title: Komisjoni soovitus (EL) 2018/951, 22. juuni 2018, võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes kohaldatavate nõuete kohta

text:
               4.7.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 167/28

         KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2018/951,
   22. juuni 2018,
   võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes kohaldatavate nõuete kohta
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Liidu lepingu artikli 2 järgi rajaneb liit sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine. Need on liikmesriikide ühised väärtused ühiskonnas, kus valitsevad pluralism, mittediskrimineerimine, sallivus, õiglus, solidaarsus ning naiste ja meeste võrdõiguslikkus.

               (2)

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 8 on sätestatud, et liidu eesmärk on kõigi oma asjakohaste meetmete puhul meeste ja naiste ebavõrdsuse kaotamine ja võrdõiguslikkuse edendamine.

               (3)

               Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 järgi on keelatud igasugune diskrimineerimine, sealhulgas diskrimineerimine soo, rassi, etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu. Harta artiklis 23 on sätestatud naiste ja meeste võrdõiguslikkus kõikides valdkondades, kaasa arvatud tööhõive, töö ja palk. Selle artikkel 26 tunnustab ja austab puuetega inimeste õigust saada kasu meetmetest, mille eesmärk on tagada nende iseseisvus, sotsiaalne ja tööalane integratsioon ning osalemine ühiskonnaelus. Lisaks on kõigi võrdsus seaduse ees sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 20.

               (4)

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 19 alusel võib nõukogu talle liidu poolt antud volituste piires seadusandliku erimenetluse kohaselt ühehäälselt ja pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist astuda vajalikke samme, et võidelda diskrimineerimisega soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel, ilma et see piiraks aluslepingute teiste sätete kohaldamist. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 157 lõike 3 alusel võtavad Euroopa Parlament ja nõukogu meetmeid, et tagada meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte, sealhulgas võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte kohaldamine tööhõive ja elukutse küsimustes.

               (5)

               Nende sätete alusel on asjaomastes valdkondades võetud vastu mitu diskrimineerimiskeeldu käsitlevat direktiivi.

               (6)

               Nõukogu direktiiv 2000/43/EÜ (1) keelab otsese või kaudse diskrimineerimine rassilise või etnilise päritolu alusel, sh ahistamise. Direktiivi kohaldatakse kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalik-õiguslike isikute suhtes, kui kõne all on a) töö saamise, füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise ja kutsealale pääsemise tingimused, sealhulgas valikukriteeriumid ja töölevõtu tingimused mis tahes tegevusvaldkonnas ja kõigil ametiastmetel, kaasa arvatud ametialane edutamine; b) igasuguse ja igatasemelise kutsenõustamise, kutseõppe, täiendkutseõppe ja ümberõppe saamine, kaasa arvatud praktiliste töökogemuste saamine; c) töölevõtu- ja töötingimused, kaasa arvatud töölt vabastamine ja töötasu; d) kuulumine töötajate või tööandjate organisatsioonidesse või mis tahes organisatsioonidesse, mille liikmed tegelevad teatava kutsetööga, sealhulgas nende organisatsioonide antavad soodustused; e) sotsiaalkaitse, sealhulgas sotsiaalkindlustus ja tervishoid; f) sotsiaaltoetused; g) haridus ja h) avalikkusele pakutavate kaupade ja teenuste kättesaadavus, sealhulgas eluase.

               (7)

               Nõukogu direktiiv 2000/78/EÜ (2) keelab otsese või kaudse diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise, usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel töö saamisel ning kutsealale või kutseõppele pääsemisel. Direktiivi kohaldatakse kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalik-õiguslike isikute suhtes, kui kõne all on eelmises põhjenduses nimetatud punktid a–d.

               (8)

               Nõukogu direktiiv 2004/113/EÜ (3) keelab otsese ja kaudse soolise diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise ja seksuaalse ahistamise seoses kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumisega.

               (9)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/54/EÜ (4) soolise võrdõiguslikkuse kohta keelab otsese ja kaudse soolise diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise ja seksuaalse ahistamise küsimustes, mis on seotud töö saamise, sealhulgas edutamise ja kutseõppega, töötingimuste, sealhulgas töötasuga, ning kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemidega.

               (10)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/41/EL (5) keelab otsese ja kaudse diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise ja seksuaalse ahistamise füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste vahel. Direktiivi kohaldamisala hõlmab kõiki diskrimineerimisvorme, kuid eraldi on nimetatud sotisaalkaitset ning rasedus- ja sünnitushüvitisi.

               (11)

               Liikmesriigid on kõik eespool nimetatud direktiivid (edaspidi „võrdõiguslikkuse direktiivid“) on õigusesse üle võtnud. Võrdõiguslikkuse direktiividega, välja arvatud direktiiv 2000/78/EÜ, on ette nähtud, et liikmesriigid määravad asutuse või asutused, kelle ülesanne on edendada, sealhulgas analüüsida, jälgida ja toetada kõikide isikute võrdset kohtlemist nii, et neid ei diskrimineeritaks vastavate direktiividega hõlmatud alustel (edaspidi „võrdõiguslikkust edendavad asutused“). Sellest lähtuvalt on kõik liikmesriigid loonud võrdõiguslikkust edendavad asutused.

               (12)

               Käesolevat soovitust kohaldatakse ülalnimetatud võrdõiguslikkuse direktiivide alusel loodud võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes.

               (13)

               Kui võrdõiguslikkuse direktiividega on ette nähtud selliste võrdõiguslikkust edendavate asutuste loomine, siis nõutakse neis direktiivides, et liikmesriigid tagaksid, et nende asutuste ülesannete hulka kuulub diskrimineerimise ohvritele sõltumatu abi osutamine, diskrimineerimist käsitlevate sõltumatute uuringute korraldamine ning sõltumatute aruannete avaldamine ja soovituste esitamine diskrimineerimise küsimustes.

               (14)

               Lisaks võttis komisjon 2. juulil 2008 vastu ettepaneku nõukogu direktiivi kohta, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõtet sõltumata isikute usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest või seksuaalsest sättumusest. (6) Ettepaneku kohaldamisala hõlmab a) sotsiaalkaitset, sealhulgas sotsiaalkindlustust ja tervishoidu; b) sotsiaaltoetuseid; c) haridust ja d) avalikkusele pakutavate kaupade ja teiste teenuste, sealhulgas eluaseme kättesaadavust. Kavandatud direktiivi järgi tuleb liikmesriikidel määrata ka nendes valdkondades võrdse kohtlemise tagamiseks asutus või asutused, mis võivad olla samad, võrdõiguslikkuse direktiivide alusel juba loodud asutused. Kuigi ettepanekut ei ole siiani vastu võetud, tuleks liikmesriike julgustada määrama kõnealustes valdkondades võrdõiguslikkust edendavad asutused, sest kogemused näitavad, et selliste asutuste määramine parandab kaitset diskrimineerimise eest.

               (15)

               Lisaks nõutakse direktiividega 2006/54/EÜ ja 2010/41/EL liikmesriikidelt, et nad tagaksid, et võrdõiguslikkust edendavate asutuste ülesannete hulka kuuluks ka kättesaadava teabe vahetamine vastavate Euroopa asutustega.

               (16)

               Mitmes liikmesriigis tegelevad võrdõiguslikkust edendavad asutused ka vihakuritegude ja vihakõnega. See on oluline eelkõige nõukogu raamotsuse 2008/913/JSK (7) (teatud rassismi ja ksenofoobia vormide ja ilmingute vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse vahenditega) tõhusa rakendamise tagamise seisukohast, kuna raamotsuses on kehtestatud miinimumnõuded rassistliku vihakõne kriminaliseerimise, süüdistuse esitamise ning rassistliku iseloomuga vihakõne ja kuritegude eest karistamise kohta.

               (17)

               Lisaks direktiividest tulenevale kohustusele luua võrdõiguslikkust edendav asutus on enamik liikmesriike laiendanud nende asutuste volitusi selliselt, et need hõlmavad soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel toimuvat diskrimineerimist üldiselt tööle saamise ja kutsealale pääsemise, kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumise, hariduse, sotsiaalkaitse ja sotsiaalsete soodustuste valdkonnas, hõlmates seega direktiivi 2000/78/EÜ kohaldamisala ja muid valdkondi.

               (18)

               Võrdõiguslikkuse direktiivid jätavad liikmesriikidele võrdõiguslikkust edendavate asutuste struktuuri ja toimimise suhtes ulatusliku kaalutlusõiguse. Seetõttu erinevad liikmesriikides loodud võrdõiguslikkust edendavad asutused oluliselt nii oma volituste, pädevuste, struktuuri, vahendite kui ka toimimise poolest. See omakorda viib selleni, et kaitse kättesaadavus kodanike jaoks ei ole alati rahuldav ja kaitse ise on liikmesriigiti erinev (8).

               (19)

               Mõned liikmesriigid on loonud rohkem kui ühe võrdõiguslikkust edendava asutuse, mis eeldab nende koordineerimiseks ja koostööks selgete mehhanismide loomist.

               (20)

               Mõnes liikmesriigis on võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitusi laiendatud väga erinevatele valdkondadele, ent nende vahendeid ei ole seejuures vajalikul määral suurendatud. Mitme võrdõiguslikkust edendava asutuse eelarvet on isegi oluliselt kärbitud, mis võib vähendada nende suutlikkust täita oma ülesandeid (9).

               (21)

               Uuringutes on viidatud juhtumitele, kus võrdõiguslikkust edendavad asutused ei ole oma töös sõltumatud ega tulemuslikud, näiteks välise surve või ebapiisava personali tõttu. (10)

               (22)

               Praktikas võib sõltumatusega tekkida probleeme eelkõige siis, kui võrdõiguslikkust edendav asutus on loodud ministeeriumi osana ja saab juhiseid otse valitsuselt.

               (23)

               Võrdõiguslikkust edendavad asutused ei tohiks keskenduda ebaproportsionaalselt suures ulatuses ühele ülesandele teiste ülesannete arvelt. (11)

               (24)

               Selleks et aidata diskrimineeritavatel rühmadel või üksikisikutel kasutada oma õiguseid, peaksid võrdõiguslikkust edendavad asutused suurendama üldsuse teadlikkust nende olemasolust, kehtivatest diskrimineerimisvastastest normidest ning kaebuste lahendamise võimalustest. Selleks peaksid võrdõiguslikkust edendavad asutused olema kergesti juurdepääsetavad, seda nii füüsiliselt kui ka võrgus. Kaebuse esitamist tuleks hõlbustada konfidentsiaalsuse ja tasuta lihtsate menetluste kaudu.

               (25)

               Et aidata tagada, et võrdõiguslikkust edendavad asutused toimiksid nõuetekohaselt ja ühtemoodi kõikjal liidus, näib, et on asjakohane anda liikmesriikidele soovitus võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes kohaldatavate nõuete kohta.

               (26)

               Võrdõiguslikkust edendavate asutuste jaoks nõuete kehtestamise vajadust on toonitatud ka 2014. aasta ühisaruandes direktiivide 2000/43/EÜ ja 2000/78/EÜ kohta, (12) 2015. aasta aruandes 2004/113/EÜ kohaldamise kohta (13) ning töötasude läbipaistvuse soovitust käsitlevas 2014. aasta hindamisaruandes ja „ELi tegevuskavas aastateks 2017–2019. Soolise palgalõhe vähendamine“ (14). Lisaks toetas Euroopa Parlament oma 2015. aasta resolutsioonis (15) võrdõiguslikkust edendavate asutuste standardite kehtestamist.

               (27)

               Võrdõiguslikkust edendavate asutuste ja inimõigustega tegelevate asutuste suhtes kohaldatavad nõuded on juba vastu võtnud Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, (16) Euroopa Liidu võrdõiguslikkust edendavate asutuste võrgustik (17) ja Euroopa Nõukogu (18).

               (28)

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele. Sellega soovitakse kaotada erinevused võrdõiguslikkust edendavate asutuste vahel Euroopas.

               (29)

               Soovituses esitatakse võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitusi, sõltumatust, tulemuslikkust, ligipääsetavust ja koordineerimist ning neile asutustele juurdepääsu käsitlevad nõuded, et tagada, et nad saavad oma ülesandeid tulemuslikult täita.

               (30)

               Käesoleva soovituse aluseks on komisjoni kindel soov julgustada ja aidata liikmesriikidel parandada oma suutlikkust tagada liidu õigusaktide täitmine ning pakkuda õiguskaitsevahendeid, millega tagatakse, et diskrimineeritavad üksikisikud ja rühmad, kes on kaitstud liidu õigusega, saavad oma õigusi täielikult kasutada kooskõlas teatisega „ELi õigus: parema kohaldamisega paremad tulemused“ (19). Sõltumatutel võrdõiguslikkust edendavatel asutustel on liidu õiguse tulemuslikul rakendamisel ning selle igakülgsel ja ühetaolisel jõustamisel oluline roll. Võrdõiguslikkust edendavad asutused on ka institutsioonid, mis on olulised võrdõigusliku ja kaasava demokraatliku ühiskonna jätkuvaks arendamiseks.

               (31)

               Võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes kohaldatavad nõuded, mis hõlmavad liidu pädevusse kuuluvaid valdkondi, peavad olema kooskõlas ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste konventsioonis sätestatud ligipääsetavusnõuetega. Konventsioon kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu otsusega 2010/48/EÜ (20) ja on seega ELi õiguskorra lahutamatu osa, olles ülimuslik ELi teisese õiguse suhtes.

               (32)

               Direktiividega 2000/43/EÜ, 2000/78/EÜ, 2004/113/EÜ ja 2006/54/EÜ on liikmesriikidele pandud kohustus edastada komisjonile taotluse korral kogu kättesaadav teave, et ta saaks koostada aruande, milles hinnatakse meetmeid, mida nad on asjaomaste direktiivide alusel võtnud. Selleks et komisjon saaks aruande vastu võtta ja avaldada, tuleks teavet edastada teatavate eelnevalt kindlaks määratud ajavahemike (21) tagant. Kui selle teabevahetuse raames edastada ka teave selle kohta, kuidas liikmesriigid käesolevat soovitust järgivad, oleks võimalik hinnata selle mõju.

               (33)

               Liidu tasandil ei piira käesolev soovitus liikmesriikide menetlusõiguse ja õigustraditsioonide põhimõtete kohaldamist. Sellega ei laiendata aluslepingutes ega liidu teiseses õiguses sätestatud liidu pädevust,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I PEATÜKK

      EESMÄRK JA REGULEERIMISESE

               (1)

               Käesolevas soovituses esitatakse meetmed, mida liikmesriigid võivad võtta, et parandada võrdõiguslikkust edendavate asutuste sõltumatust ja tulemuslikkust, eelkõige nende suutlikkust tagada, et diskrimineeritavatel isikutel ja rühmadel oleks võimalik oma õigusi kasutada täies ulatuses.

               (2)

               Kõik liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavad asutused saaksid täita direktiivides 2000/43/EÜ, 2004/113/EÜ, 2006/54/EÜ ja 2010/41/EL sätestatud ülesandeid sõltumatult ja tulemuslikult.

         II PEATÜKK

      SOOVITATUD MEETMED

   1.1.   Võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitused

   1.1.1.   Võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitustega hõlmatud alused ja nende ulatus

               (1)

               Lisaks direktiividest 2000/43/EÜ, 2004/113/EÜ, 2006/54/EÜ ja 2010/41/EL tulenevale kohustusele määrata asutused, kes edendavad võrdset kohtlemist (edaspidi „võrdõiguslikkust edendavad asutused“), peaksid kõik liikmesriigid kaaluma sellise võrdõiguslikkust edendava asutuse määramist, mille volitused hõlmaksid direktiivi 2000/78/EÜ kohaldamisalasse kuuluvat diskrimineerimist usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel.

               (2)

               Liikmesriigid peaksid kaaluma võrdõiguslikkust edendavate asutuste volituste laiendamist selliselt, et need hõlmaksid kõiki keelatud diskrimineerimise aluseid järgmistes valdkondades: töö saamine ja kutsealale pääsemine ning kaupade ja teenuste kättesaadavus ja pakkumine, haridus, sotsiaalkaitse ja sotsiaalseid soodustused, sealhulgas nimetatud alustega seotud vihakõne nendes valdkondades.

               (3)

               Nii ühe- kui ka mitmemandaadiliste ja/või mitme diskrimineerimise alusega tegelevate võrdõiguslikkust edendavate asutuste sisestruktuur peaks tagama, et tegeletaks mandaadi iga osa ja alusega. See peaks olema proportsionaalne vastava diskrimineerimise aluse mõjuga ja vahendid tuleks vastavalt tasakaalustada.

         1.1.2.   Võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitustega hõlmatud ülesanded

      Sõltumatu abi

               (1)

               Liikmesriigid peaksid ohvritele sõltumatu abi andmisel kaaluma järgmisi aspekte: üksik- või kollektiivsete kaebuste vastuvõtmine ja läbivaatamine; ohvritele õigusabi andmine, sealhulgas kaebuste esitamisel; vahendus- ja lepitustegevus; kaebuse esitajate esindamine kohtus ning vajaduse korral tegutsemine amicus curiae staatuses või eksperdina.

               (2)

               Lisaks peaksid liikmesriigid arvesse võtma seda, et ohvrite sõltumatu abistamine võib hõlmata ka seda, et võrdõiguslikkust edendavad asutused saavad olla kohtuvaidlustes menetlusosaliseks või abistada hagejat, et tegeleda struktuurilise ja süstemaatilise diskrimineerimisega kohtuasjades, mille asutused on ise välja valinud lähtuvalt nende arvukusest, raskusastmest või õigusliku selguse tagamise vajadusest. Selline kohtuvaidlus võib toimuda kas asutuse enda või ohvrite või ohvreid esindava organisatsiooni nimel vastavalt liikmesriigi menetlusõigusele.

               (3)

               Liikmesriigid peaksid arvesse võtma ka seda, et ohvrite abistamise käigus võib anda soovitusi, või kui see on siseriikliku õiguse alusel lubatud, teha õiguslikult siduvaid otsuseid diskrimineerimise üksik- või kollektiivsetes juhtumites, samuti võtta selliste otsuste suhtes järelmeetmeid, et tagada nende täitmine.

               (4)

               Liikmesriigid peaksid võrdõiguslikkust edendavatel asutustel võimaldama koguda asjakohaseid tõendeid ja teavet kooskõlas siseriikliku õigusega.

               (5)

               Kui võrdõiguslikkust edendavatele asutustele on antud õigus teha siduvaid otsuseid, peaks liikmesriik andma neile ka õiguse määrata piisavaid, tõhusaid ja proportsionaalseid karistusi.

               (6)

               Võrdõiguslikkust edendavatele asutustele antud volituste teostamise suhtes tuleks kehtestada asjakohased kaitsemeetmed, sealhulgas vajaduse korral tõhusad õiguskaitsevahendid ja nõuetekohane menetlus. Eelkõige tuleks siseriiklikus õiguses sõnaselgelt nimetada õigust vaidlustada võrdõiguslikkust edendavate asutuste siduvad otsused kohtus, kui neile on siseriikliku õiguse alusel antud pädevus selliseid otsuseid teha.

      Sõltumatud uuringud

               (7)

               Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha korrapäraselt sõltumatuid uuringuid. Uuringute ulatus ja ülesehitus peaksid tagama, et nende raames kogutakse diskrimineerimise kohta piisavalt usaldusväärseid kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid andmeid, mille pinnalt oleks võimalik teha tõenditel põhinevaid järeldusi selle kohta, millised on peamised probleemid ja kuidas neid lahendada.

      Sõltumatud aruanded

               (8)

               Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel avaldada korrapäraselt sõltumatuid aruandeid ning neid tutvustada asjaomastele avalik-õiguslikele institutsioonidele, sealhulgas asjaomastele riiklikele või piirkondlikele valitsustele ja parlamentidele, kui see on asjakohane. Aruannetes esitatav teave peaks olema piisavalt laiaulatuslik, et selle põhjal oleks võimalik anda üldine hinnang diskrimineerimisele liikmesriigis iga käsitletud aluse kohta.

               (9)

               Selleks et tagada sõltumatute aruannete hea kvaliteet, peaksid liikmesriigid lubama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha sõltumatut uurimistööd. See võib eelkõige hõlmata andmete kogumist esitatud kaebuste arvu kohta diskrimineerimise aluste kaupa; haldusmenetluse kestuse kohta kaebuse esitamisest kuni juhtumi lahendamiseni; haldusmenetluse tulemuste kohta ning selliste kohtuasjade arvu, kestuse ja tulemi kohta, kuhu on kaasatud võrdõiguslikkust edendavad asutused.

      Võrdõiguslikkust edendavate asutuste soovitused

               (10)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et nende ametiasutused võtavad võimaluste piires arvesse võrdõiguslikkust edendavate asutuste esitatud soovitusi õigusaktide, poliitika, menetluse, programmide ja tavade kohta. Tuleks tagada, et ametiasutused teavitavad võrdõiguslikkust edendavaid asutusi sellest, kuidas soovitusi on arvesse võetud, ja teevad selle teabe avalikkusele kättesaadavaks.

      Võrdõiguslikkuse edendamine

               (11)

               Võrdõiguslikkuse ja mitmekesisuse edendamiseks peaksid liikmesriigid andma võrdõiguslikkust edendavatele asutustele võimaluse aidata kaasa diskrimineerimise ärahoidmisele, eelkõige pakkudes koolitust, teavet, nõustamist, juhendamist ja tuge võrdõiguslikkuse direktiividest tulenevate kohustuste kandjatele, institutsioonidele ja üksikisikutele ning suurendama üldsuse teadlikkust nii selliste asutuste olemasolust kui ka kehtivate diskrimineerimisvastaste normide sisust ning sellest, kuidas taotleda õiguskaitset.

               (12)

               Samal eesmärgil peaksid liikmesriigid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel osaleda avalikes aruteludes, pidada korrapärast dialoogi riigiasutustega, suhelda diskrimineeritud rühmade ja sidusrühmadega ning edendada häid tavasid ja positiivseid meetmeid.

         1.2.   Sõltumatus ja tulemuslikkus

   1.2.1.   Sõltumatus

               (1)

               Et tagada, et võrdõiguslikkust edendavad asutused on oma ülesannete täitmisel sõltumatud, peaksid liikmesriigid kaaluma selliseid elemente nagu nende asutuste struktuur, nende koht üldises haldusstruktuuris, nende eelarve jaotus, ressursside kasutamise kord, pöörates erilist tähelepanu töötajate ametisse määramise ja ametist vabastamise korrale, kaasa arvatud juhtivatel ametikohtadel töötavate isikute puhul. See ei tohiks piirata liikmesriigile eriomaste organisatsiooniliste struktuuride kasutamist.

               (2)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavate asutuste töötajad, sealhulgas juhtivatel ametikohtadel töötavad isikud ja juhatuse liikmed, ei tegele millegagi, mis on kokkusobimatu nende ülesannetega, ega tegele oma ametiaja jooksul millegagi, mis põhjustaks huvide konflikti, olgu siis tegemist tasustatud või tasustamata tegevusega.

         1.2.2.   Ressursid

               (1)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et igale võrdõiguslikkust edendavale asutusele tagatakse tema ülesannete täitmiseks ja tulemuslikuks tegutsemiseks vajalikud inim-, tehnilised ja finantsressursid, ruumid ja taristu. Vahendite eraldamisel võrdõiguslikkust edendavatele asutustele tuleks võtta arvesse asutuse pädevust ja talle pandud ülesandeid. Ressursse saab lugeda piisavaks üksnes juhul, kui võrdõiguslikkust edendavatel asutustel on võimalik täita kõiki talle pandud võrdõiguslikkusega seotud ülesandeid tulemuslikult, mõistliku aja jooksul ja siseriiklike õigusaktidega kehtestatud tähtaegadest kinni pidades.

               (2)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavates asutustes töötab piisavalt inimesi ja et neil on piisavad oskused, teadmised ja kogemused, et täita kõiki võrdõiguslikkust edendavate asutuste ülesandeid nõuetekohaselt ja tulemuslikult.

               (3)

               Liikmesriigid peaksid lubama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel jälgida seda, kuidas täidetakse tema enda tehtud otsuseid ning institutsioonide, vaidlusi lahendavate organite ja kohtute tehtud otsuseid diskrimineerimisjuhtumites. Selleks tuleks neid viivitamata teavitada sellistest otsustest ja nende rakendamiseks võetud meetmetest.

         1.2.3.   Kaebuste esitamine, ligipääs ja ligipääsetavus

               (1)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavatele asutustele oleks võimalik esitada kaebusi nii suuliselt, kirjalikult kui ka elektrooniliselt keeles, mille valib kaebuse esitaja ja mis on üldkasutatav liikmesriigis, kus asub võrdõiguslikkust edendav asutus.

               (2)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et kaebuse esitamine võrdõiguslikkust edendavatele asutustele oleks lihtne ja tasuta.

               (3)

               Liikmesriigid peaksid kehtestama võrdõiguslikkust edendavatele asutustele kohustuse pakkuda tunnistajatele ja väärkäitumisest teatajale ning võimaluse korral kaebuse esitajatele diskrimineerimise osas konfidentsiaalsust.

               (4)

               Liikmesriigid peaksid tagama kõigile inimestele hõlpsa ligipääsu võrdõiguslikkust edendavate asutuste ruumidele, teabele ja teabevahetusele, sh infotehnoloogiale, ning teenustele ja toodetele nagu dokumendid ja audiovisuaalsed materjalid või avalikud või avalikkusele suunatud kohtumised ja üritused. Eelkõige peaks neile olema võimalik ligi pääseda puuetega inimestel, kelle jaoks tuleks lisaks ette näha mõistlikud abinõud, nagu sätestatud ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsioonis, et tagada puuetega inimestele teistega võrdsetel alustel ligipääs võrdõiguslikkust edendavatele asutustele.

               (5)

               Kui see on vajalik geograafilistel või muudel põhjustel, peaksid liikmesriigid kaaluma võimalusi võrdõiguslikkust edendavate asutuste kohalike ja/või piirkondlike büroode või kohalike ja/või piirkondlike teavitusalgatuste loomiseks, et tagada nende korrapärane ajutine kohalolek.

               (6)

               Liikmesriigid peaksid võrdõiguslikkust edendavate asutuste jaoks nägema ette piisava eelarve ja vahendid, et nad saaksid tulemuslikult suurendada üldsuse teadlikkust oma olemasolust ning võimalusest esitada kaebusi diskrimineerimise kohta.

         1.3.   Koordineerimine ja koostöö

               (1)

               Kui ühes liikmesriigis on mitu võrdõiguslikkust edendavat asutust, peaks liikmesriik võimaldama neil sisse seada korrapärase ja tulemusliku koordineerimise, et tagada mittediskrimineerimise põhimõtete ühetaoline kohaldamine. Võrdõiguslikkust edendavad asutused ei tohiks keskenduda ebaproportsionaalselt suures ulatuses ühele ülesandele teiste ülesannete arvelt. Kui korraldatakse teadlikkuse suurendamise tegevusi, tuleks üldsuse igakülgseks teavitamiseks kaasata võimalikult suures ulatuses muud pädevad asutused.

               (2)

               Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel pidada dialooge ja teha koostööd sama liikmesriigi asjaomaste ametiasutuste ja organitega. See tähendab ühtlasi seda, et võrdõiguslikkust edendavate asutustega konsulteeritakse aegsasti ja läbipaistvalt poliitika- ja seadusandlike ettepanekute ning nende pädevusse kuuluvate küsimustega seotud suundumuste üle.

               (3)

               Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha koostööd Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil teiste võrdõiguslikkust edendavate asutuste ja organisatsioonidega, sealhulgas ühiste uuringute kaudu.

               (4)

               Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha koostööd teiste asjaomaste asutustega. Siia alla kuuluvad ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsiooni artikli 33 lõike 2 alusel määratud riiklikud raamistikud; riiklikud romade kontaktpunktid; kodanikuühiskonna organisatsioonid ja selleks et tagada, et rahalisi vahendeid ei antaks projektidele, millega kaasneb diskrimineerimine, Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide korraldusasutused.

         III PEATÜKK

      LIIKMESRIIKIDE TEABEVAHETUS

   Liikmesriike kutsutakse üles lisama teabe selle kohta, kuidas nad käesolevat soovitust arvesse võtavad, teatistesse, mille nad esitavad direktiivide 2000/43/EÜ, 2000/78/EÜ, 2004/113/EÜ ja 2006/54/EÜ kohaldamise kohta.

      Brüssel, 22. juuni 2018

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Věra JOUROVÁ

      (1)  Nõukogu 29. juuni 2000.aasta direktiiv 2000/43/EÜ, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust (ELT L 180, 19.7.2000, lk 22).

      (2)  Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (ELT L 303, 2.12.2000, lk 16).

      (3)  Nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/113/EÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumisega (ELT L 373, 21.12.2004, lk 37).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiiv 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (ELT L 204, 26.7.2006, lk 23).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta direktiiv 2010/41/EL füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 86/613/EMÜ (ELT L 180, 15.7.2010, lk 1).

      (6)  COM(2008) 426 final.

      (7)  Nõukogu 28. novembri 2008. aasta raamotsus 2008/913/JSK teatud rassismi ja ksenofoobia vormide ja ilmingute vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse vahenditega (ELT L 328, 6.12.2008, lk 55)

      (8)  Vt muu hulgas Human European Consultancy in partnership with the Ludwig Boltzmann Institute of Human Rights, oktoober 2010, A Study on Equality Bodies set up under Directives 2000/43/EC, 2004/113/EC, and 2006/54/EC, lk 177, ning European Network of Equality Bodies, oktoober 2012, Equality Bodies. Current Challenges.

      (9)  Human European Consultancy, op.cit, lk 78, 125, 142, ja European Network of Equality Bodies, op.cit., lk 8 ja 17. Vt ka European Network of Equality Bodies, Strategic Role of Equality Bodies, 2009, lk 43–44 ja 52.

      (10)  Human European Consultancy, op.cit, lk 70–145, ja Euroopa Liidu võrdõiguslikkust edendavate asutuste võrgustik, op.cit., lk 8 ja 13–20.

      (11)  Euroopa Komisjon, 2006, Catalysts for Change? Equality bodies according to Directive 2000/43/EC – existence, independence and effectiveness, lk 57.

      (12)  Ühisaruanne 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/43/EÜ, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust (rassilise võrdõiguslikkuse direktiiv), ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (võrdse tööalase kohtlemise direktiiv), rakendamise kohta (COM(2014) 2 final).

      (13)  Aruanne direktiivi 2004/113/EÜ (meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumisega) kohaldamise kohta (COM(2015) 190 final). Vajadust selle järele nimetati ka romasid käsitlevate riiklike integratsioonistrateegiate ELi raamistiku vahehindamises (COM(2017) 458 final); Euroopa Põhiõiguste Ameti põhiõigusi käsitlevas 2017. aasta mai aruandes; aruandes meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte tugevdamist läbipaistvuse suurendamise kaudu käsitleva komisjoni soovituse rakendamise kohta (COM(2017) 671 final).

      (14)  Aruanne meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte tugevdamist läbipaistvuse suurendamise kaudu käsitleva komisjoni soovituse rakendamise kohta, op.cit.; ELi tegevuskava aastateks 2017-2019. Soolise palgalõhe kaotamine (COM (2017) 678 final).

      (15)  Euroopa Parlamendi 8. oktoobri 2015. aasta resolutsioon Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ (meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes) kohaldamise kohta (2014/2160(INI)).

      (16)  Office of the High Commissioner for Human Rights (OHCHR), UN General Assembly Principles relating to the Status of National Institutions (The Paris Principles), Resolution 48/134, 20. detsember 1993, ja General Observations on the interpretation and implementation of these principles by the International Coordinating Committee of National Institutions for the Promotion and Protection of Human Rights, 21. veebruari 2018. aasta sõnastuses.

      (17)  European Network of Equality Bodies, 2016, Developing Standards for Equality Bodies. Equinet Working Paper.

      (18)  European Commission against Racism and Intolerance (ECRI), General Policy Recommendation No2 revised on Equality Bodies to combat racism and intolerance at national level, CRI(2018) 06, vastu võetud 7. detsembril 2017.

      (19)  C/2016/8600.

      (20)  Nõukogu 26. novembri 2009. aasta otsus 2010/48/EÜ Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooni sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse nimel (ELT L 23, 27.1.2010, lk 35).

      (21)  Direktiivi 2006/54/EÜ alusel iga nelja aasta tagant ja direktiivide 2000/43/EÜ, 2000/78/EÜ ja 2004/113/EMÜ alusel iga viie aasta tagant.


               18.7.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 252/298

         P8_TA(2017)0029
   Soovitus nõukogule ELi prioriteetide kohta ÜRO naiste staatuse komisjoni 61. istungjärguks
   Euroopa Parlamendi 14. veebruari 2017. aasta soovitus nõukogule ELi prioriteetide kohta ÜRO naiste staatuse komisjoni 61. istungjärguks (2017/2001(INI))
   (2018/C 252/30)

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse ettepanekut võtta vastu soovitus nõukogule, mille on esitanud Constance Le Grip fraktsiooni PPE nimel ja Maria Arena fraktsiooni S&D nimel ELi prioriteetide kohta ÜRO naiste staatuse komisjoni 61. istungjärguks (B8-1365/2016),

               —

               võttes arvesse nõukogu 26. mai 2015. aasta järeldusi sooküsimuste kohta arengukoostöös ja uue ülemaailmse partnerluse kohta vaesuse kaotamiseks ja säästva arengu tagamiseks pärast 2015. aastat ning 16. detsembri 2014. aasta järeldusi 2015. aasta järgse ümberkujundava arengukava kohta,

               —

               võttes arvesse ÜRO naiste staatuse komisjoni 61. istungjärku ja selle prioriteetset teemat „Naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamine muutuvas töömaailmas“,

               —

               võttes arvesse 1995. aasta septembris Pekingis toimunud neljandat ülemaailmset naisteteemalist konverentsi, Pekingis vastu võetud deklaratsiooni ja tegevusprogrammi ning nendest tulenevaid lõppdokumente, mis võeti vastu 9. juunil 2000. aastal, 11. märtsil 2005. aastal, 2. märtsil 2010. aastal ja 9. märtsil 2015. aastal ehk vastavalt ÜRO erakorralistel istungjärkudel Peking + 5, Peking + 10, Peking + 15 ja Peking + 20, kus käsitleti edasisi meetmeid ja algatusi Pekingi deklaratsiooni ja tegevusprogrammi rakendamiseks,

               —

               võttes arvesse ÜRO 1979. aasta konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta,

               —

               võttes arvesse kodukorra artiklit 133,

               —

               võttes arvesse naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni raportit (A8-0018/2017),

               A.

               arvestades, et naiste ja meeste võrdõiguslikkus on üks ELi aluspõhimõtetest, mis on sätestatud Euroopa Liidu lepingus, ja üks selle eesmärkidest ja ülesannetest, ning arvestades, et EL juhindub sellest põhimõttest ka oma välistegevuses, kuna mõlemad mõõtmed peaksid olema kooskõlas;

               B.

               arvestades, et naiste inimõigused ja sooline võrdõiguslikkus ei ole üksnes põhilised inimõigused, vaid eeltingimused arengu edendamiseks ja vaesuse vähendamiseks ja vajalik alus rahumeelse, jõuka ja jätkusuutliku maailma saavutamiseks;

               C.

               arvestades, et naistevastane vägivald ja ahistamine hõlmab suurt hulka inimõiguste rikkumisi; arvestades, et iga nimetatud kuritarvitamine võib jätta sügava psühholoogilisi jälje ning tekitada füüsiliselt või seksuaalselt kahjustusi või kannatusi, nendega ähvardamine ja nendele sundimine tekitavad kahju naiste ja laste üldisele tervislikule seisundile, sealhulgas reproduktiiv- ja seksuaaltervisele, ning need võivad mõnedel juhtudel olla ka surma põhjuseks;

               D.

               arvestades, et Ameerika Ühendriikide president Donald Trump taaskehtestas 23. jaanuaril 2017. aastal nn üldise vaikimisseaduse, millega takistatakse rahvusvahelistel organisatsioonidel saada Ameerika Ühendriikidelt ülemaailmset tervishoiualast abi juhul, kui nad pakuvad aborditeenuseid, annavad sellealast nõu, suunavad abordile või propageerivad aborditeenuseid – isegi kui nad teevad seda oma, mitte Ameerika Ühendriikidelt saadud rahalistest vahenditest ning isegi, kui nende riigis on abort seadusega lubatud; arvestades, et selle tagajärjel kannatavad nüüd ka programmid, mis tegelevad HIVi/AIDSiga, emade ja laste tervisega, Zika viiruse vastase võitlusega ning muude tervishoidu ja haigusi puudutavate küsimustega; arvestades, et selle seadusega kaasneb tagasiminek paljude aastate saavutustes kogukondade tervishoiu ja heaolu edendamises kogu maailmas, eriti naiste ja tütarlaste õiguste valdkonnas ning see võib vähendada miljonite inimeste juurdepääsu tervishoiuteenustele kogu maailmas;

               E.

               arvestades, et viies kestliku arengu eesmärk on saavutada sooline võrdõiguslikkus ja suurendada kõigi naiste ja tütarlaste mõjuvõimu üle maailma; arvestades, et viies kestliku arengu eesmärk on eraldiseisev eesmärk, mis tähendab seda, et seda tuleb võtta arvesse kestliku arengu tegevuskavas 2030 ning kõikide kestliku arengu eesmärkide täitmise puhul; arvestades, et naiste mõjuvõimu suurendamine tähendab neile vajalike vahendite andmist, et nad saaksid majanduslikult sõltumatuks, et nad oleksid ühiskonnas võrdselt esindatud, et neil oleks võrdne roll kõigis eluvaldkondades ning et neil oleks rohkem mõju avalikus elus ja kontroll kõikide nende elu mõjutavate otsuste üle;

               F.

               arvestades, et naised on olulised majandustegevuses osalejad kogu maailmas ja naiste osalemine majandustegevuses võib stimuleerida majandust, luua töökohti ja suurendada kaasavat jõukust; arvestades, et riigid, mis väärtustavad naisi ja ergutavad neid tööturul ja otsustusprotsessis täielikult osalema, on stabiilsemad, jõukamad ja turvalisemad; arvestades, et sooteadlik eelarvestamine on tark majandamine ning sellega tagatakse, et avaliku sektori vahendeid kasutatakse naiste ja meeste võrdõiguslikkuse edendamiseks;

               G.

               arvestades, et naiste loovus ja ettevõtluspotentsiaal on majanduskasvu ja töökohtade allikad, mida ei ole piisavalt kasutatud ning mida tuleks veel edasi arendada;

               H.

               arvestades, et vaatamata kindlate tõendite olemasolule selle kohta, et naiste mõjuvõimu suurendamisel on keskne roll vaesuse vähendamisel, arengu edendamisel ja maailma kõige kiireloomulisemate probleemide lahendamisel, tunnistasid ELi valitsused 20 aastat pärast Pekingit, et ükski riik ei ole täielikult saavutanud naiste ja meeste võrdõiguslikkust ega naiste ja tütarlaste mõjuvõimu suurendamist, edasiminek on olnud aeglane ja ebaühtlane, alles on jäänud suured lõhed ja diskrimineerimise vormid ning tegevusprogrammi rakendamisel 12 määrava tähtsusega valdkonnas on ilmnenud uued probleemid;

               I.

               arvestades, et ELil on oluline roll naiste ja tütarlaste mõjuvõimu suurendamise toetamises poliitiliste ja rahaliste vahendite abil nii ELis kui ka kogu maailmas; arvestades, et ELil peab olema keskne roll ÜROs ja ELis kokkulepitud naiste inimõiguste aspektide kaitsmisel;

               J.

               arvestades, et kõige vaesematest riikides toodavad ligikaudu 80 % toidust jätkuvalt naised, kes on praegu peamised bioloogilise mitmekesisuse ja põllukultuuride seemnete kaitsjad;

               K.

               arvestades, et maa ei ole ainult tootmisvahend, vaid ka kultuuri ja identiteediga seotud koht; arvestades, et juurdepääs maale on seega üks elu põhiteguritest ning talumajapidamistes töötavate ja põlisrahvaste hulka kuuluvate naiste võõrandamatu õigus;

               1.

               edastab nõukogule järgmise soovituse:

                     Üldtingimused naiste ja tütarlaste mõjuvõimu suurendamiseks

                           a)

                           kinnitada oma kindlat toetust Pekingi tegevusprogrammile ja selles esitatud naiste inimõiguste ja soolise võrdõiguslikkuse arvukatele meetmetele; kinnitada oma pühendumust naiste inimõiguste suhtes võetud kahetasandilise lähenemisviisi järgimisele soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise kaudu kõikides poliitikavaldkondades ning rakendades kindlaid meetmeid naiste inimõiguste ja soolise võrdõiguslikkuse heaks;

                           b)

                           ergutada poliitikameetmeid, millega investeeritakse naiste ja tütarlaste võrdsesse juurdepääsu kvaliteetsele haridusele ja kutseõppele, sealhulgas formaalharidusele, informaalsele haridusele ja mitteformaalsele haridusele, ning millega kaotatakse soolised erinevused nendes valdkondades ja kõigis sektorites, eriti traditsiooniliselt meeste domineeritavates valdkondades;

                           c)

                           võidelda nii avalikus kui ka erasfääris naiste ja tütarlaste vastase vägivallaga, mis on nende kehalise ja vaimse puutumatuse tõsine rikkumine ning takistab neil oma täieliku potentsiaali realiseerimist; liikuda edasi Istanbuli konventsiooni täieliku ratifitseerimise suunas kõikide osaliste poolt;

                           d)

                           on seisukohal, et tõhusama rahvusvahelise tegutsemise nimel peavad ÜRO, EL ja liikmesriigid suurendama ka oma territooriumil jõupingutusi naistevastase ja soopõhise vägivalla likvideerimiseks; kordab seepärast nõudmist, et Euroopa Komisjon esitaks ELi strateegia naistevastase vägivalla vastu võitlemiseks, sealhulgas direktiivi, millega kehtestatakse miinimumstandardid; samuti palub sellega seoses kõigil osalistel allkirjastada ja ratifitseerida Euroopa Nõukogu naistevastase vägivalla ja perevägivalla tõkestamise ja sellega võitlemise konventsioon;

                           e)

                           töötada välja poliitikameetmed, et edendada ja toetada inimväärse töö ja täieliku tööhõive saavutamist kõikide naiste jaoks;

                           f)

                           tagada üldine juurdepääs seksuaal- ja reproduktiivtervishoiule, nagu on kokku lepitud elanikkonna ja arengu rahvusvahelise konverentsi tegevusprogrammis, Pekingi tegevusprogrammis ja nende läbivaatamiskonverentside lõppdokumentides; tagada eakohane seksuaalharidus tüdrukutele ja poistele ning noortele naistele ja meestele, et vähendada noorte soovimatuid rasedusi või haigestumist sugulisel teel levivatesse haigustesse;

                           g)

                           mõistab rangelt hukka nn üldise vaikimisseaduse, millega keelatakse rahvusvahelistel organisatsioonidel saada Ameerika Ühendriikidest pereplaneerimisega seotud abi juhul, kui nad pakuvad aborditeenuseid, annavad sellealast nõu, suunavad abordile või propageerivad aborditeenuseid; peab seda seadust otseseks rünnakuks naiste ja tütarlaste õiguste valdkonnas tehtud saavutuste vastu ning tagasiminekuks; kutsub ELi ja selle liikmesriike kiiremas korras üles võtma meetmeid, millega astutakse vastu vaikimisseaduse mõjule, suurendades märkimisväärselt seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste rahastamist ja luues rahvusvahelise fondi, et rahastada juurdepääsu pereplaneerimisele ning turvalisele ja seaduslikule abordile, kasutades nii riiklikku kui ka ELi arengu rahastamise vahendeid, et täita rahaliste vahendite puudujääki, mis tuleneb Trumpi valitsuse käigust lõpetada kõikide nende välismaal tegutsevate abiorganisatsioonide rahastamine, kes pakuvad seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õigustega seotud teenuseid;

                           h)

                           kaotada sooline palgalõhe, erinevused elu jooksul teenitud sissetulekus ja pensionierinevused;

                           i)

                           teha lõpp naiste diskrimineerimise kõikidele vormidele seaduste ja poliitikavaldkondade kõigil tasanditel;

                           j)

                           võidelda soolise stereotüüpide kõikide vormide vastu, millega võimaldatakse ebavõrdsuse, vägivalla ja diskrimineerimise jätkamist ühiskonna kõikides valdkondades;

                           k)

                           toetada naiste organisatsioone nende tegevuse kõigil tasanditel; kaasab neid partneritena poliitika kujundamisse ja tagab piisava rahastamise;

                           l)

                           kohaldada sooteadlikku eelarvestamist kui soolise süvalaiendamise vahendit kõikide avaliku sektori kulude suhtes;

                     Naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamine ja takistuste ületamine tööturul

                           m)

                           kutsuda kõiki osapooli üles ratifitseerima ja rakendama konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta, pöörates eriti tähelepanu artiklitele 1, 4, 10, 11, 13, 14 ja 15;

                           n)

                           ergutada kõiki osapooli kehtestama poliitikameetmeid ja seadusi, mis tagavad võrdse juurdepääsu tööle ning võrdse tasu võrdse ja võrdväärse töö eest;

                           o)

                           jätkata ja intensiivistada tööd nende poliitikameetmetega, millega toetatakse ja edendatakse naiste ettevõtlust seoses inimväärse tööga ning millega kõrvaldatakse kõik takistused ja sotsiaalsed eelarvamused, mis on seotud ettevõtte loomise ja juhtimisega, sealhulgas parandades juurdepääsu finantsteenustele, laenudele, riskikapitalile ja turgudele võrdsetel tingimustel ning edendades juurdepääsu äritegevusega seotud teabele, koolitusele ja võrgustikele; tunnustada ja edendada sellega seoses sotsiaalse ettevõtte, kooperatiivide ja alternatiivsete ärimudelite rolli naiste mõjuvõimu suurendamises;

                           p)

                           märgib, et makromajanduspoliitikal, eriti eelarvedistsipliinil ja avalikel teenustel on ebaproportsionaalne mõju naistele ning et poliitikakujundajad peavad neid soolisi mõjutegureid arvesse võtma;

                           q)

                           edendada uusi investeeringuid sotsiaalhoolekande infrastruktuuri, haridusse ja tervishoidu ning kättesaadavatesse, taskukohastesse ja kvaliteetsetesse hoiu- ja hooldusteenustesse kogu elu jooksul, sealhulgas lapsehoiuteenused ning ülalpeetavate ja eakate hooldusteenused; tagada lapseootel naiste tugev kaitse ja tööõigused lapseootuse ajal ja järel;

                           r)

                           toetada poliitikameetmeid, mis soodustavad majapidamise ja hooldamisega seotud kohustuste võrdset jagamist naiste ja meeste vahel;

                           s)

                           toetada Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsiooni loomist, et töötada välja rahvusvaheline standard soopõhise vägivalla vastu võitlemiseks töökohal;

                           t)

                           rakendada poliitikameetmeid, mis käsitlevad naistevastase poliitilise vägivalla nähtust, sealhulgas füüsilist vägivalda, hirmutamist ja küberkiusamist;

                           u)

                           võtta mõjusaid meetmeid lapstööjõu kaotamiseks, kuna kasutatakse ära miljoneid tütarlapsi; kehtestada praeguses ELi õiguses uued mehhanismid, et vältida lapstööjõu poolt valmistatud toodete importi;

                           v)

                           julgustada naisi ja tütarlapsi teadlikkuse tõstmise kampaaniate ja toetusprogrammide kaudu alustama akadeemilist ja teaduskarjääri kõikides teadusvaldkondades, keskendudes eriti tehnoloogiale ja digitaalsele majandusele;

                           w)

                           tagada ühtsus ELi sise- ja välispoliitika ning kestliku arengu eesmärkide vahel;

                     Naiste võrdse osalemise tagamine otsuste tegemise kõikidel tasanditel

                           x)

                           kaitsta kodaniku- ja poliitilisi õigusi ning toetada soolise võrdõiguslikkuse tagamist otsuste tegemise kõikidel tasanditel, sealhulgas poliitilised otsused, majanduspoliitika ja -programmid, töökohad, äritegevus ja teadus;

                           y)

                           kaasata tööturu osapooli, kodanikuühiskonda ja naiste organisatsioone majanduslike otsuste tegemisse;

                           z)

                           tugevdada naiste juhtpositsiooni ja osalemist otsuste tegemisel konfliktiolukordades ja konfliktijärgsetes lahendustes ning tagada konfliktidest väljuvates riikides naiste juurdepääs töökohtadele, tööturgudele ja poliitikas osalemisele ja juhtivatele kohtadele, mis on kõik stabiilsuse saavutamiseks hädavajalikud;

                     Kõige tõrjutumate naiste vajadustega tegelemine

                           aa)

                           lihtsustada maapiirkondades elavate naiste jaoks maa omandamist ja juurdepääsu laenudele ning edendada, julgustada ja toetada maapiirkondades naiste ettevõtlusalgatusi, et nad muutuksid majanduslikult iseseisvaks ning osaleksid täielikult kestliku arengu ja maaelu arendamises ja saaksid sellest kasu; kaitsta ja edendada aktiivsete poliitikameetmete abil lühikesi toiduainete tarneahelaid nii ELis sees kui ka sellest väljaspool;

                           ab)

                           kehtestada sise- ja rahvusvahelised eeskirjad, millega tagatakse piirangud ulatusliku maa hõivamise suhtes, mis ei vasta väikeomanike, eriti naiste huvidele;

                           ac)

                           nõuda maapiirkondade naiste organisatsioonide kaasamist kohalikku, piirkondlikku, riiklikku ja ülemaailmsesse poliitikakujundamisse ning toetada naiste võrgustikke kogemuste ja hea tava vahetamises, eriti kui vastavad otsused võivad nende elu mõjutada;

                           ad)

                           nõuda kõikidelt riikidelt ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsiooni, sealhulgas selle artikli 6 „Puuetega naised“ ratifitseerimist ja rakendamist;

                           ae)

                           rõhutada sisserändajatest naistöötajate, eriti sisserändajatest ja pagulastest naiskoduabiliste õigust inimväärsetele töötingimustele ja võrdsele sotsiaalsele kaitsele; nõuda ILO konventsiooni nr 189 ratifitseerimist ja rakendamist;

                           af)

                           nõuda kõikidelt osapooltelt selliste poliitikameetmete rakendamist, millega tagatakse pagulastest naiste ja tütarlaste õigused ja humaanne kohtlemine;

                           ag)

                           tagada, et soolist tagakiusamist peetakse varjupaigataotluse aluseks vastavalt ÜRO 1951. aasta konventsioonile, mis on seotud pagulasseisundiga;

                           ah)

                           rõhutada vajadust kaitsta ja edendada LGBTI-naiste õigusi;

                           ai)

                           kutsuda naiste staatuse komisjoni ja naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise komiteed (CEDAW) üles institutsionaliseerima valdkondadevahelise lähenemisviisi oma analüüsidesse ning edendama valdkonnaülese analüüsi kaudu mitmekordse diskrimineerimise vastast võitlust kõigis ÜRO organites;

                           aj)

                           kohaldada poliitikameetmeid, mis käsitlevad vaesusega ja sotsiaalse tõrjutusega silmitsi seisvate naiste olukorda;

                           ak)

                           tunnustada naiste rolli ametlike ja mitteametlike hooldajatena ning rakendada poliitikameetmeid, millega parandatakse nende hooldajatöö tingimusi;

                     Kõnealuste kohustuste ümberarvestamine kuludeks ja nende nähtavamaks muutmine;

                           al)

                           võtta kasutusele ressursid, mis on vajalikud naiste majanduslike õiguste realiseerimiseks ja soolise ebavõrdsuse vähendamiseks, sealhulgas ELi ja liikmesriikide tasandil olemasolevate vahendite kasutamise kaudu, nagu soolise mõju hindamised; kasutada sooteadlikku eelarvestamist kõikide avaliku sektori kulude puhul, et tagada naiste ja meeste vaheline võrdsus ning kaotada sooline ebavõrdsus;

                           am)

                           tagada parlamendi ja selle naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni täielik kaasamine otsustusprotsessi seoses ELi seisukohaga ÜRO naiste staatuse komisjoni 61. istungjärgul;

                           an)

                           väljendab kindlat toetust ÜRO Soolise Võrdõiguslikkuse ja Naiste Õiguste Edendamise Agentuuri (UN Women) tegevusele, kuna nimetatud agentuur tegeleb ÜRO raames peamiselt naiste- ja tütarlastevastase vägivalla likvideerimisega maailmas ning asjaomaste sidusrühmade kokku toomisega, eesmärgiga tuua kaasa poliitilised muutused ja kooskõlastada tegevusi; kutsub kõiki ÜRO liikmesriike ja ELi suurendama ÜRO Soolise Võrdõiguslikkuse ja Naiste Õiguste Edendamise Agentuuri rahastamist;

               2.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule ja teavitamise eesmärgil komisjonile.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Ungari 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ungari 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/72

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Ungari 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ungari 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta
      (2018/C 320/16)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Ungarit ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

                  (2)

                  2018. aasta aruanne Ungari kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Ungari edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (2) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Ungari edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

                  (3)

                  Ungari esitas 30. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 2018. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (4)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (3) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (5)

                  Ungari suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Valitsuse 2018. aasta lähenemisprogrammi kohaselt halveneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2 %-lt 2017. aastal 2,4 %-le 2018. aastal ning seejärel hakkab see järk-järgult paranema ja jõuab 2022. aastaks 0,5 %-le SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuurne puudujääk 1,5 % SKPst, on kavas saavutada 2020. aastaks. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist (4) ilmneb, et keskpika perioodi eelarve-eesmärk saavutatakse 2022. aastaks. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse järk-järgult vähenema ja langema 2022. aasta lõpuks veidi alla 60 %. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on optimistlik ja see kujutab endast märkimisväärset ohtu eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamisele.

                  (6)

                  2018. aasta lähenemisprogramm osutab, et julgeolekuga seotud meetmetel oli 2017. aastal märkimisväärne mõju eelarvele, ning programmis esitatakse piisavad tõendid täiendavate eelarvekulude ulatuse ja olemuse kohta. Komisjoni hinnangul ulatusid julgeolekuga seotud meetmete tõttu moodustasid lubatud lisakulud 2017. aastal 0,17 % SKPst. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted võimaldavad nende lisakuludega arvestada, sest suur terrorioht on erakorraline sündmus, selle mõju Ungari riigi rahandusele on märkimisväärne ning jätkusuutlikkust ei seataks ohtu, kui lubataks ajutist kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast. Seepärast on nõutavat kohandust keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas 2017. aastaks vähendatud, et neid täiendavaid kulusid arvesse võtta.

                  (7)

                  Nõukogu esitas 12. juulil 2016 Ungarile soovituse saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärgini jõudmiseks 2017. aastal iga-aastane eelarvekohandus 0,6 % SKPst, v.a juhul, kui keskpika perioodi eelarve-eesmärgini jõutakse väiksema jõupingutusega. 2017. aasta arvandmete põhjal selgus, et Ungari on keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskavast märkimisväärselt kõrvale kaldunud. Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 121 lõikega 4 ja määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 10 lõikega 2 saatis komisjon 23. mail 2018 Ungarile hoiatuse selle kohta, et 2017. aastal täheldati märgatavat kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast. Pärast seda võttis nõukogu 22. juunil 2018 vastu uue soovituse, (5) milles kinnitati, et Ungari peab võtma vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär (6) ei ületa 2018. aastal 2,8 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 1 % SKPst. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht soovitatud kohandamise tasemest kõrvale kalduda.

                  (8)

                  Võttes arvesse, et Ungari prognoositav valitsemissektori võla suhe SKPsse on 60 % ja prognoositav SKP lõhe on 2,3 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2019. aastal ületada 3,9 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,75 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste nõuete maatriksist. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2019. aastal kaldutakse sellest nõudest märkimisväärselt kõrvale. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et võttes arvesse tugevasti halvenevat eelarveväljavaadet, on stabiilsuse ja kasvu pakti sätete täitmiseks vaja alates 2018. aastast võtta märkimisväärseid lisameetmeid, kooskõlas Ungarile saadetud 22. juuni 2018. aasta soovitusega korrigeerida täheldatud märkimisväärset kõrvalekallet keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskavast.

                  (9)

                  Üldine tööhõive määr on märgatavalt tõusnud ja soodsas suunas arenev majandus annab võimaluse eeskätt töötute uuesti tööturule integreerimiseks. Sooline tööhõivelõhe on suur, eelkõige 25–39aastaste seas, mis on osaliselt seletatav kvaliteetsete lapsehoiuteenuste piiratud pakkumisega. Alla kolmeaastaste laste lapsehoius osalemise määr jääb tublisti alla Barcelona eesmärgile ja liidu keskmisele. Ehkki ühiskondliku töö programm on jätkuvalt peamine aktiivne tööturumeede, on selles osalejate arv tunduvalt vähenenud, mis kujutab endast positiivset suundumust. Programm ei ole siiski piisavalt hästi suunatud ja selle tulemuslikkus osalejate avatud tööturule taasintegreerimises on tööturu olukorda arvestades endiselt piiratud. Oskuste täiendamisele ja ümberõppele keskendunud aktiivset tööturupoliitikat ei ole piisavalt arendatud.

                  (10)

                  Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste osakaal vähenes 2016. aastal 26,3 %ni, kuid on endiselt üle liidu keskmise. Lapsed puutuvad vaesusega üldiselt rohkem kokku kui muud vanuserühmad. Miinimumsissetulekutoetuste tase üheliikmelistes leibkondades on alla 50 % vaesuspiirist ehk üks ELi madalaimaid. Töötushüvitised on valdavalt ebapiisavad – nende maksimaalne kestus on kolm kuud, mis on ELi lühim ja moodustab vaid ligikaudu veerandi keskmisest ajast, mida tööotsijad töökoha leidmiseks vajavad. Peale selle on maksete tase üks ELi madalamaid.

                  (11)

                  Ungari sotsiaaldialoogi struktuure ja protsesse ei ole piisavalt arendatud ning need ei võimalda sotsiaalpartnerite sisukat kaasamist poliitika kujundamisse ja elluviimisse. Puudujäägid sidusrühmade kaasamises ja vähene läbipaistvus mõjutavad poliitikakujundamise tõendusbaasi ja kvaliteeti, tekitades investorites ebakindlust ja aeglustades lähenemist.

                  (12)

                  Maksusüsteemi parandamiseks on võetud meetmeid, kuid siiski esineb veel mõningaid probleeme. Tööjõu maksukiil küll väheneb, eelkõige teatavates väikese sissetulekuga rühmades, kuid on võrdluses liiduga endiselt suur. Jätkuvalt on puuduseks maksusüsteemi üldine keerukus koos moonutavate sektoripõhiste maksude püsimisega. Ettevõtjatevaheliste konkurentsimoonutuste tõkestamiseks, maksumaksjate õiglaseks kohtlemiseks ja riigi rahanduse kaitsmiseks on oluline võtta meetmeid maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate vastu. Maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate liikmesriikidevahelise ülekanduva mõju tõttu tuleb liidu õigusaktide täiendamiseks kooskõlastada liikmesriikide poliitikameetmeid. Ungaris on suhteliselt suur kapitali sissevool ja väljavool eriotstarbeliste üksuste kaudu, mis ei ole reaalmajandusega seotud. Kuna Ungaris asuvate ettevõtete poolt välismaale (s.o liidu residentidelt kolmandate riikide residentidele) makstavatelt dividendidelt, intressidelt ja litsentsitasudelt makse kinni ei peeta, võib see viia olukorrani, et sellised maksed jäävad üldse maksustamata, kui neid ei maksustata ka vastuvõtvas jurisdiktsioonis. Komisjon võtab arvesse Ungari teadlikkust sellest, et välismaale tehtavad maksed võivad väärkasutamise korral tuua kaasa agressiivse maksuplaneerimise. Hiljutistele arvamuste vahetusele tuginedes jätkab komisjon konstruktiivset dialoogi võitluseks maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate vastu.

                  (13)

                  Regulatiivsed tõkked teenustesektoris, eriti jaemüügis, kahjustavad selle sektori toimimist ning pärsivad vahendite tõhusat ümberjaotamist, tootlikkust ja innovatsiooni. Jätkuvalt püsib suundumus jätta teatavad teenused spetsiaalselt selleks otstarbeks asutatud riigiettevõtete hooleks, mis kahjustab avatud konkurentsi. Samuti on probleemiks õigusraamistiku prognoosimatus, eriti jaemüügisektoris, mida käsitlevaid õigusnorme on viimastel aastatel sageli muudetud. Kuna õigusaktide ettepanekutes arvestatakse sageli käibe või kaubanduspinna suurusega, mõjutavad need peamiselt välismaiseid jaemüügikette. See suurendab ettevõtjates ebakindlust ja võib pärssida investeerimist. Vaja on stabiilset ja konkurentsi soodustavat õiguskeskkonda. Kutsealasid reguleerivad õigusnormid on Ungaris jätkuvalt piiravad, eelkõige oluliste kutsealade, nagu raamatupidamise ja õigusteenuste puhul.

                  (14)

                  Korruptsiooni ennetamine ja korruptsioonijuhtumites vastutusele võtmine valmistavad jätkuvalt muret. Mitme näitaja kohaselt on Ungari korruptsioonitase viimastel aastatel tõusnud ja korruptsiooniriskid võivad kahjustada riigi kasvupotentsiaali. Prokuratuuri toimimine on korruptsiooni ja rahapesu vastases võitluses väga tähtis ning ehkki pisikorruptsiooni vastu võitlemise meetmeid on rakendatud teatava eduga, ei keskenduta piisavalt uurimiste algatamisele kõrgetasemeliste juhtumite puhul. Korruptsioonivastaseid meetmeid takistavad ka piiratud läbipaistvus ja teabele juurdepääsu piirangud. Märkimisväärseid edusamme on tehtud riigihangete valdkonnas, kuid hankemenetluste läbipaistvust ja konkurentsi on võimalik veelgi suurendada. Seda on võimalik saavutada muu hulgas seeläbi, et üldsusele tehakse kättesaadavaks e-hangete süsteemist saadud andmed.

                  (15)

                  Põhioskuste taseme haridustulemused on tunduvalt allpool liidu keskmist, eelkõige ebasoodsatest sotsiaal-majanduslikest oludest pärit laste puhul. Õpilased suunatakse varakult eri tüüpi koolidesse, mille haridustulemuste ja karjäärivõimaluste vahel on suured käärid. Ebasoodsas olukorras olevad lapsed, sh roma lapsed, on sageli koondunud kutsekeskkoolidesse, mida iseloomustavad põhioskuste madalam tase ja kõrgem väljalangemiste määr. Neist koolidest tulnud õpilastel on keskmisest madalamad palgad. Madala haridustasemega noorte osakaal suurenes keskmiselt 12,4 %ni, olles eriti suur roma laste seas. Need probleemid on eriti pakilised kvaliteetse ja kaasava hariduse seisukohast. Kolmanda taseme hariduse taotlejate kahanev arv ja koolist väljalangenute suur osakaal piiravad veelgi selle taseme omandanute määra, samal ajal kui nõudlus kvalifitseeritud oskustööjõu järele üha suureneb.

                  (16)

                  Vaatamata käimasolevatele jõupingutustele rahvatervise parandamiseks on tervisenäitajad jätkuvalt kehvad ja ebatervisliku elustiiliharjumuste tõttu halvenemas, millel on negatiivne mõju inimkapitalile. Kulutused tervishoiule on väikesed ning koos vahendite ebatõhusa jaotamisega piirab see Ungari tervishoiusüsteemi tõhusust. Koos laialdase omaosalusele tuginemisega kahjustab see õigeaegset juurdepääsu taskukohastele, ennetavatele ja kvaliteetsetele tervishoiu- ja raviteenustele. Samuti takistab tervishoiuteenustele juurdepääsu tervishoiutöötajate nappus, ehkki hiljutised palgatõusud on seda probleemi leevendanud. Käimasolevate reformipüüdluste eesmärk on piirata haiglaraviteenuste liigkasutust, mille peamine põhjus on selles, et esmatasandi tervishoiuteenuse osutajad ei ole piisavalt pädevad teenusele juurdepääsu hindama. Haiglaressursside kasutamise täiendav ratsionaliseerimine koos sihtotstarbeliste investeeringutega esmatasandi tervishoiuteenuste tugevdamiseks aitaks vähendada ebavõrdsust tervishoiuteenuste kättesaadavusel, suurendaks tõhusust ja parandaks tulemuslikult tervisenäitajaid.

                  (17)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Ungari majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta lähenemisprogrammi ja 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Ungarile esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Ungari eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (18)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (7) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

            SOOVITAB Ungaril võtta 2018.–2019. aastal järgmisi meetmeid:

                  1.

                  Tagada 2018. aastal nõukogu 22. juuni 2018. aasta soovituste täitmine, et korrigeerida märkimisväärset kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskavast. Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 3,9 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,75 % SKPst.

                  2.

                  Jätkata maksusüsteemi lihtsustamist, vähendades eelkõige sektoripõhiseid makse. Parandada otsustusprotsessi kvaliteeti ja läbipaistvust tulemusliku sotsiaaldialoogi ja teiste sidusrühmade kaasamise kaudu ning korrapäraste ja piisavate mõjuhinnangute kaudu. Tugevdada korruptsioonivastast raamistikku ja prokuratuuri tööd ning parandada riigihangete läbipaistvust ja konkurentsi, muu hulgas e-hangete süsteemi edasiarendamise kaudu. Tugevdada konkurentsi ja õiguskindlust ning suurendada läbipaistvust teenustesektoris, eriti jaemüügi alal.

                  3.

                  Võtta kasutusele tööjõureservid, parandades aktiivse tööturupoliitika kvaliteeti. Parandada haridustulemusi ning suurendada ebasoodsas olukorras olevate rühmade (eriti romade) osalust kvaliteetses ja kaasavas tavahariduses. Suurendada sotsiaalabitoetuste ja töötushüvitiste piisavust ja katvust.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (4)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

         (5)  Nõukogu 22. juuni 2018. aasta soovitus, mis esitatakse eesmärgiga korrigeerida Ungaris oluline kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast (ELT C 223, 27.6.2018, lk 1).

         (6)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Portugali 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Portugali 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/92

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Portugali 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Portugali 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2018/C 320/21)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Portugali ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 22. märtsil 2018. Nõukogu võttis 14. mail 2018 vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta (3) („euroala soovitus“).

                  (2)

                  Kuna Portugali rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Portugal tagama euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise, nagu on kajastatud allpool esitatud soovitustes 1 kuni 3.

                  (3)

                  2018. aasta aruanne Portugali kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Portugali edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (4) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Portugali edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 7. märtsil 2018. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Portugalil esineb makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige põhjustavad netoväliskohustuste suur maht, era- ja valitsemissektori kõrge võlatase ning viivislaenude suur osakaal tootlikkuse väikse kasvu tingimustes haavatavust. Netoväliskohustuste kohandamiseks tuleb tagada konservatiivne jooksevkonto saldo ja säilitada konkurentsivõime kasv. Varasem kõrge erasektori võla suhe langeb jätkuvalt tänu taastunud nominaalkasvule ja pisut negatiivsetele krediidivoogudele ning valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks finantsvõimenduse vähendamise püsiva vajaduse kontekstis prognooside kohaselt vähenema. Finantssektori sekkumised aitasid vähendada stabiilsusriske, ehkki pankade kasumlikkus püsib madalana ja viivislaenude maht suurena, kuigi see on vähenemas. Tootlikkuse kiirem kasv on esmatähtis konkurentsivõime parandamise, finantsvõimenduse vähendamise ja kasvupotentsiaali suurendamise seisukohast. Töötuse tase on viimastel aastatel kiiresti langenud. Jätkuvalt on poliitikalünki, eelkõige viivislaenude vähendamiseks ja ettevõtluskeskkonna parandamiseks kavandatud meetmete rakendamisel. Tuleb jälgida mitme reformikava (sealhulgas tööturu killustatuse vähendamise meetmed ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse parandamiseks suunatud eelarve- ja struktuurireformid) vastuvõtmist ja rakendamist.

                  (4)

                  Portugal esitas 27. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 2018. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal. 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse kindlalt vähenema. Portugali 2018. aasta riiklik reformikava sisaldab kohustusi nii lühikeseks kui ka keskpikaks perioodiks ning selles käsitletakse 2018. aasta riigiaruandes tuvastatud probleeme. Eelkõige tehakse selles teatavaks meetmed kvalifikatsioonide ja innovatsiooni valdkonnas, mis võivad suurendada tootlikkust ja tõsta Portugali ekspordi väärtust. Esitatud viivislaenude vähendamise strateegia ja kindla kapitaliseerimise edendamise meetmed aitavad vähendada Portugali majanduse võlakoormust ja puhastada pankade bilansse. Üldiselt toetaks esitatud kavade tulemuslik rakendamine tasakaalustamatuse korrigeerimist.

                  (5)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (6)

                  Portugali suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavat osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. 2018. aasta stabiilsusprogrammis kavatseb Portugal viia 2018. aastal valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi 0,7 %-le ja 2019. aastal 0,2 %-le SKPst ning 2021. aastaks jõuda ülejäägini 1,4 % SKPst. Need plaanid ei hõlma võimalikke puudujääki suurendavaid pankade toetusmeetmeid alates 2019. aastast. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuurne ülejääk 0,25 % SKPst, on kavas saavutada 2020. aastaks. 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse jõudma 122,2 %-le 2018. aastal ja 118,4 %-le 2019. aastal ning seejärel 107,3 %-le 2021. aastal. 2018. aasta puhul on eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium usutav, kuid järgnevatel aastatel optimistlik. Ent meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2018. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud.

                  (7)

                  Portugali 2018. aasta stabiilsusprogrammis osutatakse, et 2017. aasta ulatuslikel metsa- ja maastikupõlengutel oli märkimisväärne mõju eelarvele, ning programmis esitatakse piisavad tõendid nende täiendavate eelarvekulude ulatuse ja olemuse kohta. Eelkõige märgitakse 2018. aasta stabiilsusprogrammis, et 2018. aasta eelarve hõlmab 0,07 % ulatuses SKPst erakorralisi kulusid seoses ennetavate meetmetega riigi territooriumi kaitsmiseks metsa- ja maastikupõlengute eest. 2018. aasta stabiilsusprogrammis on esitatud ühekordseks meetmeks liigitatud hädaolukordade ohjamise ning ennetamisega seonduvad kulud. Nende kulude integreeritud olemuse ja otsese seose tõttu 2017. aasta ulatuslike metsa- ja maastikupõlengutega võib metsa- ja maastikupõlengute ennetamise kulusid lugeda „erakorralise sündmuse klausli“ kohaldamiseks. Komisjoni hinnangul ulatuvad ennetusmeetmete tõttu lubatud lisakulud 2018. aastal 0,07 %ni SKPst. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted võimaldavad nende lisakuludega arvestada, sest pretsedenditult ulatuslikud metsa- ja maastikupõlengud on erakorraline sündmus, selle mõju Portugali riigi rahandusele on märkimisväärne ning jätkusuutlikkust ei seataks ohtu, kui lubataks ajutist kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast. Lõplik hinnang, sh rahastamiskõlblike summade kohta, antakse 2019. aasta kevadel Portugali ametiasutuste esitatud 2018. aasta tegelike andmete alusel.

                  (8)

                  11. juulil 2017 soovitas nõukogu Portugalil tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude (6) nominaalne kasvumäär ei ületaks 2018. aastal 0,1 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele vähemalt 0,6 % SKPst. Samal ajal märgiti, et 2018. aasta eelarvekava hindamisel ja sellele järgneval 2018. aasta eelarvetulemuste hindamisel tuleb eesmärgina nõuetekohaselt arvesse võtta sellise eelarvepoliitika seisundi saavutamist, mis aitab kaasa nii käimasoleva majanduse elavnemise tugevdamisele kui ka riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Vastavalt komisjoni hinnangule Portugali majanduse elavnemise tugevuse kohta, milles võeti nõuetekohaselt arvesse Portugali kestlikkusprobleeme ja mis koostati Portugali 2018. aasta eelarvekava käsitleva arvamuse raames, ei ole selles suhtes mingeid muid elemente vaja arvestada. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2018. aastal ning 2017. ja 2018. aasta kokkuvõttes kaldutakse sellest soovitatud kohandusest märkimisväärselt kõrvale.

                  (9)

                  Võttes arvesse, et Portugali valitsemissektori võla suhe SKPsse on üle 60 % ja prognoositav SKP lõhe on 1,3 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2019. aastal ületada 0,7 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste maatriksist. Kui poliitikat ei muudeta, on 2019. aastal ning 2018. ja 2019. aasta kokkuvõttes oht kalduda sellest nõudest märkimisväärselt kõrvale. Samal ajal prognoositakse, et Portugal täidab 2018. ja 2019. aastal võlareegliga seotud üleminekukorda. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks on alates 2018. aastast vaja võtta meetmeid. Mõistlik oleks kasutada juhuslikke tulusid valitsemissektori võla suhtarvu edasiseks vähendamiseks.

                  (10)

                  Valitsemissektori võla jätkusuutlikkuse tagamine sõltub eelarve jätkusuutlikust konsolideerimisest riigi rahanduse struktuurse puudujäägi vähendamise teel, mis saavutatakse tõhusama tulude kogumise ja kulude kontrolli abil. Siinjuures mängivad pearolli kulude kontrolli tõhustamine, kohustuste kontrollimise seaduse tulemuslik kohaldamine, eelarveraamistiku seaduse range ja õigeaegne rakendamine ning pidev kulude läbivaatamine ja ratsionaliseerimine. Eelarve kavandamine ja täitmine on jätkuvalt arvestatav probleem, eelkõige tervishoiusektoris, kus püsib väga kõrge viivismaksete (võlgnevuste) tase, mis osutab ka raamatupidamisarvestuse kontrolli ja juhtimistavade puudustele. Eelarve jätkusuutlikuks konsolideerimiseks tuleks pöörata tähelepanu suurtele ja kasvavatele vananemisega seotud kuludele. Keskpikas perspektiivis võib oodata, et suuremad vananemisega seotud eelarveriskid on olulisel määral seotud pensionide rahastamise kuludega, samal ajal kui pikas perspektiivis suureneb tervishoiukulude surve. Neid riske aitaksid leevendada pensionisüsteemi keskpika perioodi jätkusuutlikkuse parandamise meetmed koos igakülgse strateegiaga vananemisega seotud tervishoiukulude vähendamiseks.

                  (11)

                  Samamoodi saaks kulude kontroll, võla haldamine ja riigi osalusega ettevõtete üldise finantsilise kestlikkuse parandamine aidata olulisel määral kaasa riigi rahanduse struktuursele parandamisele. Ehkki üldine netotulu on jätkuvalt negatiivne, on riigi osalusega ettevõtete majandustulemused viimastel aastatel üldiselt paranenud, v.a tervishoiusektor, kus need on halvenenud. Kõrgena püsib ka valitsussektori võlas sisalduv avaliku sektori ettevõtete kogu konsolideerimata võlg, mis moodustas 2017. aasta lõpus 18,3 % SKPst. Võetakse meetmeid riigile kuuluvate ettevõtete seire täiustamiseks, kuid nende mõju peab veel ootama. Riigile kuuluvate ettevõtete praegune võla haldamise ja rekapitaliseerimise kava peaks vähendama võlgnevust ja intressikulusid, kuid positiivseid stiimuleid saaks tõhustada, tagades piiratud eelarveliste ümberpaigutuste jaoks prognoositava ja läbipaistva raamistiku.

                  (12)

                  Koos majandustulemuste paranemisega jätkub ka Portugali tööturu elavnemine. 2017. aastal lisandus majandusse üle 150 000 uue töökoha ning 20–64aastaste vanuserühma tööhõive määr tõusis 2017. aastal 73,4 %-le, s.o kriisieelsele tasemele. Töötuse määr vähenes oluliselt ja on nüüd alla euroala keskmise. Pikaajalise töötuse määr on samuti kiiresti vähenenud, ehkki see on ikka veel suhteliselt suur. Lisaks praegusele aktiivsele tööturupoliitikale, vabastustele sotsiaalkindlustusmaksetest ja avalikes tööturuasutustes kasutatavale tööotsijate isikustatud toetusmudelile rakendab Portugal 2018. aastal ka ühtsed tööhõive kontaktpunktid. See võiks mängida olulist rolli aktiveerimismeetmete ulatuse suurendamisel. Paranenud on ka vaesus- ja ebavõrdsuse näitajad. Vaesusriski või sotsiaalse tõrjutuse määr läheneb liidu keskmisele ning 20 % kõige vaesemate sissetulek on alates 2015. aastast suurenenud. Ometi on sissetulekute ebavõrdsus ikka veel suur. Pealegi on sotsiaalsete siirete (v.a pensionid) tulemuslikkus inimeste vaesusest väljaaitamisel väike, miinimumsissetuleku kava piisavus (ehkki see on paranenud) jääb piiratuks ja eluaseme kättesaadavus on väikese sissetulekuga kodumajapidamiste jaoks üha suurem probleem.

                  (13)

                  Hoolimata alaliste töökohtade arvu märkimisväärsest suurenemisest 2017. aastal, püsis ajutiste töötajate osatähtsus stabiilselt 22 % juures, mis oli endiselt üks liidu kõrgemaid tasemeid. 2017. aastal oli ligikaudu 82 % ajutistest töötajatest selles olukorras sunnitult. Samal ajal kui üha enam inimesi liigub ajutistelt töökohtadelt alalistele, jäävad ajutised töölepingud tööd leidvate töötute jaoks normiks. Peale selle suurenes kriisi ajal ajutiste ja alaliste töötajate (niigi suur) palgalõhe. Meetmed, millega edendatakse alaliste töökohtade loomist (nt Contrato-Emprego), ja sotsiaalmaksetest vabastamine vastutasuks haavatavatesse rühmadesse kuuluvate inimeste töölevõtmise eest on osutunud tulemuslikuks, kuid nende ulatus piiratuks. Töökaitsealaste õigusaktide ja koormavate kohtumenetluste mõningad aspektid võivad ikkagi heidutada sõlmimast tähtajatuid töölepinguid. Siiski ei kavandata praegu mingeid meetmeid vallandamiste õigusraamistiku läbivaatamiseks. Valitsus plaanib meetmeid tööturu killustatuse vähendamiseks kolmepoolsete arutelude kaudu sotsiaalpartneritega.

                  (14)

                  Täisealise elanikkonna üldine oskuste tase on üks madalamaid liidus ning see kahjustab riigi innovatsioonisuutlikkust ja konkurentsivõimet. See puudutab ka digitaaloskusi: 2017. aastal oli üksnes 50 %-l 16–74aastastest põhilised või suuremad digitaaloskused (võrreldes liidu keskmisega, mis on 57 %). Seoses sellega algatatakse programme (eelkõige Qualifica ja riiklik digitaaloskuste algatus „Incode 2030“), kuid nende mõjusus töötajate põhiliste oskuste (arvutusoskus, kirjaoskus ja digitaaloskused) suurendamisel ja seeläbi tootlikkuse tõstmisel sõltub pakutava koolituse ulatusest ja kvaliteedist, ulatudes kaugemale oskuste tunnustamisest. Samal ajal kui tõendid viitavad, et miinimumpalga hiljutine tõus (mis on 2014. aastast kokku 18,3 %) ei ole madala kvalifikatsiooniga töötajate tööhõive määra kahjustanud, põhjustas sellest mõjutatud töötajate arvu märkimisväärne kasv – 2017. aasta kolmandas kvartalis kuni 20,4 % – palgavahemiku kokkusurumise. See ähvardab vähendada oskustega seotud palgavahet, eriti madala ja keskmise kvalifikatsiooniga töötajate vahel, mis vähendab madala kvalifikatsiooniga töötajate motivatsiooni investeerida haridusse ja koolitusse. Valitsus koos sotsiaalpartneritega jälgib tähelepanelikult miinimumpalga muutumisi.

                  (15)

                  Haridussüsteemist varakult lahkumine püsib liidu keskmisest kõrgemana, kuid on pikas perspektiivis vähenemas, seda osaliselt tänu õpiedu stimuleerimise ja väljalangemise määra vähendamise meetmetele. Õpitulemused jätkavad paranemist, kuid püsib mure võrdsete võimaluste pärast, sest kesiste tulemustega õpilaste osakaal alumises ja ülemises sotsiaalmajanduslikus kvartiilis erineb märkimisväärselt. Kolmanda taseme hariduse omandamine (30–34aastaste vanuserühmas) vähenes 2016. aasta 34,6 %-lt 2017. aastal 33,9 %-le, mis on kaugelt alla 2020. aastaks seatud riikliku eesmärgi 40 %. Hoolimata loodusteaduste, inseneriteaduste, tehnoloogia ja matemaatika valdkonna erialade lõpetajate suurest tööalasest konkurentsivõimest, on nendele erialadele astujate arv väike.

                  (16)

                  Vaatamata Portugali teadus- ja innovatsioonisüsteemi positiivsele arengule viimastel aastatel, eelkõige inimressursi ja teadustoodangu kvantiteedi ja kvaliteedi mõttes, püsivad märkimisväärsed raskused ettevõtete ja teadusasutuste koostöö tugevdamise kultuuri ja tingimuste loomisel. Need hõlmavad tõkkeid teadmiste ja tehnoloogia siirdele ja teadustulemuste turustamisele ning teaduskarjääre, mis ei stimuleeri teadlasi piisavalt otsima „ettevõtliku teadustöö“ võimalusi ja koostöö võimalusi tööstusega. Teadlikkuse edasine suurendamine intellektuaalomandi kohta ja intellektuaalomandi selguse parandamine teadusasutuste ja äriringkondade suhetes võiks aidata kaasa lepinguliste eesmärkide täitmise aja lühendamisele, teaduslike teadmiste rahaks muutmisele ning nende majanduspotentsiaali tõstmisele.

                  (17)

                  Rakendatakse laiapõhjalist strateegiat probleemse vara kiiremaks vähendamiseks. See aitas vähendada viivislaenude osakaalu laenude kogusummas 17,2 %-lt 2016. aasta lõpus 13,3 %-le 2017. aasta neljandas kvartalis. Erilist muret tekitavad äriühingute viivislaenud, sest need moodustavad umbes kaks kolmandikku kõigist viivislaenudest; endiselt on suur ka äriühingute viivislaenude osakaal laenude kogusummas – 25,2 %. Probleemse vara küsimuse lahendamine on väga oluline laenuvõimaluste vabastamiseks uute investeeringute ja kestliku arengu jaoks. Ometi jäävad maksejõuetute äriühingute suhtes kohaldatavad menetlused ja probleemse vara õhuke järelturg oluliseks takistuseks viivislaenude osakaalu vähendamisel. Ehkki kapitali kasv koos kulude vähendamiseks käimasolevate jõupingutustega ning mõned hiljutisemad viivislaenudega seotud positiivsed arengud parandavad finantssektori väljavaateid, on kasumlikkus endiselt madal, avatus riigi võlakohustusega seotud riskidele suur ja kapitalipuhvrid nõrgad.

                  (18)

                  Portugali majanduse üheks suurimaks probleemiks jääb juurdepääs rahastamisele. Stabiilsete rahastamisvõimaluste ja eriti omakapitali hankimist loetakse Portugali ettevõtjate üheks suurimaks probleemiks, mida raskendab veelgi finantsvõimenduse vähendamise surve. Alternatiivsete rahastamisallikate tähtsus on suhteliselt väike. Viimastel aastatel on käivitatud uusi programme ja krediidiliine ning lihtsustatud ärikeskkonda, kuid ikkagi on veel parandamisruumi. Samal ajal püsib kõrgena (kuigi on veidi vähenenud) viivislaenude osakaal ja ettevõtlussektori võlakoormus ning investeerimiskeskkonnale tuleks kasuks kapitali suunamine tootlikumatesse äriühingutesse.

                  (19)

                  Hoolimata edusammudest kodanike ja ettevõtjate igapäevaelu mõjutavates valdkondadevahelistes küsimustes tehtud halduslikul lihtsustamisel, takistavad sektoripõhised regulatiivsed ja haldustõkked ikka veel investeerimist ja vahendite tõhusat jaotust. Sellega seoses on väga vajalikuks sektoripõhiseks reformiks menetluslike töövoogude muutmine, lühendades otsustamistähtaegu, tehes vaikiva heakskiidu põhimõttest erandi üksnes väga piiratud juhtudel ning vahetades välja sellised autoriseerimisskeemid, mis nõuavad „vastutavatelt deklarantidelt“ rohkete dokumentide esitamist. Ehitussektori halduskulud tuleks viia sobivasse vahekorda tegelike kuludega. Kuigi konkurents riigihangete valdkonnas jääb piiratuks, on läbivaadatud riigihangete seadustiku eesmärk edendada läbipaistvust, konkurentsi ja riigihankelepingute paremat haldamist. Jälgida tuleks uute normide rakendamist, sh rangemate normide mõju otselepingute kasutamisele. Ehkki Portugali kohtusüsteem jätkab tõhustumist, jääb probleemiks menetluste kestus halduskohtutes. Peale selle teevad ettevõtjatele ikka veel muret korruptsioon ja läbipaistvuse puudumine. Kuigi on jätkatud edusammude tegemist süüdistuste esitamisel korruptsiooni eest, ei ole jõupingutustel aususe kultuuri parandamiseks riiklikes institutsioonides seni piisavaid tulemusi olnud.

                  (20)

                  Regulatiivsed reformid on olnud pärast finantsabi programmi harvad ning selles kontekstis kokku lepitud reforme kas peatanud või isegi vastupidiseks pööranud. Kontsernidel on keelatud osutada mitmeid kutsealaseid teenuseid. Teatavaid äriteenuseid, eelkõige õigusteenuseid reguleerivad määrused ei ole sama ambitsioonikad kui raamseadus sellistes otsustavates küsimustes nagu õiguslik vorm, osalus, juhtimine, reklaam ja mitmel kutsealal tegutsemine. Ehitusteenuse osutajate tegevusloa ja registreerimise reformi ei ole peaaegu täiendatud paigaldusteenuste kontrolli või ehituskontrolli lõdvendamisega.

                  (21)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Portugali majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta stabiilsusprogrammi, 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Portugalile esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Portugali eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada nii liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (22)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (7) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

                  (23)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta riikliku reformikavaga ja 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 kuni 3,

            SOOVITAB Portugalil võtta 2018. ja 2019. aastal järgmisi meetmeid:

                  1.

                  Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 0,7 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Kasutada juhuslikke tulusid, et kiirendada valitsemissektori võla vähendamist. Tugevdada kulude kontrolli, kulutõhusust ja piisavat eelarvestamist, eelkõige tervishoiusektoris, kus tuleks keskenduda haiglate võlgnevuse vähendamisele. Suurendada riigile kuuluvate ettevõtete finantsilist kestlikkust, suurendades eelkõige nende üldist netotulu ja vähendades võlga.

                  2.

                  Edendada tähtajatute lepingutega töölevõtmist soodustavat ärikeskkonda, sealhulgas vaadata sotsiaalpartneritega konsulteerides läbi asjaomane õigusraamistik. Suurendada täiskasvanud elanikkonna oskuste taset, sh digitaalset kirjaoskust, tugevdades ja laiendades täiskasvanute kvalifikatsiooni tõstmise programmide koolituskomponendi ulatust. Suurendada kõrghariduse omandamist, eelkõige loodusteaduste ja tehnoloogia valdkondades.

                  3.

                  Suurendada maksejõuetus- ja sissenõudmismenetluse tõhusust ning vähendada takistusi viivislaenude järelturul. Parandada ettevõtjate juurdepääsu rahastamisele. Vähendada halduskoormust, lühendades menetluslikke tähtaegu, kasutades rohkem vaikivat heakskiitu ja vähendades dokumentide esitamise nõudeid. Kaotada püsivad regulatiivsed piirangud, tagades rangelt reguleeritud kutsealade raamseaduse nõuetekohase rakendamise. Suurendada halduskohtute tõhusust, muuhulgas lühendades menetluste kestust.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 179, 25.5.2018, lk 1.

         (4)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (6)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.