title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Ungari 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ungari 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/77

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Ungari 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ungari 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta
   2014/C 247/15
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (4) Ungari 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Ungari ajakohastatud lähenemisprogrammi 2013–2016 kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Ungarit nimetati nende liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning ajakohastada avalikku haldust.

               (7)

               Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Ungari suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Ungaris esineb endiselt makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab järelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid. Selleks et vähendada olulisi ohtusid majanduse toimimisele, tuleb eelkõige pöörata jätkuvalt erilist tähelepanu suure negatiivse rahvusvahelise netoinvesteerimispositsiooni käimasolevale kohandamisele ning erasektori ja valitsemissektori suurele võlale nõrga finantssektori ja eksporditulemuste halvenemise kontekstis.

               (8)

               Ungari esitas 30. aprillil 2014 nii oma 2014. aasta riikliku reformikava kui ka 2014. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               2014. aasta lähenemisprogrammis kavandatud eelarvestrateegia eesmärk on viia valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk programmiperioodi lõpuks 2,9 %-lt SKPst 1,9 %-le SKPst. Seda on võimalik saavutada siis, kui see kavandatakse programmiperioodi lõpuossa, ent puudujäägieesmärke tuleb oluliselt tõsta võrreldes eelmise lähenemisprogrammiga. Lähenemisprogrammis kinnitatakse keskpika perioodi eelarvepuudujäägi eesmärgiks 1,7 % SKPst, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Kuid lähtudes ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist, ei saavutata programmiperioodi lõpuks eelduste kohaselt keskpika perioodi eelarve-eesmärki. (Ümberarvutatud) struktuurne eelarvepositsioon peaks 2014. aastal halvenema 1,5 protsendipunkti võrra, kaldudes oluliselt kõrvale keskpika perioodi eelarve-eesmärgist, ning peaks stabiliseeruma 2015. aastal, viidates asjaolule, et keskpika perioodi eelarve-eesmärgi poole liikumisel nõutavast tulemusest jääb puudu 0,5 % SKPst. Kulueesmärk kaldub oluliselt kõrvale nii 2014. kui ka 2015. aastal. (Ümberarvutatud) struktuurne eelarvepositsioon peaks nii 2016. kui ka 2017. aastal veelgi halvenema. Üldiselt on alates 2014. aastast kavandatud oluline kõrvalekaldumine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks mõeldud kohandamiskavast. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võlg järk-järgult, kuid kindlalt vähenema 79 %-lt SKPst 2013. aastal ligikaudu 75 %-le SKPst 2017. aastal. Lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on ajavahemiku 2014–2016 puhul realistlik ja prognoositakse, et SKP kasvab sel ja järgmisel aastal vastavalt 2,3 % ja 2,5 %, võrrelduna komisjoni 2014. aasta kevadprognoosis esitatud 2,3 % ja 2,1 %-ga. 2017. aasta lähenemisprogramm on siiski liiga optimistlik.
               Eelarve-eesmärkidega seotud riskid tasakaalustatakse üldjoontes 2014. aastal, kuid on üha suurenev oht, et puudujääk võib osutuda arvatust suuremaks alates 2015. aastast. Spetsiifilised riskid tulenevad asjaolust, et kulusuhte kavandatud vähendamine peaks toimuma kulude üldise külmutamise abil või kulude piiramisega inflatsioonimäära ulatuses enamike mittekohustuslike kuluartiklite puhul. Komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk 2014. ja 2015. aastal lähenemisprogrammi eesmärkidega identne. Komisjoni prognoos kinnitab olulise kõrvalekaldumise riski keskpika perioodi eelarve-eesmärgist alates 2014. aastast, kuna struktuurne eelarvepuudujääk on 2014. aastal 2,2 % ja 2015. aastal 2,3 %. Lisaks sellele märgitakse komisjoni prognoosis, et ei 2014. ega 2015. aastal peeta kinni võla vähendamise sihttasemest. 2014. aastal peaks struktuurne eelarvepositsioon (1,4 % SKPst) prognoosi kohaselt halvenema rohkem kui on lubatud võlareegli täitmisel (0,5 % SKPst). Lähtudes lähenemisprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et tuleb teha täiendavaid pingutusi struktuurseks konsolideerimiseks, pidades silmas, et alates 2014. aastast kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgist märkimisväärselt kõrvale ja ei peeta kinni võlareeglist.

               (10)

               Keskpika perioodi eelarveraamistikku on tugevdatud seeläbi, et eelarve planeerimiseks mõeldud perioodi pikendati järgmisse eelarveaastasse. Raamistiku tulemuslikkus ja siduv olemus ei ole siiski veel tagatud. Kehtestatud on mõned uued arvulised eelarvereeglid, kuid ei ole kõrvaldatud kavandamisega seotud puudusi, mis on peamiselt seotud süstemaatilise järelkontrolli, maksimaalsete lubatud kõrvalekaldumise tasemete ja rangete korrektsioonimehhanismide puudumisega. Eelarvenõukogu vähesed kohustustused ja analüütiline suutlikkus ei ole veel tasakaalus selle eelarvelise vetoõigusega. Keskpika perioodi eelarveraamistiku edasine tugevdamine ja eelarvenõukogu volituste laiendamine aitaks muuta üldist eelarveraamistiku usaldusväärsemaks, läbipaistvamaks ja tõhusamaks.

               (11)

               Arvestamata keskpanga majanduskasvu rahastamise kava VKEde jaoks, ei ole tavapärane majandusele laenu andmine jätkusuutlikult taastunud. Finantsvaldkonna regulatiivne koormus on veelgi suurenenud, vähendades seeläbi kapitali akumulatsiooni võimet. Sellised meetmed nagu finantstehingute maks on suurendanud sularaha kasutamist majanduses. Eluasemelaenude portfelli olukord on veelgi halvenenud ja viivislaenude suur osakaal kujutab hetkel endast suurimat probleemi finantsvaldkonnas. Portfelli puhastamist takistab kriisilahendusmenetluste vähene tõhusus. Ühtegi uut olulist meedet ei ole võetud pankade bilansist nn rämpsvara kõrvaldamiseks. Väga suur regulatiivne koormus koos viivislaenude suure osakaaluga on viinud laenuandmise suutlikkuse miinimumi. Valitsus on korduvalt teatanud kavatsusest kehtestada uus maksuvabastuskord, et aidata välisvaluutas laenu võtnuid. Enamikel juhtudel ei ole need jõudnud hädasolevate laenuvõtjateni ja seetõttu on sellel negatiivne mõju majapidamiste maksekultuurile, kuna oodatakse riigi täiendavat abi. Finantsvaldkonna reguleerimist ja järelevalvet on tugevdatud seeläbi, et finantsinspektsioon liideti keskpanga struktuuriga ja keskpangale anti ülesanne teha makrotasandi usaldatavusjärelevalvet. Pangakriiside lahendamise korra kehtestamiseks on ettevalmistused alanud.

               (12)

               Kuigi maksumuudatuste sagedus on vähenenud võrreldes eelmise aastaga, ei toimunud olulist edasiminekut äriühingute maksusüsteemi tasakaalustamisel. Osasid kehtivaid valdkonnapõhiseid makse isegi tõsteti. Valdkonniti erinevate maksumäärade kohaldamine takistab vahendite tulemuslikku jaotumist ja mõjub seega negatiivselt majanduskasvule. Maksustamise tööhõivesõbralikumaks muutmiseks on Ungari hakanud kohaldama üksikisiku tulumaksu vabastusemäära ka sotsiaalmaksude puhul, mis peaks eelkõige abistama palgatöötajaid. Pere ainsa ja madala palga saajate maksukiil on üks suurimaid liidus. Vaatamata sellele, et töösuhete kaitse seaduse toetuskõlblikkuse kriteeriume on laiendatud kolme või enama lapsega emadele, on need kriteeriumid põhimõtteliselt jäänud samaks, olgugi et märkimisväärne osa madalapalgalistest jääb seaduse kohaldamisalast välja. Oluline on hinnata kava mõju ja kulutõhusust ning kohandada seda vastavalt vajadustele, et suurendada selle suutlikkust tuua inimesi tööle tagasi. Teatav edasiminek toimus maksustamise nihutamisel tööhõivelt keskkonnale, kuid vaja on veel täiendavaid meetmeid. Kassaaparaatide ühendamine maksuhaldusasutustega edeneb pärast varasemaid korduvaid viivitusi aegamööda. Ungaris on maksukuulekus väga madal, kuna pidevalt jäetakse töö deklareerimata ja ei täideta käibemaksu nõudeid. Kontrollimeetmeid tuleb tugevdada eelkõige selleks, et tugevdada käibemaksupettuse vastast võitlust.

               (13)

               Noorte töötuse määr on 2013. aastal langenud, samas kui mittetöötavate ja mitteõppivate noorte osakaal on kasvanud. Riiklike tööturuasutuste harukontorite tõhus koostöö haridusasutuste ja kohalike sidusrühmadega võiks parandada jõudmist nende sihtrühmadeni. Riiklike tööturuasutuste suutlikkuse suurendamine, sealhulgas kliendiprofiili süsteemi ettevalmistamine, on alanud. Teisalt tuleb hinnata aktiivse tööturupoliitika meetmeid, et mõõta nende tõhusust ja tulemuslikkust ning vajaduse korral neid kohandada, et ebasoodsas olukorras olevatel rühmadel oleks võimalik paremini tööturule pääseda. Tugevdada on vaja mitmete tööturu- ja sotsiaalmeetmete (ühiskondliku töö programm, töötushüvitised ja sotsiaalabi) aktiveerimisosa. Ühiskondliku töö programm kasutab ära suurema osa tööhõivemeetmete eelarvevahenditest, kuid 2013. aastal suutis 11,54 % selles osalenutest naasta pärast programmi lõppu avatud tööturule. See tõstatab küsimuse, kas programmi peaks kohandama näiteks seeläbi, et luuakse kestvama töösuhte kindlustamiseks tugevam seos aktiveerimise, koolitamise ja tööotsingu puhul osutatava abi vahel. Naiste osalemist tööturul ergutatakse tasulise vanemapuhkuse suurema paindlikkuse ning lapsehoiuteenuste pakkumise abil, kuid tuleb teha veel jõupingutusi, kuna tööhõive tase naiste hulgas on allpool 60 %. Töötushüvitist on õigus saada lühemal perioodil kui kulub keskmiselt aega töökoha leidmiseks. Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus elavate inimeste arv on Ungaris tasapisi suurenenud ja praegu moodustavad nad peaaegu kolmandiku kogu rahvastikust. Vaesus mõjutab ebasoodsas olukorras olevaid rühmi ja kogukondi, eelkõige lapsi ja romasid jätkuvalt ebaproportsionaalselt. Sotsiaalse kaasatuse strateegia on kehtestatud, kuid enamike valdkondade poliitikameetmed ei aita süsteemselt saavutada strateegias kindlaks määratud eesmärke. Vaesuse tulemuslikuks vähendamiseks on vaja integreeritud ja ühtlustatud poliitikameetmeid.

               (14)

               Ungari ärikeskkonda iseloomustavad õigusraamistiku sagedased muutused ja piiratud konkurents üha rohkemates valdkondades. Teenustevaldkonnas on kehtestatud uued tõkked ja olemasolevaid ei ole eemaldatud (nt seoses ravimite, jäätmekäitluse, mobiilimaksete, tubaka jaemüügi ja õpikutega). Investeeringud on vähenenud eriti palju nendes valdkondades, kus viimastel aastatel on kehtestatud valdkonnapõhised lisamaksud. Ajavahemikul 2010–2013 vähenes investeeringute nominaalväärtus energiavaldkonnas 44 %, finantsvaldkonnas 28 % ja sidevaldkonnas 18 % võrra, ent kokkuvõttes suurenes 3,4 %. Teataval määral on edu saavutatud konkurentsi tõhustamisel riigihangete valdkonnas, kuid vaja on täiendavaid jõupingutusi. E-hanke ulatuslikuma kasutamisega saaks oluliselt kulusid säästa, parandada riigihangete läbipaistvust ja tõhustada konkurentsi. Samme on astutud ausust edendavate strateegiate rakendamisel ja paremate läbipaistvusstandardite kasutamisel riigiasutustes, kuid tulemuslikuks võitlemiseks korruptsiooniga tuleb veel täiendavalt pingutada.

               (15)

               Haridussüstemist varakult lahkujate osakaal suureneb, kuid selle vältimiseks mõeldud strateegia vastuvõtmist on korduvalt edasi lükatud. Tuleb teha täiendavaid pingutusi, et anda õpilastele tööturul vajalikud põhioskused, pädevus ja kvalifikatsioon. Võrdne juurdepääs kvaliteetsele tavaharidusele on endiselt tõsine probleem ebasoodsas olukorras olevatele lastele, eelkõige romade jaoks. Uus kutseharidusseadus, mis muu hulgas võtab kasutusele uue kaheosalise hariduse mudeli, on kehtestatud eesmärgiga vähendada ikka veel rasket üleminekut haridussüsteemist tööturule. Seaduse mõjusid tuleb tähelepanelikult jälgida.

               (16)

               Ungari jätkas 2013. ja 2014. aastal lõpptarbija elektri- ja gaasihindade vähendamist. Need hinnakärped ja energiaettevõtetele lisandunud maksukoormus on negatiivselt mõjutanud energiatarnijate suutlikkust kulusid, energiainvesteeringuid ja võrguhoolduskulusid katta. Praegu on kodumajapidamiste energiamahukus üks kõrgeimaid ELis, mis tähendab, et energiatõhusust saab eelkõige parandada elamumajanduses. Endiselt tekitab muret see, et energeetikasektorit reguleerival asutusel puudub iseseisvus võrgule juurdepääsu tingimuste ja tariifide kehtestamisel. Ühistranspordiettevõtete korralduse ühtlustamiseks on astutud samme, kuid jätkusuutlikkust saaks veelgi parandada tegevuskulude optimeerimise ja tariifisüsteemi muutmise abil.

               (17)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Ungari majanduspoliitikat. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Ungari eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–7.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (19)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1, 2, 3 ja 5,

         SOOVITAB Ungaril võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Komisjoni 2014. aasta kevadprognoosile tuginedes tugevdada 2014. aasta eelarvemeetmeid, täpsemalt võla vähendamise nõuet, võttes arvesse stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega võrreldes tekkivat lõhet. 2015. aastal ja pärast seda tugevdada oluliselt eelarvestrateegiat, et tagada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamine ja ka võla vähendamise nõude täitmine, et hoida valitsemissektori võlasuhe püsivas langustendentsis. Tagada keskpika perioodi eelarve-eesmärkide siduv iseloom, tehes süstemaatilist järelkontrolli arvuliste eelarvereeglite täitmise ja korrigeerivate mehhanismide kasutamise üle. Suurendada riigi rahanduse läbipaistvust, muu hulgas laiendades eelarvenõukogu volitusi ja nõudes, et regulaarselt koostataks makromajanduslikke eelarveprognoose ja hinnataks tähtsamate poliitikaettepanekute eelarvelist mõju.

               2.

               Aidata taastada tavapärane majandusele laenu andmine, muu hulgas täiustades maksude kujundamist ja vähendades finantsasutuste maksukoormust. Kohandada finantstehingute maksu, et sääste ei suunataks pangandussektorist kõrvale, ja suurendada stiimuleid elektrooniliste makseviiside kasutamiseks. Analüüsida portfellide puhastamise tõkkeid ja need eemaldada, karmistades muu hulgas restruktureeritud laenude rahastamise eeskirju, kõrvaldades tõkked tagatise sundtäitmiselt ning kiirendades ja tõhustades maksejõuetusmenetlusi. Selleks tuleb tihedalt konsulteerida huvirühmadega uute poliitiliste algatuste küsimustes ja hoolitseda selle eest, et uued poliitikameetmed oleks sihipärased ja ei suurendaks laenuvõtjate moraaliriski. Tugevdada täiendavalt finantsvaldkonna reguleerimist ja järelevalvet.

               3.

               Tagada stabiilne, tasakaalustatum ja ühtlustatum äriühingute maksusüsteem, kaotades järk-järgult moonutavad valdkonnapõhised maksud. Vähendada madalapalgaliste maksukiilu muu hulgas keskkonnamakse tõhustades. Võtta meetmeid maksukuulekuse parandamiseks, ennekõike vähendada käibemaksupettust, ning vähendada selle üldisi kulusid.

               4.

               Tugevdada sihtotstarbelisi aktiivse tööturupoliitika meetmeid, muu hulgas kiirendades riigi tööturuasutuse kliendiprofiili koostamise süsteemi kasutuselevõttu. Kehtestada kavandatud noorte juhendamisvõrgustik ning paremini noorteni jõudmiseks koordineerida selle tegevust haridusasutuste ja kohalike sidusrühmade abil. Vaadata läbi ühiskondliku töö programm, et hinnata selle tulemuslikkust töökoha leidmisel ning täiendavalt tugevdada programmi aktiveerimise elemente. Kaaluda töötushüvitise saamise perioodi pikendamist, võttes arvesse töö leidmiseks kuluvat keskmist ajavahemikku ning seost aktiveerimismeetmetega. Suurendada sotsiaalabi piisavust ja ulatust, samas tugevdades selle seost aktiveerimismeetmetega. Vaesuse leevendamiseks rakendada ühtlustatud ja integreeritud poliitikameetmeid, eesmärgiga oluliselt vähendada vaesust eelkõige laste ja romade seas.

               5.

               Stabiliseerida õigusraamistik ja tugevdada turukonkurentsi, muu hulgas kõrvaldades tõkked teenuste valdkonnas. Astuda julgemaid samme riigihangete konkurentsi ja läbipaistvuse suurendamiseks, sealhulgas e-hangete parema kasutamise abil, ning korruptsiooni ja üldise halduskoormuse täiendavaks vähendamiseks.

               6.

               Rakendada haridussüsteemist varakult lahkumise ennetamise riiklikku strateegiat, keskendudes kutseharidussüsteemist lahkujatele. Kehtestada süsteemne käsitlusviis kaasava tavahariduse edendamiseks ebasoodsas olukorras olevates rühmades, eelkõige romade seas. Toetada üleminekut hariduse erinevate etappide vahel ja üleminekut tööturule ning jälgida tähelepanelikult kutseharidusreformi rakendamist. Rakendada kõrgharidusreform, mis võimaldab kolmanda taseme haridust rohkematele inimestele, eelkõige ebasoodsas olukorras olevatele tudengitele.

               7.

               Jälgida, kuidas energiahindade reguleerimine mõjub elektri- ja gaasituru investeeringutele ja konkurentsile. Astuda täiendavaid samme, et tagada riikliku reguleeriva asutuse iseseisvus võrgutariifide ja -tingimuste kehtestamisel. Võtta meetmed energiatõhususe suurendamiseks eelkõige elamumajanduses. Täiendavalt suurendada transpordisüsteemi jätkusuulikkust, muu hulgas vähendades tegevuskulusid ja vaadates läbi riigi omandis olevate transpordiettevõtete tariifisüsteemi.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta aastaks 2014 (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 37.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus (EL) 2016/1111, 6. juuli 2016, toidus leiduva nikli seire kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               8.7.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 183/70

         KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2016/1111,
   6. juuli 2016,
   toidus leiduva nikli seire kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nikkel on metall, mida esineb maapinnal rohkesti. Looduslikel ja inimtegevusest tulenevatel põhjustel leidub niklit toidus ja joogivees.

               (2)

               Kreeka Toiduohutusamet palus Euroopa Toiduohutusametil (edaspidi „EFSA“) hinnata toidus, eriti köögiviljas sisalduvast niklist tulenevat ohtu inimeste tervisele.

               (3)

               Toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev EFSA teaduskomisjon (edaspidi „CONTAM“) otsustas laiendada ohu hindamist joogiveele ja võttis vastu teadusliku arvamuse toidu ja joogivee niklisisaldusega seotud rahvatervise ohtude kohta (1). Kõnealuse arvamuse kohaselt käsitatakse nikliga kroonilise suukaudse kokkupuute riski iseloomustamisel kriitilise mõjuna reproduktiiv- ja arengutoksilisust. Kriitilise mõjuna nikli suhtes tundlikele inimestele ägedal suukaudsel kokkupuutel nikliga tehti kindlaks ekseemipuhangud ja allergiliste reaktsioonide halvenemine.

               (4)

               Toidus ja joogivees leiduva nikli kohta koguti andmeid 15 Euroopa riigis. Kuna 80 % andmetest koguti ühes liikmesriigis, oleks vaja suurema geograafilise ulatusega andmekogumit, et kontrollida kogu liidus nikli esinemist toidus.

               (5)

               Teatavate toidugruppide kohta, mida EFSA teaduslikus arvamuses käsitati toidu kaudu kokkupuute peamiste allikatena, oli olemas ainult piiratud hulgal andmeid. Pidades silmas võimalikke tulevasi riskijuhtimismeetmeid, oleks soovitav saada parem ülevaade selliste toidukaupade niklisisaldusest, mis kuuluvad nendesse toidugruppidesse,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid peaksid toidukäitlejate ja teiste huvitatud isikute aktiivsel osalusel tegema seiret nikli sisalduse üle toidus aastatel 2016, 2017 ja 2018. Seire peaks keskenduma teraviljale, teraviljasaadustele, imikute piimasegule, jätkupiimasegule, imikutele ja väikelastele ette nähtud teraviljapõhistele töödeldud toitudele, imikutoidule, spetsiaalselt imikutele ja väikelastele mõeldud, meditsiiniliseks eriotstarbeks ette nähtud toiduainetele, toidulisanditele, kaunviljadele, pähklitele ja õliseemnetele, piimale ja piimatoodetele, alkohoolsetele ja mittealkohoolsetele jookidele, suhkrule ja kondiitritoodetele (sh kakao ja šokolaad), puuviljadele, köögiviljadele ja köögiviljatoodetele (sh seened), kuivatatud teelehtedele, taimeteede valmistamiseks kasutatavate muude taimede kuivatatud osadele ning kahepoolmelistele molluskitele.

               2.

               Proovivõtukord peaks vastama komisjoni määruse (EÜ) nr 333/2007 (2) sätetele, et tagada proovide representatiivsus kontrollitava partii suhtes.

               3.

               Proove tuleks analüüsida sellisel kujul, nagu neid turustatakse. Nikli üldsisalduse analüüs tuleks teha vastavalt standardile EN 13804: 2013 „Foodstuffs — Determination of elements and their chemical species. General considerations and specific requirements“, kasutades eelistatult analüütilist meetodit, mis põhineb ahiaatomiabsorptsioonspektromeetrial (FAAS) või grafiitahi-aatomiabsorptsioonspektromeetrial (GFAAS), induktiivsidestusega plasma aatomiemissioonspektromeetrial (ICP-OES) või massispektromeetrial (ICP-MS).

               4.

               Liikmesriigid, toidukäitlejad ja muud huvitatud isikud peaksid esitama EFSA-le seireandmeid (üldkaalu põhjal) koos teabega ning EFSA sätestatud elektroonilises vormis, et oleks võimalik koostada ühtne andmebaas hiljemalt 1. oktoobriks 2016, 2017 ja 2018. Sellised olemasolevad esinemisandmed eelmiste aastate kohta, mida ei ole veel esitatud, tuleks edastada sama korra kohaselt esimesel võimalusel.

      Brüssel, 6. juuli 2016

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Vytenis ANDRIUKAITIS

      (1)  Toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev Euroopa Toiduohutusameti teaduslik komisjon (CONTAM), 2015. Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of nickel in food and drinking water („Teaduslik arvamus toidus ja joogivees leiduva nikli tõttu rahvatervist ähvardavate riskide kohta“). EFSA Journal 2015;13(2):4002, 202 lk. doi:10.2903/j.efsa.2015.4002.

      (2)  Komisjoni 28. märtsi 2007. aasta määrus (EÜ) nr 333/2007, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid mikroelementide ja toidu töötlemisel tekkivate saasteainete sisalduse kontrolliks toiduainetes (ELT L 88, 29.3.2007, lk 29).


title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Prantsusmaa 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/42

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Prantsusmaa 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   2014/C 247/09
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (4) Prantsusmaa 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Prantsusmaa 2014. aasta eelarvekava kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nende liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida, nimetati ka Prantsusmaad.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Prantsusmaa suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Prantsusmaal esineb jätkuvalt makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab erijärelevalvet ja millega seoses tuleb võtta otsustavaid poliitikameetmeid. Meetmeid tuleb võtta pidevalt seoses kaubandusbilansi ja konkurentsivõime halvenemise ning valitsemissektori kõrge võlataseme tagajärgedega.

               (8)

               Komisjon esitas 5. märtsil 2014 soovituse, et Prantsusmaa teeks täiendavaid jõupingutusi ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohase nõukogu soovituse täielikuks järgimiseks.

               (9)

               Prantsusmaa esitas 7. mail 2014 nii oma 2014. aasta riikliku reformikava kui ka 2014. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               2014. aasta stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2015. aastaks ja saavutada keskpika perioodi eesmärk 2017. aastaks. Stabiilsusprogrammis on kinnitatud eelmist keskpika perioodi eesmärki – struktuurselt tasakaalustatud eelarve –, mis on stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutust rangem. Stabiilsusprogrammiga on kavas viia eelarvepuudujääk 2015. aastal 3 %-ni SKPst, mis ületab nõukogu 21. juuni 2013. aasta soovituses seatud eesmärgi. Pärast seda on kavandatud (ümberarvutatud) iga-aastane edasiminek keskpika perioodi eesmärgi suunas aeglasem kui miinimumnõudena ettenähtud 0,5 % SKPst. Kokkuvõttes on stabiilsusprogrammis sätestatud eelarvestrateegia eesmärk vaid osaliselt kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Stabiilsusprogrammis on prognoositud, et valitsemissektori võlg saavutab tipptaseme 2014. ja 2015. aastal, mil see on 95,6 % SKPst, ning hakkab seejärel langema, jõudes 2017. aastal 91,9 % protsendini. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2014. aasta puhul realistlik ja 2015. aasta puhul veidi optimistlik – prognoositakse, et SKP kasvab sel ja järgmisel aastal vastavalt 1,0 % ja 1,7 %, võrreldes komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosis esitatud 1,0 % ja 1,5 %-ga. Riigi rahanduse kõrgem sõltumatu nõukogu (pr k Haut Conseil des Finances Publiques) avaldas 2014. aasta aprillis arvamuse stabiilsusprogrammi makromajandusliku stsenaariumi kohta. Stabiilsusprogrammis kirjeldatakse mitmeid lisameetmeid 2014. aastaks, mille hulgas on ministeeriumide eraldiste tühistamine vastuvõetava lisaeelarvega ja valitsuse väljakuulutatud 50 miljardi eurose säästuplaani esimesed tulemused.
               Selle põhjal ja võttes arvesse ka asjaolu, et eelarvet konsolideeriti 2013. aastal rohkem kui komisjoni soovituse väljaandmise ajal eeldati, saab stabiilsusprogrammi üldjoontes pidada komisjoni soovitust arvesse võtvaks. Eelarve konsolideerimise meetmed ei ole piisavalt üksikasjalikud, et veenvalt tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2015. aastal, mida kinnitab ka komisjoni prognoos, et järgmisel aastal on puudujääk 3,4 % SKPst ja et struktuuriline kohandamine ei saavuta kaugeltki nõukogu soovitatud taset. Lisaks sellele on oht, et majanduskasv võib osutuda eeldatust väiksemaks, mis mõjutab omakorda valitsuse eesmärkide saavutamist. Osa stabiilsusprogrammis esitatud täiendavatest meetmetest 2014. aastaks ei ole veel vastu võetud ja 2015. aastaks kavandatud säästmise maht on väga suur. Komisjoni prognoosile tuginedes jääb eelarve konsolideerimine ajavahemikul 2013–2014 0,2 protsendipunktiga SKPst miinusesse, kui pidada silmas struktuurse eelarvepositsiooni (korrigeeritud) muutust, ja vähemalt 0,1 protsendipunktiga SKPst, kui pidada silmas nõukogu soovituse esitamise ajal vajalikuks peetud meetmete mahtu. Lähtudes stabiilsusprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et eelarvestrateegiat toetavaid meetmeid tuleb rohkem täpsustada ning et teha tuleb veel jõupingutusi nõukogu määruse täitmiseks ja selleks, et pärast seda tagada asjakohane edasiminek keskpika perioodi eesmärgi suunas. Eelkõige tuleks täiendavaid meetmeid täpsustada 2014. aasta kohta kavandatavas eelarve muutmise seaduses.

               (11)

               Võttes arvesse püsivalt suurt ja kasvavat valitsemissektori võlga ning asjaolu, et ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtaega on pikendatud 2015. aastani, on veelgi olulisem, et 2014. aasta eelarvet rakendataks rangelt ja 2015. aastal tehtaks ulatuslikke jõupingutusi eelarve konsolideerimiseks. Eelkõige peaksid avaliku sektori kulud kasvama palju aeglasemalt kui eelnevatel aastatel, nagu on kavandanud valitsus. Seetõttu on vaja veelgi täpsustada kulude vähendamise strateegiat, intensiivistades käimasolevat avaliku sektori kulude läbivaatamist ja vaadates vajaduse korral ümber ka valitsuse tegevuse piirid. Lühikeses perspektiivis ei õnnestu märkimisväärset kokkuhoidu saavutada ilma oluliselt vähendamata sotsiaalkindlustuskulude kasvu, mis moodustavad ligi poole avaliku sektori kuludest.
               See eeldab tervishoiu- ja pensionikulude kärpimist, näiteks julgemalt iga-aastaste tervishoiukulude sihtide seadmise ning pensionide ja muude sotsiaaltoetuste ajutise külmutamise teel, nagu valitsus praegu kavandab teha. Lisaks peaks kavandatav uus detsentraliseerimisseadus ühtlustama erinevad haldustasandid Prantsusmaal, mis aitaks ära hoida haldustegevuse kattumist ning saavutada täiendavat sünergiat, suurendada tõhusust ja kokkuhoidu eri haldustasandite ühendamise või ärakaotamise teel. Sellega seoses tuleb märkida, et stabiilsusprogrammis esitatud struktuurireformid jõustuvad alles keskpika perioodi jooksul, kuigi kavandatud ajakava on pärast stabiilsusprogrammi esitamist ettepoole toodud, ja nende rakendamisega on seotud märkimisväärsed riskid. Ka kontrolli kohalike omavalitsuste kulude üle tuleks tugevdada, sh pannes piiri kohalike omavalitsuste maksutulu iga-aastasele kasvule, võttes arvesse mitmetele kohalikele maksudele kehtivaid ülemmäärasid ja samal ajal viia järjekindlalt ellu plaani vähendada keskvalitsuselt saadavat toetust. Lisaks sellele, et kokkuhoid on vaja saavutada lühema aja jooksul, on murekoht ka riigi rahanduse jätkusuutlikkus pikaajalises perspektiivis.
               Kuigi avaliku sektori tervishoiukulud on viimastel aastatel kontrolli all hoitud, tuleb tervishoiusüsteemi kulutõhususe parandamiseks täiendavaid jõupingutusi teha. Eelkõige on vaja rakendada lisameetmeid kulude piiramiseks, kuna keskmises ja pikas perspektiivis on tervishoiusüsteemis oodata kulude olulist kasvu. Tõhusust tuleks suurendada sellistes valdkondades nagu ravimi- ja halduskulud, aga ka haiglaravi. Lõpetuseks, 2013. aasta detsembris võeti vastu pensionireform, mille eesmärk on tagada süsteemi jätkusuutlikkus pikas perspektiivis. Pensionireformist aga ei piisa süsteemi puudujäägi, eeskätt riigiametnike ja mõnede riigi kontrolli all olevate äriühingute töötajate pensionifondide puudujäägi kõrvaldamiseks ning kokkuvõttes vähendavad Prantsusmaa ametiasutuste prognooside kohaselt uued pensionimeetmed süsteemi kogupuudujääki ainult poole võrra 0,5 %-ni SKPst 2020. aastaks. Lisaks on suur oht, et kohanduse maht võib muutuda, kuna nende prognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium võib osutuda liiga optimistlikuks. Äsja loodud pensionide järelevalve komitee (pr k Comité de suivi des retraites) peaks tagama, et süsteemi puudujääk järk-järgult kõrvaldatakse.

               (12)

               Prantsusmaa kuulub nende liikmesriikide hulka, kus tööjõukulud on kõige suuremad. Tööjõu suur maksukoormus vähendab eelkõige ettevõtete kasumlikkust ja koormab tööhõivet. Selleks et parandada kulupõhist konkurentsivõimet, on valitsus käivitanud hulga algatusi, et tööjõu maksukoormust vähendada. 2012. aasta detsembris võeti vastu konkurentsivõime ja tööhõive maksusoodustus (CICE), mis kujutab endast tööjõukulude vähendamist palkade puhul, mis jäävad allapoole 2,5-kordse miinimumpalga piiri. 2014. aasta jaanuaris teatati tööjõukulude vähendamisest veel 10 miljardi euro võrra „vastutuse võtmise ja solidaarsuspakti” osana. Need kaks meedet annavad kokku 30 miljardit eurot ehk 1,5 % SKPst, mis vastab ettevõtete maksukoormuse kasvule aastatel 2010–2013 ning mis vähendaks ainult poole võrra vahet Prantsusmaa ja euroala keskmise vahel tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete taseme osas. Peale selle saavad eksportivad ettevõtjad, kes tavaliselt maksavad suurt palka, CICEst vähem kasu kui ettevõtjad, kes ei ekspordi, mis vähendab selle meetme mõju konkurentsivõime suurendamisele. Vastutuse võtmise ja solidaarsuspakt sisaldab tööjõukulude vähendamist madalate palkade puhul ja ühte meedet, mis on mõeldud palkade jaoks, mis jäävad 1,6- ja 3,5-kordse miinimumpalga vahemikku. Viimasel meetmel, mis peaks jõustuma 2016. aastal, oleks otsesem mõju eksportivatele ettevõtjatele. Palgakujundus Prantsusmaal kipub viima palgastruktuuri moonutamiseni ja piirama ettevõtete võimalusi majandusliku olukorra halvenedes palkasid kohandada. Sotsiaalkaitse rahastamise kõrgem nõukogu (pr k Haut Conseil du financement de la protection sociale) on hinnanud seda, millist mõju avaldavad tööhõivele erinevaid sotsiaalmaksevabastusi hõlmavad stsenaariumid, kuid nende mõju palkade kujunemisele ja konkurentsivõimele ei ole eriti uuritud.
               Kuigi miinimumpalka saavatele töötajatele on ette nähtud ulatuslikke maksevabastusi, on miinimumpalgaga tööjõu kulud siiski suured. Need maksevabastused aitasid kaasa tööjõukulude piiramisele 2013. aastal, mis on positiivne, kuid miinimumpalga tase Prantsusmaal on endiselt kõrge, võrreldes teiste liikmesriikidega. Miinimumpalka tuleks seetõttu edasi arendada viisil, mis toetaks konkurentsivõimet ja töökohtade loomist. Prantsusmaal on vähe erandeid seadusega ettenähtud miinimumpalgast ja teha saaks täiendavaid jõupingutusi, et vähendada tööjõukulusid kaitsetumate elanikerühmade puhul.

               (13)

               Globaalsel tasandil on Prantsusmaa rahvusvahelistes ettevõtluskeskkonna edetabelites langenud. Kuigi 2013. juulis käivitatud lihtsustamisalgatuse raames on tehtud jõupingutusi, et ettevõtjate ja haldusasutuste suhteid parandada, tuleb ettevõtluskeskkonda siiski veel soodsamaks muuta. Peale selle tuleb hulk lihtsustamisplaanis kavandatud meetmeid veel välja töötada ja rakendada. Eriti tuleks tähelepanu pöörata tööseadustiku normidele ja raamatupidamiseeskirjadele, mis on seotud ettevõtete suurusega ja takistavad Prantsusmaa ettevõtete kasvamist. Need normid võivad olla põhjuseks, miks VKEdel on raske kasvada nii suureks, et nad saaksid eksportida ja uuendusi sisse viia. Poliitikaalgatused, mille eesmärk on suurendada erasektori äriühingute kulutusi teadus- ja arendustegevusele ning edendada innovatsiooni, eelkõige teadusuuringutega seotud maksusoodustus ja konkurentsivõimekeskused, on siiani vastakaid tulemusi andnud. Tööstussektori osakaalu vähenemine Prantsusmaa erasektoris on eraettevõtete puhul viinud teadus- ja arendustegevusega seotud kulutuste püsimiseni endisel tasemel, hoolimata sellest, et ettevõtete tasandil on tehtud märkimisväärseid pingutusi. Selle tagajärjel finantseeritakse suur osa teadus- ja arendustegevusega seotud kulutustest riigi rahast, kas otse riiklikult rahastatud teadustööna või kaudselt toetuste kaudu. Olemasolevaid vahendeid tuleks tõhusamaks muuta, et suurendada eraettevõtete kulutusi teadus- ja arendustegevusele ja edendada innovatsiooni erasektoris. Eriti tuleks konkurentsivõimekeskustele eraldatud vahendeid paremini kasutada mastaabisäästu suurendamiseks ja innovatsiooni levitamise parandamiseks. Lisaks võiks selle poliitika tõhusust suurendada, võimaldades neil keskustel muutuda tõelisteks ettevõtete võrgustikeks, mille positiivne mõju kanduks üle ka mujale. Lõpetuseks, teadusuuringutega seotud maksusoodustuse kulu jõuab prognooside kohaselt 2014. aastal 5,8 miljardi euroni (peaaegu 0,3 % SKPst). Olenemata selle meetme kulukusest ei ole läbi viidud järelhindamist selle mõju kohta teadus- ja arendustegevusele, võttes arvesse viimaseid reforme.

               (14)

               Kuigi teatavate kutsealade puhul (nt veterinaarid, raamatupidajad) on õigusliku vormiga, osalusnõuetega ja tasudega seotud tõkked kõrvaldatud ning hiljutise tarbimisseadusega võeti vastu uued meetmed konkurentsivõime parandamiseks, on mõnedele kutsealadele sisenemine ja nende praktiseerimine endiselt küllaltki raske (nt taksojuhid, tervisesektor, notarid ja õiguselukutsed laiemalt). Paljude kutsealade puhul (arstid, apteekrid, jne) takistab kutsealale sisenemise suhtes kohaldatav numerus clausus’e põhimõte juurdepääsu teenustele ning selle võiks ümber vaadata ilma, et see kahjustaks teenuste kvaliteeti ja ohutust. Tänaseni ei ole koostatud põhjalikku hinnangut selle kohta, kui vajalikud ja proportsionaalsed on reguleeritud kutsealade suhtes kehtivad piirangud. Jaemüügisektoris kehtivad jätkuvalt müügipunkti avamiseks loa taotlemisel koormavad nõuded, mis tulenevad eelkõige linnaruumi planeerimise normidest, ja kahjumiga müügi keeld, mille mõju konkurentsivõimele ja tarbijatele on negatiivne. Siiani ei ole Prantsusmaal vastu võetud konkreetseid meetmeid jaemüügisektoris turule sisenemise tõkete kõrvaldamiseks. Mittekodutarbijate puhul on hakatud järk-järgult loobuma elektri ja gaasi reguleeritud hindadest. Kodumajapidamiste puhul jätkub aga hindade reguleerimine ning elektri puhul jäävad hinnad alla kulutaseme ja teiste tarnijate juurdepääs turule on piiratud. Energiaühenduste vallas tuleks lõpule viia käimasolevad projektid (eelkõige ühendus Hispaaniaga), et tugevdada elektri- ja gaasiühendusi naaberriikidega. Raudteesektoris takistavad turule sisenemise tõkked jätkuvalt turu tõhusat toimimist. Prantsusmaa ei ole avanud kodumaist reisirongiliikluse turgu konkurentsile, v.a. rahvusvaheliste liinide puhul, kus on vähe uusi turule tulijaid. Prantsusmaa on alustanud raudteesüsteemi reformi, et muuta selle rahastamine jätkusuutlikuks. Seaduseelnõu esitati 2013. aasta oktoobris ja on praegu parlamendi menetluses. Kavandatud meetmete hulka kuulub täieõigusliku taristuettevõtja loomine vertikaalselt integreeritud struktuuri raames, kuhu kuulub ka turgu valitsev ettevõtja. See uus struktuur võib takistada alternatiivsete ettevõtjate juurdepääsu raudteevõrgule.

               (15)

               Üldine maksukoormus on Prantsusmaal suur ja see kasvab veelgi. 2013. aastal oli maksude suhe SKPsse 45,9 %, mis on liidus üks kõrgemaid, ja see on 3,3 protsendipunkti kasvanud sellest ajast saadik, kui 2010. aastal algas eelarve konsolideerimine. Seda arvesse võttes on erikomitee (pr k Assises de la fiscalité) aidanud ette valmistada maksusüsteemi reformi. Siiani on tehtud vähe edusamme seadusega ette nähtud üksikisiku ja ettevõtte tulumaksu määrade alandamisel ja käibemaksu tõhususe suurendamisel. Selle asemel on pikendatud suurtele ettevõtetele kehtestatud ajutise lisamaksu kehtivust kuni 2015. aastani ja selle tagajärjel tõuseb seadusega ettenähtud ettevõtte tulumaksu kogumäär 38,1 %-ni (seaduses sätestatud määr 33,3 % on juba üks liidu kõrgemaid). Valitsus on teatanud ettevõtete solidaarsussotsiaalmaksete järkjärgulisest kaotamisest („C3S”) ja seaduses sätestatud tulumaksu määra järkjärgulisest vähendamisest 28 %-le 2020. aastaks. Selle meetme täpsema ajastuse kohta andmed puuduvad. Viimase aasta jooksul on tehtud ka mõningaid edusamme tulumaksukulude vähendamisel ja ühtlustamisel. Kuigi keskkonnamaksude valdkonnas on toimunud teatav areng (nt järkjärguline CO2-maksu (pr k contribution climat energie) kehtestamine), on keskkonnamaksude osakaal SKPs jätkuvalt väike. Eelkõige tuleb märkida, et aktsiisid ei ole Prantsusmaal seotud inflatsiooniindeksiga ja endiselt kehtivad mõned olulised keskkonnale kahjulikud toetused, nagu näiteks diislikütuse aktsiisi soodusmäär. 2013. aastal ei ole võetud ettevõtete maksustamisega seoses täiendavaid meetmeid võlgnevuse soodustamise kaotamiseks, selleks et ära hoida erasektori võlataseme edasist tõusu.

               (16)

               Kuigi Prantsusmaal on võetud hulk poliitikameetmeid, jätkus 2013. aastal olukorra halvenemine tööturul ja sellega on seotud suured probleemid. 2013. aastal jätkus tööpuuduse kasv 10,3 %-ni (võrreldes 7,5 %-ga 2008. aastal). Prantsusmaa tööturg on endiselt killustatud ja ajutiselt töölt alalisele tööle ülemineku võimalusi on vähe (ajutiselt töölt alalisele tööle ülemineku tõenäosus oli 2010. aastal üksnes 10,6 % võrreldes liidu keskmise näitajaga 25,9 %). Tööhõive kindlustamist käsitlevale kutsealaülesele kokkuleppele tuginedes võeti 2013. aasta mais vastu seadus. Kuigi see reform on samm õiges suunas, on selle mõju siiani olnud ebaühtlane. Nimelt on ainult üksikud ettevõtted kasutanud seadusega loodud korda ettevõtte tasandil kokkulepete sõlmimiseks, et muuta töötingimused majandusraskuste korral paindlikumaks. Tegelike vallandamiste arv, mille puhul on kohtusse pöördutud, on aga märkimisväärselt langenud. 2014. aastal toimusid küll läbirääkimised sotsiaalpartneritega töötushüvitiste süsteemi reformi üle, kuid uus kokkulepe tõenäoliselt ei vähenda süsteemi puudujääki oluliselt. Töötushüvitiste süsteemi kogupuudujääk, mis oli 2013. aastal peaaegu 1 % SKPst, tingib vajaduse võtta süsteemi jätkusuutlikkuse tagamiseks täiendavaid struktuurimeetmeid. Teatavaid elemente, nagu toetuskõlblikkuse tingimused, hüvitiste järkjärguline vähendamine aja jooksul või palgaasendusmäärad kõrgeimapalgaliste töötajate puhul, kohandati üksnes vähesel määral pärast viimast kokkulepet sotsiaalpartnerite vahel 2014. aasta märtsis ja neid tuleks veelgi enam muuta, et tagada töötamiseks piisavad stiimulid. Tänu järjestikustele pensionireformidele on 55–64-aastaste töötajate tööhõive määr viimase kolme aasta jooksul pidevalt tõusnud.
               Tööhõive määr Prantsusmaa eakamate töötajate hulgas (45,6 % 2013. aastal) jääb aga oluliselt alla liidu keskmise (4,5 protsendipunkti madalam) ja ainult 55 % eakamatest töötajatest Prantsusmaal lähevad pensionile vahetult pärast töötamist (2008–2011). Selle tulemusena on eakamate töötajate töötuse määr viimastel aastatel märgatavalt tõusnud. Seetõttu tuleb tugevdada meetmeid selle elanikerühma töölesobivuse parandamiseks ja vaadata läbi stiimulid, mis julgustaksid neid tööd jätkama või tööle naasma.

               (17)

               Rahvusvahelise õpilaste õpitulemuslikkuse hindamisprogrammi (PISA) 2013. aasta uuringust selgus, et hariduslik ebavõrdsus Prantsusmaal on Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) riikide hulgas üks suuremaid. Kuuendik Prantsusmaa noortest lahkub haridus- ja koolitusasutustest kvalifikatsiooni saamata. See on eriti murettekitav, kuna noorte töötuse määr oli 2013. aasta lõpus 25,5 % ning töötuks jäämise oht oli madalaima kvalifikatsiooniga noorte puhul pea kaks korda suurem. Õpipoisiõppe kavad peaksid olema eelkõige suunatud madalaima kvalifikatsiooniga noortele. Selle probleemiga tegelemisel on mingil määral edasi liigutud – 2013. aasta juulis käivitati kohustusliku hariduse reform ja 2014. aasta märtsis võeti vastu kutsehariduse ja elukestva õppe seadus. Praegu on siiski veel vara hinnata, kas need meetmed aitavad tõhusalt vähendada ebavõrdsust haridussüsteemis, ja uut plaani põhihariduse ülemise astme koolide reformiks, millest teatati 2014. aasta jaanuaris, ei ole veel ellu viidud. Lõpetuseks, üleminek koolist tööle on muutunud sujuvamaks, kuid 2012. aastal vähenes õpipoiste arv ja toetuskavadest hakkasid üha enam kasu saama üliõpilased.

               (18)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Prantsusmaa majanduspoliitikat. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Prantsusmaa eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–7.

               (19)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (20)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 kuni 6.

               (21)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (7). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Prantsusmaa tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Prantsusmaal võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tugevdada 2014. aastal eelarvestrateegiat, muuhulgas täpsustades üksikasjalikult selleks 2014. aastal ja edaspidi võetavaid meetmeid, et tagada ülemäärase puudujäägi korrigeerimine jätkusuutlikul viisil 2015. aastaks, viies ellu nõukogu poolt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse käigus antud soovituses nimetatud struktuurilised kohandused. Eelarve püsiv tasakaalustamine nõuab põhjalike struktuurireformide veenvat rakendamist, et suurendada kohandumisvõimet ning edendada majanduskasvu ja töökohtade loomist. Pärast ülemäärase puudujäägi korrigeerimist püüda teha igal aastal vähemalt 0,5 % SKPst struktuuriline kohandus keskpika perioodi eesmärgi suunas, heades majandustingimustes või juhul, kui seda on vaja, et tagada võlareegli täitmine, veelgi rohkem, et valitsemissektori kõrge võlatase näitaks püsivat kahanemistendentsi. Teha rohkem jõupingutusi tõhususe suurendamiseks kõigis valitsemissektori allsektorites, sh vaadates vajaduse korral ümber valitsuse tegevuse piirid. Eriti oluline on astuda samme sotsiaalkindlustuskulude kasvu oluliseks vähendamiseks alates 2015. aastast nagu kavandatud, seades julgemalt iga-aastaseid tervishoiukulude sihte, võttes pensionkulud kontrolli alla ning ühtlustades pere- ja eluasemetoetuseid. Kehtestada käimasolevale detsentraliseerimisprotsessile selge ajakava ja astuda esimesed sammud 2014. aasta detsembriks, eesmärgiga kõrvaldada haldustegevuse dubleerimine, soodustada kohalike omavalitsuste ühinemist ja täpsustada iga kohaliku omavalitsuse tasandi vastutusala. Tugevdada stiimuleid kohalike omavalitsuste kulutuste ratsionaalsemaks tegemiseks, pannes piiri kohalike omavalitsuste maksutulu iga-aastasele kasvule, vähendades samal ajal keskvalitsuselt saadavat toetust. Lisaks sellele, et kokkuhoid on vaja saavutada lühikeses perspektiivis, astuda samme keskmises ja pikas perspektiivis oodatava riiklike tervishoiukulude suurenemise piiramiseks, sh ravimikulude valdkonnas, ning võtta täiendavaid meetmeid pensionisüsteemi tasakaalustamiseks jätkusuutlikul viisil ja hõlmates kõiki skeeme, kui see on vajalik ja valdkondades, kus see on vajalik, hiljemalt 2020. aastaks, pöörates erilist tähelepanu kehtivatele eriskeemidele ja täiendavatele skeemidele.

               2.

               Tagada, et ettevõtete tulumaksusoodustusest (pr k crédit d’impôt compétitivité emploi) tulenev tööjõukulude vähenemine jätkub. Võtta meetmeid, et veelgi alandada tööandjate sotsiaalkindlustusmakseid vastavalt vastutuse võtmise ja solidaarsuse paktis võetud kohustustele, tagades, et muud meetmed ei pärsiks selle mõju ja et praegu kavandatud eesmärkidest kinni peetakse. Hinnata täiendavalt sotsiaalkindlustusmaksete vabastuste majanduslikku mõju, pöörates tähelepanu tööhõivele, palkade arengule ja konkurentsivõimele ning võtta vajadusel asjakohaseid meetmeid. Vähendada veelgi, eelarveneutraalsel viisil, tööjõukulusid palgaskaala alumise osa puhul, eelkõige tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete suunatud alandamise teel, võttes arvesse erinevaid palgatoetuste süsteeme.

               3.

               Lihtsustada äriühingute haldus- ja maksunorme ning raamatupidamiseeskirju ning võtta konkreetseid meetmeid valitsuse töös oleva lihtsustamiskava rakendamiseks 2014. aasta detsembriks. ‐Kõrvaldada äriühingute kasvult regulatiivsed takistused, vaadates eelkõige läbi ettevõtte suurusega seotud kriteeriumid, et vältida künniste kehtestamise mõju. Astuda samme innovatsioonipoliitika lihtsustamiseks ja selle tõhususe suurendamiseks, nimelt hinnates teadusuuringute maksuvabastust (pr k crédit d’impôt recherche), võttes arvesse viimaseid reforme, ja vajaduse korral seda kohandades. Tagada, et vahendeid eraldatakse eelkõige kõige tõhusamatele konkurentsivõimekeskustele ja et nende abil edendatakse keskustes loodavate uuenduste majanduslikku mõju.

               4.

               Kõrvaldada reguleeritud kutsealadele ja nende praktiseerimisele juurdepääsu põhjendamatud piirangud ning vähendada kutsealale sisenemise kulusid ja edendada konkurentsi reguleeritud teenuste pakkumisel. Võtta täiendavaid meetmeid, et vähendada jaemüügi sektori toimimist mõjutavat regulatiivset koormust, eelkõige lihtsustades müügipunktide avamisloa andmist ja kaotades kahjumiga müügi keelu. Säilitades kaitsetutele elanikerühmadele taskukohased tingimused, tagada, et kodumajapidamiste reguleeritud gaasi ja elektri hinnad oleksid kehtestatud sobival tasemel, mis ei ole takistuseks konkurentsile. Tugevdada elektrienergia ja gaasi ühendusvõimsust Hispaaniaga, eelkõige suurendada gaasi ühendusvõimsust nii, et integreerida Pürenee poolsaare gaasiturg täielikult Euroopa turuga. Raudteesektoris tagada uue ühtse taristuettevõtja sõltumatus turgu valitsevast ettevõtjast ja astuda samme selleks, et avada kodumaine reisijatevedu konkurentsile, tagades kooskõla tulevaste direktiivide sätete ja nendes kindlaks määratava ajakavaga.

               5.

               Vähendada tööjõu maksukoormust ning teha rohkem jõupingutusi maksusüsteemi lihtsustamiseks ja selle tõhustamiseks. Selleks tuleb 2015. aasta eelarvega alustades võtta meetmeid selleks, et: vabaneda ebatõhusatest üksikisiku ja ettevõtte tulumaksukuludest, tuginedes uuematele hinnangutele ja erikomitee Assises de la fiscalité algatusele, vähendades samas seaduses sätestatud maksumäärasid; võtta ettevõtete maksustamisega seoses täiendavaid meetmeid võlgnevuse soodustamise kaotamiseks; laiendada maksubaasi, eeskätt tarbimismaksude puhul; järk-järgult kaotada keskkonnale kahjulikud toetused.

               6.

               Astuda lisasamme tööturu jäikuse piiramiseks, eelkõige võtta meetmeid töökoha säilitamise lepingute (pr k accords de maintien de l’emploi) tingimuste reformimiseks, et raskustes ettevõtted neid rohkem kasutaksid. Võtta täiendavaid meetmeid, et reformida töötushüvitiste süsteemi koostöös sotsiaalpartneritega, selleks et tagada selle jätkusuutlikkus ja pakkuda samal ajal asjakohaseid stiimuleid tööle naasmiseks. Tagada, et eakamad töötajad saaksid piisavat nõustamist ja koolitust ning hinnata ümber konkreetselt neile mõeldud töötushüvitise korraldus, võttes arvesse nende olukorda tööturul.

               7.

               Liikuda kutsehariduse ja koolituse moderniseerimise poole, viia ellu kohustusliku hariduse reform ja võtta lisameetmeid haridusliku ebavõrdsuse vähendamiseks, tugevdades eelkõige haridussüsteemist varase lahkumisega seotud meetmeid. Tagada, et aktiivsed tööturumeetmed toetaksid sisuliselt kõige kaitsetumaid elanikerühmasid. Parandada üleminekut koolist tööle, eelkõige tõhustades meetmeid õpipoisiõppe edasiseks arendamiseks, pöörates erilist tähelepanu madala kvalifikatsiooniga inimestele.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 27.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 141.


				|

		52011SC0815

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Slovakiaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Slovakia, 2011-2014

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Slovakkia 2011. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus
Slovakkia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia
– Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika
tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on
vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime
potentsiaali suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks
2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika
suuniste kohta[3];
mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
(3)
Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue
tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa
poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
(4)
Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks
eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu
15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase
majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks
eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist,
tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste
tegemist majanduskasvu toetamiseks Ta kutsus liikmesriike üles viima neid
prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(5)
Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga
ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis
lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse
reformikavadesse.
(6)
Slovakkia esitas 28. aprillil 2011 oma 2011. aasta
ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2. mail 2011 oma
2011. aasta riikliku reformikava. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati
neid kaht programmi üheaegselt.
(7)
Slovakkia majandus, mida iseloomustab kaubanduse
avatus ja keskendumine kestvuskaupade tootmisele, sai maailmakaubanduse
kokkuvarisemise ja finantskriisi järgse kogunõudluse vähenemise tõttu tugevasti
kannatada. Selle tulemusena vähenes SKP 2009. aastal 4,7% võrra ja tööpuudus
kasvas 12%-ni. 2010. aastal paranes majanduse olukord välisnõudluse elavnemise
tõttu märkimisväärselt majanduskasvu osas (SKP kasv oli 4,1%), näitas aga
endiselt halvenemise märke tööhõive osas (töötuse määr suurenes 14,5%-ni, mis
oli ELi lõikes üks suurimaid näitajaid, ning üks suurimaid oli ka töötuse kasvu
näitaja). Tööhõive jääb 2011. ja 2012. aastal endiselt tublisti allapoole
kriisieelset taset. Kriis halvendas märkimisväärselt riigi rahanduse olukorda
ja valitsemissektori eelarve puudujääk suurenes 2%-st SKPst 2008. aastal 8%-ni
SKPst 2009. ja 2010. aastal. Võla suhe SKPsse on endiselt võrdlemisi väike, ent
ka see näitaja suurenes 15 protsendipunkti võrra ja oli 2010. aastal 41% SKPst.
(8)
Nõukogu, kelle arvamus põhineb ajakohastatud
stabiilsusprogrammi hindamisel kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97, on
seisukohal, et programmi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on esimese
kahe aasta kohta realistlik, aga programmiperioodi lõpupoole liiga optimistlik.
Programmis on seatud eesmärk vähendada 2013. aastal kooskõlas nõukogu määratud
tähtajaga puudujääki allapoole 3% SKPst ja jätkata selle vähendamist 2014.
aastal 2,8%-ni SKPst. Pärast 2011. aastat on kohandused üldjoontes kulupõhised.
Eelarve-eesmärkide saavutamist ohustavad riskid, mis on peamiselt seotud
kavandatud meetmete rakendamisega. Programmiga ei nähta ette keskpika perioodi
eesmärgi saavutamist. Eelarve-eesmärkide täitmine eeldaks ajavahemikul 2011–2013
eelarve korrigeerimist keskmiselt ligikaudu 1,4% SKPst aastas.
(9)
2011. aastaks prognoositakse puudujäägi olulist
vähenemist tänu konsolideerimismeetmetele, mille mahuks hinnatakse Slovakkia
stabiilsusprogrammis umbes 2,5% SKPst. Kohandamise jätkamist oodatakse ka 2012.
ja 2013. aastal, mil on plaanis puudujääki vähendada ligikaudu üks
protsendipunkt SKPst aastas. Eelarve konsolideerimisel keskendutakse esmajoones
kuludele ja kavas on saavutada sääst kaupade ja teenuste ostmiseks tehtavate
kulutuste, samuti palgakulude vähendamise kaudu. Sellise vähendamise püsiv
kohaldamine võib aga osutuda keeruliseks. Slovakkia ülesanne on tagada, et
konsolideerimise käigus säiliks või koguni kasvaks kulude tase majanduskasvu
soodustavates valdkondades, näiteks hariduse ja transpordi infrastruktuuri
valdkonnas. Muret valmistab eelkõige valitsuse kapitali vähene kogumahutus
põhivarasse ja prognooside kohaselt väheneb see veelgi. Rohkem tuleks
teha selleks, et koguda tulusid sellistest maksudest, mis kahjustavad
majanduskasvu kõige vähem, näiteks omandi- ja keskkonnamaksust, samuti tuleks
suurt käibemaksu alalaekumist silmas pidades teha jõupingutusi maksukogumise
tõhustamiseks.
(10)
Slovakkia parandas oma eelarveraamistikku
märkimisväärselt tänu 2005. aasta reformile, mille raames juurutati
mitmeaastane kavandamine ja programmipõhine eelarvesüsteem ning kehtestati
mitmesugused eelarve-eeskirjad. Praeguse süsteemiga ei ole siiski suudetud
takistada valitsust koostamast puudujäägiga eelarveid ka suure majanduskasvuga
aastatel. Üks peamisi probleeme seisneb selles, et programmi lõpuaastate
eelarve-eesmärke on kerge muuta, ning see ei aita kaasa eelolevate aastate
eelarve kinnistamisele. Ajakohastatud stabiilsusprogrammis ja riiklikus
reformikavas kehtestatud kulude ülemmäärad võivad aidata sellest probleemist
üle saada, tingimusel et need hõlmavad võimalikult suurt osa valitsemissektori
üldkuludest. Lisatakistuseks aasta eelarveolukorra ning eelarve-eeskirjade
täitmise jälgimisel on aegsasti avaldatud teabe puudumine eelkõige kohalike
omavalitsuste ja sotsiaalkindlustusfondide kohta. Lisaks puudub Slovakkias
sõltumatu asutus, kes osaleks vahetult eelarvega seotud ettevalmistavas töös,
järelevalves ja hindamismehhanismide rakendamises.
(11)
Slovakkia kuulub nende liikmesriikide hulka, kellel
on olulisi probleeme riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamisel.
Elanikkonna vananemisega seotud kulud kasvavad prognooside kohaselt eelolevatel
aastakümnetel ELi keskmisest kiiremini. Pensionid on nende kulude peamine
allikas, ja seda hoolimata 2004.–2006. aastal ellu viidud ulatuslikust
reformist. Reformi raames ei võetud järjepidevalt arvesse prognoose, mille
kohaselt oodatav eluiga tulevikus tõuseb. Jooksval finantseerimisel ja
ümberjagamisel põhinevale sambale võib tulevikus avalduda lisasurve pensionide
arvestamisel kohaldatava tugeva sissetulekupõhise komponendi ja indekseerimise
mehhanismi tõttu. Kogumispensionisamba elujõulisust ohustavad 2008. ja 2009.
aastal tehtud muudatused, sealhulgas pensionifondidele kehtestatud nõue katta
tekkinud kahjum ja kohustusliku osaluse tühistamine uute tööturule tulijate
puhul.Riiklikus reformikavas ja stabiilsusprogrammis on kavandatud mitmesugused
pensionisüsteemi kohandused, mille eesmärk on aidata kõrvaldada praegused
puudused.
(12)
Teine oluline ülesanne on peatada tööpuuduse kiire
suurenemine enne, kui tööpuudus muutub struktuurseks. Töötuse määr on praegu
üle 14%. Pikaajalise töötuse määr 9,2% on endiselt ELi kõrgeim ning sellele
lisanduvad ulatuslikud piirkondlikud erinevused ja oskuste mittevastavus
tööturu nõudlusele. Ehkki Slovakkia tööturg on võrdlemisi paindlik, kavatseb
valitsus selle paindlikkust tööseadustikku tehtavate muudatuste kaudu veelgi
suurendada. Tööpuudus on eriti suur madala kvalifikatsiooniga töötajate hulgas,
kelle tööhõive määr on üks ELi madalamaid. See võib olla tingitud
madalapalgaliste töötajatega (kelle palk on 67% keskmisest palgast) seotud
võrdlemisi suurest maksukoormast (34%), mis võib vähendada tööandjate
motivatsiooni võtta tööle madala kvalifikatsiooniga töötajaid. Töötute
tööturule tagasitoomiseks võib kasu olla konkreetsetele vajadustele suunatud ja
hästi läbimõeldud aktiivsest tööturupoliitikast. Praegu on sellistele
meetmetele tehtud kulutused ja nendes osalemine ELi mõõtmes väga madal ning
järelevalve või tõhususe hindamine passiivne. Valitsusel on kavas reformida
käesoleva aasta lõpuks tööturuteenuseid ja kujundada välja aktiivne
tööturupoliitika.
(13)
Võttes arvesse piisavalt kvalifitseeritud tööjõu
tähtsust mitte-hinnapõhise konkurentsivõime parandamise seisukohast, on
Slovakkia seadnud endale auahne eesmärgi suurendada kõrghariduse omandamise
taset 2020. aastaks praeguselt 17,6%-lt 40%-ni. Riiklikus reformikavas on ette
nähtud, et vähendamaks oskuste mittevastavust tööturu nõudlusele reformib
Slovakkia oma kooliharidust ning kutseharidust ja -õpet. Kolmanda taseme
hariduse omandamise tase on oluliselt allpool ELi keskmist ning mitmesuguste
näitajate põhjal tuleb nentida, et probleeme valmistab hariduse
kvaliteet.Pikaajalise töötuse püsimise üks põhitegureid Slovakkias on
marginaliseerunud roma kogukondade kehvad haridustulemused. Tööeas inimesed
osalevad elukestvas õppes võrreldes ELi keskmisega endiselt vaid väga vähesel
määral (2,8%). See mõjutab negatiivselt tööalast konkurentsivõimet ega aita
kaasa praeguse suure tööpuuduse vähendamisele.
(14)
Riiklikus reformikavas tunnistatakse vajadust
kujundada välja majanduskasvu paremini soodustav ettevõtluskeskkond, suurendada
kohtusüsteemi tulemuslikkust, muuta riigihanked läbipaistvamaks ja võidelda
korruptsiooniga. Samas tunnistatakse ka, et asjakohaste meetmete rakendamisega
on seotud teatavad riskid. Nõrkade riigiasutuste probleem ei ole paraku veel
piisavalt lahenenud ja tõenditel põhineva poliitikakujunduse tugevdamiseks
tuleks rohkem pingutada. Avaliku halduse tõhusust ja läbipaistvust vähendavad,
analüüsivõimet nõrgestavad ning ELi ja riiklike vahendite tõhusat kasutamist
takistavad puudulik suutlikkus ja personali suur voolavus. Need tegurid
õõnestavad majanduskasvu potentsiaali ja majanduse konkurentsivõimet.
(15)
Slovakkia on võtnud laiendatud euroala pakti raames
hulga kohustusi[4].
Kohustusi on võetud pakti kolmes valdkonnas, mis on Slovakkiale olulised: riigi
rahanduse jätkusuutlikkus, tööhõive ja konkurentsivõime. Eelarvepoliitika
valdkonnas kohustub Slovakkia suurendama riigi rahanduse pikaajalist
jätkusuutlikkust ja tugevdama riigi eelarveraamistikku eelarvepoliitilist
vastutust käsitleva uue õigusakti vastuvõtmise kaudu. Tööhõivemeetmed hõlmavad
tööseadustiku kavandatud läbivaatamist eesmärgiga muuta tööturg veelgi paindlikumaks.
Konkurentsivõime edendamise meetmed on suunatud halduskoormuse vähendamisele,
korruptsioonivastasele võitlusele, riigihangete ja kohtusüsteemi läbipaistvuse
suurendamisele ning maksusüsteemi tõhustamisele. Eespool kirjeldatud kohustused
kajastavad stabiilsusprogrammis ja riiklikus reformikavas visandatud
ümberkorralduste kava. Kohustuste abil kiirendatakse käimasolevaid reforme, mis
on seotud ettevõtluskeskkonna ja õiguste jõustamisega, ning suunatakse
tähelepanu sellistele olulistele küsimustele nagu pensionid ja riigi rahanduse
pikaajaline jätkusuutlikkus. Neid kohustusi on soovitusi koostades hinnatud ja
arvesse võetud.
(16)
Komisjon on hinnanud stabiilsusprogrammi, riiklikku
reformikava ja laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi[5]. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste
dokumentide asjakohasust Slovakkia eelarve- ja sotsiaal-majandusliku poliitika
jätkusuutlikkuse seisukohast ning nende kooskõla ELi eeskirjade ja juhistega,
pidades silmas üldist vajadust tugevdada ELi majanduse üldist juhtimist ELi
tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse riigi tasandi otsustesse. Hindamise
tulemusel leiab komisjon, et 2011. aasta järgsete eelarve-eesmärkide
saavutamist ohustavad teatavad riskid. Eelarve konsolideerimisega tuleks tagada
kulutuste tegemine majanduskasvu soodustavates valdkondades ning
konsolideerimist tuleks toetada eelarve haldamise tugevdamise ja riigi
rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse edendamise meetmetega. Järgmised sammud
2011. ja 2012. aastal tuleks keskendada majanduskasvu riigisiseste allikate
tugevdamisele, viimasel ajal teravaks probleemiks muutunud tööpuudusega
tegelemisele eelkõige madalapalgaliste töötajatega seotud maksukoormuse
vähendamise ja aktiivse tööturupoliitika kujundamise kaudu, oskuste tööturu
nõudlusele mittevastavuse probleemi lahendamisele, hariduse ja koolituse
kvaliteedi ning ettevõtluskeskkonna parandamisele ning riigiasutuste ja nende
juhtimise tugevdamisele.
(17)
Võttes arvesse komisjoni hinnangut ja nõukogu 2.
detsembri 2009. aasta soovitust, mis koostati Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikli 126 lõike 7 kohaselt, on nõukogu läbi vaadanud Slovakkia 2011. aasta
ajakohastatud stabiilsusprogrammi, ja tema arvamus[6] kajastub eelkõige tema allpool esitatud
soovitustes 1, 2 ja 3. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta
järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Slovakkia riikliku reformikava,
SOOVITAB, et Slovakkia võtaks
ajavahemikus 2011–2012 järgmisi meetmeid:
(1)
2011. aasta eelarvet tuleks rakendada kavakohaselt
ning 2012. ja 2013. aastal tuleks hakata võtma kavandatud püsivaid meetmeid, et
vähendada puudujääki 2013. aastaks alla 3% SKPst. Tagada tuleks kulutuste
tegemine majanduskasvu soodustavates valdkondades ning tulusid tuleks
suurendada, kasutades ära käibemaksu tõhusama kogumise võimalused.
(2)
Tugevdada tuleks eelarve haldamist. Selleks tuleks
2011. vastu võtta kulude mitmeaastased siduvad ülemmäärad, hõlmates nendega
keskvalitsuse ja sotsiaalkindlustussüsteemi kulud. Ülemmäärasid tuleks hakata
rakendama alates 2012. aastast. Lisaks sellele tuleks luua sõltumatu
eelarvenõukogu ja tagada, et eelarvet käsitlevad andmed avaldatakse aegsasti
kõigil valitsustasanditel.
(3)
Riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse
edendamiseks tuleks jätkata jooksval finantseerimisel ja ümberjagamisel
põhineva pensionisamba kohandamist, sidudes pensioniea oodatava elueaga, ja
luua stiimulid kogumispensionisamba elujõulisuse tagamiseks, eesmärgiga
saavutada eelarve jätkusuutlikkus ning tagada samal ajal pensionite piisav
suurus.
(4)
Meetmeid tuleks võtta selleks, et tagada tööturul
nõudlus madala kvalifikatsiooniga töötute järele. Selleks tuleks vähendada
madalapalgaliste töötajatega seotud maksukoormust. Lisaks sellele tuleks võtta
meetmeid tööturuasutuste haldussuutlikkuse suurendamiseks, et parandada
aktiivse tööturupoliitika suunitlust, kujundamist ja hindamist eelkõige noorte
ja töötute puhul.
(5)
Kiirendada tuleks koolihariduse ning kutsehariduse
ja –koolituse reformimist ning samme tuleks astuda kõrghariduse kvaliteedi
parandamiseks ja kõrghariduse turuvajadustele kohandamiseks. Nii üksikisikute
kui ka tööandjate jaoks tuleks välja töötada stiimulid, mis ajendaksid madala
kvalifikatsiooniga töötajaid osalema elukestvas õppes.
(6)
Tagada tuleks selliste kavandatud meetmete
rakendamine, millega püütakse muuta tõhusamaks riigihanke eeskirjade kohaldamist
ning suurendada kohtusüsteemi tulemuslikkust ja läbipaistvust.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT C […], […], lk […].
[3]               Kehtivus 2011. aastal on tagatud nõukogu 19. mai 2011.
aasta otsusega 2011/308/EL.
[4]               Laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste
üksikasjad on esitatud dokumendis SEK(2011) 733.
[5]               Vt SEK(2011) 733.
[6]               Ette nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikega 3.


title: Komisjoni soovitus, 26. aprill 2010 , teadusuuringute ühise kavandamise algatuse Kultuuripärand ja muutuv maailm: uus väljakutse Euroopale kohta

text:
               28.4.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 106/18

         KOMISJONI SOOVITUS,
   26. aprill 2010,
   teadusuuringute ühise kavandamise algatuse „Kultuuripärand ja muutuv maailm: uus väljakutse Euroopale” kohta
   (2010/238/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 181,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kultuuripärand Unesco ülemaailmse kultuuri- ja looduspärandi kaitse konventsiooni ning vaimse kultuuripärandi kaitse konventsiooni tähenduses (1) on väga kergesti haavatav ning seda ähvardavad paljud ohud, mis on tingitud vananemisest, halbadest keskkonnatingimustest ja inimsurvest.

               (2)

               Enamiku Euroopa kodanike jaoks on kultuuripärandi varad nende materiaalsel kujul, nagu ajaloolised hooned, kultuurikogud, kultuuriga seotud paigad ja esemed, ning vaimsel kujul, mis hõlmavad ajalugu, kollektiivset mälu ja identiteeti, unikaalsed ja asendamatud.

               (3)

               Euroopa kultuuripärandit ohustab kliimamuutuse, muude keskkonnamuutuste, inimese sekkumise ja turvariskide ühendatud mõju. Kultuuripärandi varade haavatavuse ja vanuse tõttu võib eelkõige kliimamuutus viia nende pöördumatu kahjustuse või kaotuseni. Lisaks ohustavad Euroopa linnade ja kultuuripaikadega seotud kultuuripärandi varade kui nende sümbolite füüsilist külge õnnetused ja turvariskid.

               (4)

               On vaja kooskõlastatud meetmeid, et vältida nimetatud ohutegurite ühist pöördumatult kahjustavat mõju Euroopa kultuuripärandile.

               (5)

               Konkurentsivõime nõukogu tunnistas 3. detsembri 2009. aasta kohtumisel teema „Kultuuripärand, kliimamuutus ja julgeolek” (hiljem pealkiri muudeti, praegu „Kultuuripärand ja muutuv maailm: uus väljakutse Euroopale” valdkonnaks, milles ühine kavandamine annaks liikmesriikide praegusele killustatud teadustööle olulist lisandväärtust. Seepärast võttis ta vastu järeldused, milles tunnistas vajadust käivitada osutatud teemal ühise kavandamise algatus ja kutsus komisjoni üles kaasa aitama selle ettevalmistamisele. Nõukogu kinnitas ka, et ühine kavandamine on liikmesriikide juhitav protsess, milles komisjon täidab abistaja osa.

               (6)

               Kultuuripärandi ja muutuva maailma alaste teadusuuringute ühise kavandamisega nähtaks ette kõnealuse valdkonna uurimistööde kooskõlastamine, mis aitaks oluliselt kaasa täielikult toimiva Euroopa teadusruumi loomisele kultuuripärandi säilitamise alal ning Euroopa juhtiva seisundi ja konkurentsivõime kindlustamisele kõnealuses valdkonnas.

               (7)

               Käesolevas soovituses püstitatud eesmärkide saavutamiseks peaksid liikmesriigid tegema komisjoniga koostööd, et uurida, milliste algatustega saaks komisjon liikmesriike abistada strateegiliste teadusuuringute kava väljatöötamisel ja rakendamisel.

               (8)

               Liikmesriigid peaksid komisjonile korrapäraselt ette kandma kõnealuse ühise kavandamise algatuse edenemisest, et komisjon saaks teha ettekandeid Euroopa Parlamendile ja nõukogule,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriikidel soovitatakse kujundada ühine arusaam, kuidas teaduskoostöö ja selle koordineerimine ELi tasandil saab aidata meil säilitada kultuuripärandi kõiki vorme, tagada selle julgeolek ja jätkusuutlik kasutamine.

               2.

               Liikmesriikidel soovitatakse välja töötada ühine strateegiliste teadusuuringute kava, milles määratakse kindlaks keskpika ja pika perspektiivi selliste teadusuuringute vajadused ja eesmärgid, mis on seotud kultuuripärandi säilitamise ja kasutamisega muutuva maailma kontekstis. Strateegiliste teadusuuringute kava peaks hõlmama rakenduskava, milles kehtestatakse prioriteedid ja tähtajad ning täpsustatakse rakendamiseks vajalikud meetmed ja vahendid.

               3.

               Liikmesriikidel soovitatakse strateegiliste teadusuuringute kavas ja rakenduskavas näha ette järgmised meetmed:

                           a)

                           määratleda asjaomased liikmesriikide programmid ja teadusuuringud ning vahetada nende kohta teavet;

                           b)

                           suurendada ühise arusaama väljatöötamise ja tehnoloogiahindamise võimet, eelkõige seoses muutuva maailma mõjuga kultuuripärandi varadele ning meetmetega osutatud varade kaitsmiseks ja säilitamiseks;

                           c)

                           vahetada teavet, vahendeid, parimaid tavasid, meetodeid ja suuniseid;

                           d)

                           määratleda sellised valdkonnad, mis võidaksid kooskõlastamisest, ühistest projektikonkurssidest või vahendite ühendamisest;

                           e)

                           määrata kindlaks punktis d määratletud valdkonna ühiste teadusuuringute tegemise vormid;

                           f)

                           arvestada kultuuripärandi uurimise kavade eesmärkide püstitamisel külastajate ja tarbijate muutuvaid vajadusi;

                           g)

                           kasutada võimaluse korral ühiselt olemasolevat infrastruktuuri või arendada välja uued vahendid, nagu kooskõlastatud andmepangad või mudelid, mille alusel uuritakse kahjustumisprotsesse;

                           h)

                           innustada avalikku ja erasektorit tegema paremat koostööd, samuti edendada avatud innovatsiooni kultuuripärandiga seotud eri uurimistööde ja ettevõtlussektorite vahel; hõlmata ka turism, kultuuriga seotud paikade, ehitiste või maastike jätkusuutlik säilitamine ja ehitamine või taastamine, samuti osutatud aladega seotud ettevõtlusteenused;

                           i)

                           eksportida ja levitada teadmisi, innovatsiooni ja valdkondadevahelisi metodoloogilisi lähenemisviise;

                           j)

                           luua suhtlusvõrgustikke kultuuripärandi uurimisega seotud keskuste vahel.

               4.

               Liikmesriikidel soovitatakse luua kultuuripärandi ja muutuva maailma uurimiseks ühine juhtimisstruktuur, kelle ülesanne on kehtestada ühised koostöö ja koordineerimise tingimused, eeskirjad ja kord ning jälgida strateegilise teadusuuringute kava täitmist.

               5.

               Liikmesriikidel soovitatakse ühiselt täita strateegiliste teadusuuringute kava, sealhulgas nende siseriiklike uurimiskavade ja muude riiklike teadusuuringute kaudu.

               6.

               Liikmesriikidel soovitatakse teha komisjoniga koostööd, et uurida, milliste algatustega saaks komisjon liikmesriike abistada ühise teadusuuringute kava väljatöötamisel ja rakendamisel, ning kooskõlastada ühised kavad ELi muude algatustega kõnealuses valdkonnas.

               7.

               Liikmesriikidel soovitatakse korrapäraselt komisjonile ette kanda kõnealuse ühise kavandamise edenemisest.

      Brüssel, 26. aprill 2010

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

      (1)  Vaimse ja materiaalse kultuuripärandi mõiste on esitatud järgmistes dokumentides: Unesco ülemaailmse kultuuri- ja looduspärandi kaitse konventsioon, Pariis, 16. november 1972; Unesco vaimse kultuuripärandi kaitse konventsioon, Pariis, 17. oktoober 2003.