nr 18. Osalevad liikmesriigid peaksid 2020. aastaks tagama, et nad kasutavad EDAd parimal viisil ühiskaitsevõime arendamise Euroopa foorumina. Selleks peaksid osalevad liikmesriigid märkima oma riiklikes rakenduskavades projektid, milles nad osalevad, ja EDA kaudu suunatava seonduva rahalise mahu, võttes lähtealuseks 2018. aasta näitajad ning loetledes 2019. ja 2020. aastaks kavandatud tegevused, sealhulgas kavandatud võimevaldkonnad ja tegevuste liigid. Liikmesriikidel palutakse oma riiklikes rakenduskavades märkida ära, kuidas ja millistes olukordades nad peavad Relvastuskoostöö Organisatsiooni (OCCAR) eelistatud ühiseks programmijuhtimisorganisatsiooniks, ning esitada teavet rahvusvahelise programmijuhtimisorganisatsiooni valimiseks tehtud otsuste kohta, mille puhul on ühe võimalusena kaalutud OCCARi. See ei mõjuta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/81/EÜ (8) kohaldamist.

                  23.

                  Kohustus nr 19. 2020. aastaks peaksid osalevad liikmesriigid tõendama, et nende ühised võimealased projektid, sealhulgas PESCO võimealased projektid, aitavad suurendada kogu liidu kaitsetööstuse konkurentsivõimet, tõhusust ja innovatsiooni.

                              a)

                              Riiklikes rakenduskavades tuleks täpsustada, kuidas asjakohane tööstuspoliitika, kui see on olemas, suunab ühiste kaitsevõime arendamise projektide väljatöötamist, et vältida tarbetut kattumist, samuti tuleks tuua välja tugevdatud tööstusvaldkonnad ja need valdkonnad, kus välditi kattumist.

                              b)

                              Osalevad liikmesriigid teatavad, millised nende koostööprogrammid saavad Euroopa kaitsevaldkonna tööstusliku arendamise programmi raames liidu kaasrahastamist kooskõlas kohustusega nr 8.

                  24.

                  Kohustus nr 20.

                              a)

                              Osalevad liikmesriigid peaksid 2020. aastaks tõendama, et nende koostööprogrammidest saavad kasu üksused, kellel on ELi territooriumil tõendatav lisaväärtus (nt aspektid, mis on seotud saadud tulemuste ja intellektuaalomandi õigustega, tehnoloogiliste uuendustega ja turuvõimaluste loomisega). Riiklikes rakenduskavades tuleks esitada asjakohasel juhul teave koostööprogrammidest kasu saavate üksuste kohta ja sellega seotud mõju kohta EDTIB-le.

                              b)

                              Osalevad liikmesriigid tõendavad, et nende poolt aastatel 2018–2020 rakendatud hankestrateegiatel on EDTIB-le positiivne mõju. Seda võiks märkida, esitades kaitseinvesteeringute absoluutmahu ning liidus välja töötatud ja valmistatud lahenduste jaoks eraldatud suhtelise osa. Tööstusliku mõõtmega kaitsevõimealaste projektide osas tuleks riiklikes rakenduskavades eelkõige esitada teave võimearendusplaanis kokku lepitud võime- ja tehnoloogiavaldkondade ning hankestrateegia kohta.

            III.   Edasine tegevus

                  25.

                  Pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist vaatavad osalevad liikmesriigid oma riiklikud rakenduskavad nõuetekohaselt läbi ja ajakohastavad neid ning edastavad need PESCO sekretariaadile 10. jaanuariks 2019 kooskõlas otsuse (ÜVJP) 2017/2315 artikli 3 lõikega 2, pidades silmas selle artikli 6 lõikes 3 sätestatud hindamisprotsessi. Vastavalt PESCO rakendamise 6. märtsi 2018. aasta tegevuskava punktile 14 ja võttes arvesse käesolevat soovitust ajakohastab PESCO sekretariaat riiklike rakenduskavade jaoks kasutatavat vormi.

                  26.

                  Kõrge esindaja peaks võtma käesolevat soovitust arvesse PESCOt käsitlevas iga-aastases aruandes, mis on abiks iga osaleva liikmesriigi poolt võetud siduvamate kohustuste täitmise hindamisel ja mis esitatakse kooskõlas PESCO rakendamise tegevuskava punktidega 14–16.

                  27.

                  Käesolev soovitus vaadatakse läbi ja vajaduse korral ajakohastatakse seda järgmise etapi alguses 2021. aastal.

         Luxembourg, 15. oktoober 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            F. MOGHERINI

         (1)  ELT L 331, 14.12.2017, lk 57.

         (2)  ELT C 88, 8.3.2018, lk 1.

         (3)  Nõukogu 25. juuni 2018. aasta otsus (ÜVJP) 2018/909, millega kehtestatakse alalise struktureeritud koostöö (PESCO) projektide ühised projektijuhtimise reeglid (ELT L 161, 26.6.2018, lk 37).

         (4)  Nõukogu 23. septembri 2013. aasta otsus 2013/488/EL ELi salastatud teabe kaitseks vajalike julgeolekueeskirjade kohta (ELT L 274, 15.10.2013, lk 1).

         (5)  Vastavalt Euroopa Kaitseagentuuri kaitseandmete mõistete loetelule (EDA201807105).

         (6)  2007. aasta novembris kinnitas EDA ministrite taseme juhtorgan neli ühist investeeringute sihttaset: varustuse hankimine (sh teadus- ja arendus- ning teadus- ja koolitustegevus) – 20 % kogukaitsekulutustest; Euroopa koostööprojektidele varustuse hankimine – 35 % kogukulutustest varustusele; kaitseuuringud ja -tehnoloogia – 2 % kogukaitsekulutustest; kaitseuuringute ja -tehnoloogia Euroopa koostööprojektid – 20 % kaitseuuringute ja -tehnoloogia kogukulutustest.

         (7)  Nõukogu 27. märtsi 2015. aasta otsus (ÜVJP) 2015/528, millega luuakse mehhanism Euroopa Liidu sõjalise või kaitsepoliitilise tähendusega operatsioonide ühiste kulude rahastamise haldamiseks (Athena) ja tunnistatakse kehtetuks otsus 2011/871/ÜVJP (ELT L 84, 28.3.2015, lk 39).

         (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/81/EÜ, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas ostjate poolt sõlmitavate ehitustööde ning asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord ja muudetakse direktiive 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ (ELT L 216, 20.8.2009, lk 76).