title: Komisjoni soovitus (EL) 2020/2243, 22. detsember 2020, reisimist ja transporti käsitleva koordineeritud lähenemisviisi kohta vastuseks Ühendkuningriigis täheldatud SARS-COV-2 variandile

text:
               28.12.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 436/72

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2020/2243,
      22. detsember 2020,
      reisimist ja transporti käsitleva koordineeritud lähenemisviisi kohta vastuseks Ühendkuningriigis täheldatud SARS-COV-2 variandile
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  13. oktoobril 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/1475, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (1).

                  (2)

                  Soovituse (EL) 2020/1475 eesmärk on tagada liikmesriikide vaheline suurem koordineeritus, pidades silmas riiklike meetmete vastuvõtmist, millega piiratakse vaba liikumist tervishoiuga seotud põhjustel. Selle soovitusega antakse vajalik raamistik, et koordineerida COVID-19 levikut piiravate konkreetsete meetmete vastuvõtmist, mis peavad olema proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad. Näiteks on soovituses ette nähtud, milliseid meetmeid saab kohaldada suure riskiga piirkonnast tulevate reisijate suhtes ning vajalikud erandid neist meetmetest. Lisaks on soovitusega ette nähtud õigeaegse ja ajakohastatud teabe andmine üldsusele äsja kehtestatud meetmete kohta.

                  (3)

                  Soovitus (EL) 2020/1475 on adresseeritud kõikidele liikmesriikidele. Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu (2) artikliga 126 ettenähtud üleminekuperioodi ajal ja vastavalt kõnealuse lepingu artiklile 127 kohaldatakse liidu õigusakte jätkuvalt Ühendkuningriigi suhtes, sealhulgas soovitust (EL) 2020/1475. Üleminekuperioodi jooksul käsitatakse Ühendkuningriigi kodanikke liidu kodanikena ja Ühendkuningriigi residente liidu residentidena, eriti selleks, et nende suhtes kohaldataks liikumisvabadust liidu õigusaktide alusel ning kõnealust soovitust.

                  (4)

                  2020. aastal võttis komisjon vastu mitu dokumenti roheliste transpordikoridoride kohta, sealhulgas komisjoni 28. oktoobri 2020. aasta teatise, millega ajakohastatakse roheliste transpordikoridoride põhimõtet, et need hõlmaksid peale maanteetranspordi ka kaubavedusid raudteel ja veeteedel ning lastilende, et tagada oluliste tarneahelate jätkuv toimimine ja hoida ära häirete tekkimine kaubaveo ja logistika valdkonnas liidus pandeemia teise laine ajal.

                  (5)

                  Nõukogu võttis 30. juunil 2020 vastu soovituse (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (3). Selle soovitusega võttis nõukogu vastu ühise lähenemisviisi mittevajaliku reisimise ajutise piiramise kohta, mille ELi riigipead ja valitsusjuhid olid 17. märtsil 2020 kokku leppinud, ning selliste piirangute järkjärgulise kaotamise kohta.

                  (6)

                  Soovitusel (EL) 2020/912 on kaks lisa. I lisas loetletakse kolmandad riigid, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut, ning teises lisas loetletakse erikategooria reisijad, kes täidavad olulist ülesannet või kelle reisimine on hädavajalik.

                  (7)

                  Pärast Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu (4) artikliga 126 ettenähtud üleminekuperioodi lõppemist käsitatakse Ühendkuningriiki kolmanda riigina soovituse (EL) 2020/912 kohaldamisel. Välja arvatud juhul, kui võetakse vastu otsus kanda Ühendkuningriik kõnealuse soovituse I lisas esitatud kolmandate riikide loetellu või juhul, kui Euroopa Liit ja Ühendkuningriik on eelnevalt kokku leppinud teisiti, ei ole mittehädavajalik reisimine Ühendkuningriigist Euroopa Liitu võimalik alates 1. jaanuarist 2021. Samal ajal tuleks pärast 1. jaanuari 2021 Ühendkuningriigis elavate ELi kodanike suhtes jätkuvalt kohaldada soovituse (EL) 2020/912 punkti 5 alapunktis a sätestatud eeskirju ja kaitsemeetmeid.

                  (8)

                  Viimastel nädalatel on Ühendkuningriigis COVID-19 juhtumite arv Kagu-Inglismaal kiiresti suurenenud, mistõttu on rohkendatud epidemioloogilisi ja viroloogilisi uuringuid. Viiruse genoomijärjestuse andmete analüüside kaudu on kindlaks tehtud suur hulk juhtumeid, mis on põhjustatud SARS-CoV-2 uuest tüvest, mis on määratletud ogavalgu mitme mutatsiooniga ning samuti mutatsioonidega muudes genoomipiirkondades. Kuigi on teada ja eeldatakse, et viirused muutuvad mutatsiooni kaudu pidevalt, mille tõttu tekib uusi variante, viitab esialgne analüüs Ühendkuningriigis sellele, et see variant on märkimisväärselt nakkavam kui varasemad variandid, ning hinnanguliselt on selle nakkavaus kuni 70 %. Praegu ei ole täheldatud, et uue variandiga seotud haigusjuhtumid oleksid raskemad.

                  (9)

                  Uus variant tekkis sellisel ajal aastas, kui on tavapäraselt palju rohkem perekondlikke ja sotsiaalseid kontakte. Reageerides olukorrale teatas Ühendkuningriigi valitsus 19. detsembril 2020 rangematest piirangutest suures osas Kagu-Inglismaast, andes sealhulgas soovituse mitte reisida neisse piirkondadesse ega neist välja ning, et nende piirkondade elanikud ei tohiks reisida välismaale, välja arvatud piiratud erandjuhtudel.

                  (10)

                  Belgia, Taani, Itaalia ja Madalmaad on andnud teada mõnest viiruse uuest variandist põhjustatud juhtumist. Muudest riikidest on sellistest juhtumitest teatanud Island ja Austraalia. Kuna on tõenäoline, et see viiruse variant juba ringleb teistes ELi liikmesriikides, on vaja edasisi epidemioloogilisi ja viroloogilisi uuringuid, et kindlaks teha selle tüve praeguse leviku ulatus liidus.

                  (11)

                  Võttes arvesse riski seda viiruse varianti sisse tuua, mille tõttu võib suureneda juhtumite arv ja sellest tulenevalt ka haiglaravil olevate inimeste arv, on liikmesriigid võtnud ajutisi ettevaatusabinõusid seoses reisimisega Ühendkuningriigist, oodates ühist lähenemisviisi. Kui liikmesriik nõuab ELi ja Ühendkuningriigi vahelises konkreetses olukorras ja lähipäevil, et transporditöötajad peavad tegema antigeeni kiirteste, ei tohiks see põhjustada transpordihäireid. Rohelistel koridoridel põhinev lähenemisviis jääb liidus väga olulisele kohale.

                  (12)

                  ELi kriisireageerimismehhanismi (IPCR) koosolekul 21. detsembril 2020 kutsusid mitmed liikmesriigid üles kehtestama koordineeritud lähenemisviisi,

            SOOVITAB:

                  1.

                  Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu artiklis 126 sätestatud üleminekuperioodi lõpuni, nimelt 31. detsembrini 2020, peaksid liikmesriigid meetmete võtmisel, millega piiratakse vaba liikumist Ühendkuningriigist Euroopa Liitu, jätkuvalt kohaldama soovituses (EL) 2020/1475 sätestatud põhimõtteid ja mehhanisme.
                  Soovituse (EL) 2020/1475 punkti 17 kohaselt ei tohiks liikmesriigid põhimõtteliselt keelata teistest liikmesriikidest või üleminekuperioodil Ühendkuningriigist saabuvate isikute sisenemist.

                  2.

                  Eelkõige peaksid kõik liikmesriigid rakendama soovituse (EL) 2020/1475 punkte 19–21, milles käsitletakse ühist raamistikku võimalike meetmete kohta suurema riskiga piirkondadest saabuvate reisijate jaoks. Liikmesriigid peaksid ettevaatusprintsiibi alusel mitte soodustama mittehädavajalikke reise Ühendkuningriiki ja Ühendkuningriigist. Kooskõlas soovitusega (EL) 2020/1475 tuleks järgmised rühmad vabastada edasistest ajutistest piirangutest tingimusel, et nad teevad RT-PCR-testi või alternatiivina 72 tundi enne väljumist antigeeni kiirtesti või peavad kinni 10-päevasest karantiinist ning teevad kümnendal päeval RT-PCR-testi, mille tulemus on negatiivne:

                              a)

                              liidu kodanikud ELi toimimise lepingu artikli 20 lõike 1 tähenduses ja kolmandate riikide kodanikud, kellel on ühelt poolt liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt kõnealuste kolmandate riikide vaheliste lepingute alusel liidu kodanikega samaväärsed vaba liikumise õigused, kui nad reisivad oma liikmesriiki või kodakondsusjärgsesse riiki;

                              b)

                              liidu kodanikud ELi toimimise lepingu artikli 20 lõike 1 tähenduses, kolmandate riikide kodanikud, kellel on ühelt poolt liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt kõnealuste kolmandate riikide vaheliste lepingute alusel Ühendkuningriigi kodanikega samaväärsed vaba liikumise õigused, ning Ühendkuningriigi kodanikud, kui nad reisivad oma liikmesriiki või kodakondsusjärgsesse riiki;

                              c)

                              kolmandate riikide kodanikud, kes on pikaajalised elanikud pikaajaliste elanike direktiivi tähenduses, ja isikud, kes on saanud elamisõiguse muude ELi direktiivide või riigisisese õiguse alusel või kellel on riigi välja antud pikaajaline viisa, kui nad reisivad oma elukohaliikmesriiki;

                              d)

                              punktides a–c nimetatud isikute pereliikmed.

                  3.

                  Soovituse (EL) 2020/1475 punktis 19 määratletud reisijad, kes täidavad olulist ülesannet või kelle reisimine on hädavajalik, välja arvatud transporditöötajad, peaksid 72 tunni jooksul enne reisi algust läbima RT-PCR-testi või antigeeni kiirtesti, kuid neilt ei tohiks nõuda, et nad jääksid olulise ülesande täitmise ajal karantiini.

                  4.

                  Reisijate, eelkõige hädavajalikul eesmärgil reisijate transiit peaks olema võimalik ilma karantiinita. Juhul kui transiidi korral nõutakse negatiivset RT-PCR-testi tulemust, tuleks reisijaid sellest teavitada enne reisi algust või võimaldada neil teha test ilma põhjendamatu viivituseta ümberistumise ajal.

                  5.

                  Võttes arvesse vajadust tagada eespool nimetatud kategooriatesse kuuluvate isikute transport, tuleks lõpetada transporditeenuste, nagu lennu- või rongiliikluse keelamine (5).

                  6.

                  Transpordipersonal, sealhulgas veoauto- ja rongijuhid ning siseveeteedel tegutsevate veesõidukite ja õhusõidukite meeskonnad tuleks vabastada mis tahes piiri ületamise keeldudest. Samamoodi tuleks hõlbustada meremeeste reisimist ja transiiti. Transpordipersonal ja meremehed tuleks vabastada testimis- ja karantiininõuetest, kui nad liiguvad üle piiri laeva, sõidukisse või õhusõidukisse või sellest välja, kuigi neil tuleks kinni pidada kohapeal kohaldatavatest üldistest distantsi hoidmise ja kaitsemeetmetest. Kui liikmesriik nõuab ELi ja Ühendkuningriigi vahelises konkreetses olukorras ja lähipäevil, et transporditöötajad peavad tegema antigeeni kiirteste, ei tohiks see põhjustada transpordihäireid. Lisaks tuleks säilitada ühendusvõimalused hädavajalikuks reisimiseks, sealhulgas kodanike ja elanike kojupöördumiseks, pidades kinni asjakohastest ettevaatusabinõudest.

                  7.

                  Ka kaubavood peavad katkematult liikuma kooskõlas rohelist transpordikoridori ja lastilende käsitleva teatisega, (6) muuhulgas selleks, et tagada näiteks COVID-19 vaktsiinide ja nendega seotud varustuse õigeaegne tarnimine.

                  8.

                  Kõikide uute meetmete puhul, mida liikmesriigid Ühendkuningriigi suhtes võtavad, tuleks sõnaselgelt teatada, et need kaotavad kehtivuse üleminekuperioodi lõpus, s.t 31. detsembril 2020.

                  9.

                  Liikmesriigid peaksid tagama avalikkusele õigeaegse, ajakohase ja põhjaliku teabe kõikide olemasolevate teabevahetuskanalite kaudu.

                  10.

                  Liikmesriikide tervishoiuasutused ja laboratooriumid peaksid põhiõigusi austades:

                              a)

                              tõhustama sekveneerimist ja analüüsima viiruseisolaate õigeaegselt, et kiiresti tuvastada uute variantide esinemine; eelkõige puudutab see juhtumeid, millega on seotud isikud, kes on hiljuti külastanud riike või kellel on seos riikidega, kus uut varianti esineb;

                              b)

                              tegema viivitamata kindlaks isikud, kes on viimase 14 päeva jooksul reisinud Ühendkuningriiki või saabunud Ühendkuningriigist, et teha neile RT-PCR-test, nad isoleerida ja nende kontaktid põhjalikumalt välja selgitada. Selliste juhtumite viiruseisolaadid tuleks õigeaegselt sekveneerida, et teha kindlaks uue variandi juhud;

                              c)

                              tegema viivitamata kindlaks isikud, kes on olnud lähikontaktis kindlakstehtud uue viirusevariandi juhtumiga või kes on reisinud Ühendkuningriigi vahet, et neid testida, nad isoleerida ja teha kindlaks nende kontaktid ning peatada uue variandi levik. Selliste juhtumite viiruseisolaadid tuleks õigeaegselt sekveneerida, et teha kindlaks uue variandi juhud.

                  11.

                  Alates 1. jaanuarist 2021 kohaldavad liikmesriigid soovitust (EL) 2020/912 (Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta) (7) Ühendkuningriigi kodanike ja Ühendkuningriigis elavate kolmandate riikide kodanike suhtes, kes on kuni üleminekuperioodi lõpuni kasutanud liidu õigusest tulenevat vaba liikumise õigust. See tähendab, et Ühendkuningriigist Schengeni alale võib toimuda üksnes hädavajalik reisimine, seni kuni Ühendkuningriiki ei ole kantud kõnealuse soovituse I lisas olevasse loetellu.

                  12.

                  Soovituse (EL) 2020/912 punkti 5 järgi tuleks reisipiirangutest vabastada järgmised isikute kategooriad, olenemata nende reisi eesmärgist, tingimusel, et nad teevad 72 tunni jooksul enne reisi alustamist RT-PCR-testi või antigeeni kiirtesti, lähevad 10 päevaks karantiini ja teevad 10. päeval RT-PCR-testi, mille tulemus on negatiivne:

                              a)

                              liidu kodanikud ELi toimimise lepingu artikli 20 lõike 1 tähenduses ja kolmandate riikide kodanikud, kellel on lepingute alusel, mis on sõlmitud ühelt poolt liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt asjaomaste kolmandate riikide vahel, samasugune õigus vabalt liikuda nagu liidu kodanikel, ning selliste isikute pereliikmed;

                              b)

                              kolmandate riikide kodanikud, kes on pikaajaliste elanike direktiivi (8) kohaselt pikaajalised elanikud, isikud, kelle õigus elada riigis tuleneb muudest ELi direktiividest või siseriiklikest õigusaktidest või kellel on riigi väljastatud pikaajaline viisa, ning selliste isikute pereliikmed. Siia hulka peaksid kuuluma ka isikud, kelle õigus elada ELis tuleneb väljaastumislepingust.

                  13.

                  Ühendkuningriigi kodanikud, kes ei ole seaduslikult ELi residendid, ei kuulu alates 1. jaanuarist 2021 soovituse (EL) 2020/912 punkti 5 alapunktis b sätestatud erandi alla. See tähendab, et Ühendkuningriigi kodanikud, kelle suhtes ei kehti väljaastumislepingu kaitse ja kes ei ole ka liidus seaduslikud residendid ega liidu kodanike pereliikmed, ei saa tugineda soovituse (EL) 2020/912 punkti 5 alapunktile b. Siiski kehtib selliste Ühendkuningriigi kodanike suhtes hädavajalike reiside erand (reisimine hädavajaliku ülesande või vajaduse täitmiseks), nagu on sätestatud soovituse (EL) 2020/912 II lisas.

                  14.

                  Liikmesriigid ja Schengeni lepinguga ühinenud riigid peaksid võtma kõik vajalikud meetmed koordineeritult ja järjekindlalt ning teatama komisjonile ja teistele liikmesriikidele niipea kui võimalik kõikidest meetmetest, mida nad on võtnud. Oma tulevastest meetmetest peaksid nad teatama enne nende jõustumist. Lennuliikluse piirangutest tuleb teatada määruse (EÜ) nr 1008/2008 artiklite 21 ja 21a kohaselt.

         Brüssel, 22. detsember 2020

               Komisjoni nimel

            Ylva JOHANSSON

               komisjoni liige

         (1)  ELT L 337, 14.10.2020, lk 3.

         (2)  ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

         (3)  Nõukogu 30. juuni 2020. aasta soovitus (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (ELT L 208 I, 1.7.2020, lk 1).

         (4)  Vt joonealune märkus 2.

         (5)  Igal juhul on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1008/2008 (ELT L 293, 31.10.2008, lk 3) liikmesriikide võimalus lende keelata väga rangelt piiratud, vrd artikkel 21 ja artikkel 21a (mis kehtivad kuni 31. detsembrini 2020).

         (6)  Komisjoni teatis — Euroopa Komisjoni suunised: Lastilendude hõlbustamine COVID-19 puhangu ajal, C/2020/2010 (ELT C 100 I, 27.3.2020, lk 1).

         (7)  Vt joonealune märkus 3.

         (8)  Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta (ELT L 16, 23.1.2004, lk 44).


title: Komisjoni soovitus (EL) 2020/2245, 18. detsember 2020, elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile (EL) 2018/1972 (millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik) vajavad eelnevat reguleerimist (teatavaks tehtud numbri C(2020) 8750 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               29.12.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 439/23

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2020/2245,
      18. detsember 2020,
      elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile (EL) 2018/1972 (millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik) vajavad eelnevat reguleerimist

            (teatavaks tehtud numbri C(2020) 8750 all)

      (EMPs kohaldatav tekst)
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiivi (EL) 2018/1972, millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik (1) (edaspidi „seadustik“), eriti selle artikli 64 lõiget 1,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Lisaks kolmele peamisele eesmärgile, milleks on konkurentsi, siseturu ja lõppkasutajate huvide edendamine, on direktiivi (EL) 2018/1972 eesmärk edendada ühenduvust ning juurdepääsu väga suure läbilaskevõimega võrkudele, sealhulgas püsi-, mobiilside- ja traadita võrkudele, ning nende kasutuselevõttu kõigi liidu kodanike ja ettevõtjate hüvanguks.

                  (2)

                  Asjakohased stiimulid investeeringuteks uutesse väga suure läbilaskevõimega võrkudesse, mis toetavad innovatsiooni sisumahukate internetiteenuste valdkonnas, tugevdavad liidu rahvusvahelist konkurentsivõimet ning toovad samal ajal kasu tarbijatele ja ettevõtjatele. Seepärast on äärmiselt tähtis edendada kestlikke investeeringuid väga suure läbilaskevõimega võrkude arendamisse asjakohaselt kohandatud ja prognoositava reguleeriva raamistiku abil.

                  (3)

                  Uue reguleeriva raamistiku üks eesmärke on konkurentsi arenedes järk-järgult eelnevalt vähendada sektoripõhiseid eeskirju ning tagada, et elektroonilise side turud oleksid reguleeritud üksnes konkurentsiõigusega. Seetõttu on käesoleva soovituse eesmärk määrata kindlaks need toote- ja teenuseturud, mille puhul võib eelnev reguleerimine olla õigustatud.

                  (4)

                  Asjaomase turu määratlus võib aja jooksul muutuda, kui seoses tehnika, toodete ja turgude arenemisega muutuvad sellisel turul kättesaadavate toodete ja teenuste omadused ning nõudluse ja pakkumise asendusvõimalused. Sellepärast tuleks 2014. aasta soovitus (2) asendada käesoleva soovitusega.

                  (5)

                  Seadustiku artikli 64 lõike 1 kohaselt peab komisjon elektroonilise side sektoris kindlaks määrama selliste omadustega turud, mille puhul võib olla põhjendatud regulatiivsete kohustuste kehtestamine kooskõlas konkurentsiõiguse põhimõtetega. Käesolevas soovituses lähtutaksegi elektroonilise side sektori asjaomaste tooteturgude kindaksmääramisel konkurentsiõiguse põhimõtetest.

                  (6)

                  Regulatiivse sekkumise lõppeesmärk on tuua lõppkasutajatele kasu hinna, kvaliteedi ja valiku osas, saavutades jätkusuutliku konkurentsi jaemüügi tasandil. Käesolevas soovituses tuleks asjaomaste turgude kindlaksmääramisel lähtuda jaeturgude määratlusest ja nende tulevikuperspektiivist teatava ajavahemiku jooksul ning juhindudes konkurentsiõigusest. Kui jaeturud on hulgituru reguleerimise puudumisel tegelikult konkurentsivõimelised, peaksid riikide reguleerivad asutused järeldama, et asjaomaste hulgiturgude reguleerimine ei ole enam vajalik.

                  (7)

                  Vastavalt seadustiku artikli 67 lõikele 1 võib eelnevate regulatiivsete kohustuste kehtestamine olla põhjendatud üksnes turgudel, kus kõik kolm artikli 67 lõike 1 punktides a, b ja c osutatud kriteeriumid on täidetud. Käesolev soovitus hõlmab toote- ja teenuseturge, mille komisjon on pärast liidu üldiste suundumuste jälgimist lugenud nendele kolmele kriteeriumile vastavaks. Seega leiab komisjon, et nendel turgudel on omadusi, mille tõttu on regulatiivsete kohustuste kehtestamine põhjendatud vähemalt mõnes geograafilises piirkonnas ja teatud eeldatava aja jooksul. Riikide reguleerivate asutuste ülesanne on nende turgude analüüsimise käigus kaaluda, kas täidetud on ka artikli 67 lõikes 2 sätestatud täiendavad kriteeriumid.

                  (8)

                  Esimene kriteerium käsitleb tugevate ja alaliste turutõkete olemasolu. Selle eesmärk on tuvastada kas, millal ja millises ulatuses on turule sisenemine tõenäoline, ning määrata kindlaks elektroonilise side turule edukalt sisenemise asjakohased tegurid. Käesoleva soovituse eesmärgist lähtudes on staatilisest vaatenurgast eriti asjakohased kaht tüüpi turutõkked: struktuursed tõkked ning õiguslikud ja regulatiivsed tõkked.

                  (9)

                  Struktuursed turutõkked tulenevad erinevast maksumusest või nõudluse tingimustest, mis loovad turu valitsejate ja uute turuosaliste vahel asümmeetrilised tingimused, mis omakorda takistavad viimaste turule sisenemist või välistavad selle. Suuri struktuurseid turutõkkeid võib täheldada ka näiteks nende turgude puhul, millele on iseloomulikud absoluutsed kulueelised ja oluline mastaabisääst ja/või turustusvõrgu mõjud, mahupiirangud ja/või suured pöördumatud kulud. Struktuursed tõkked võivad esineda ka juhul, kui teenuse pakkumiseks on vaja võrgukomponenti, mille tehniline dubleerimine pole võimalik või majanduslikult teostatav.

                  (10)

                  Õiguslikel ja regulatiivsetel tõketel võib olla otsene mõju ettevõtjate turule sisenemise tingimustele ja/või nende positsioonile asjaomasel turul. Reguleeritud sektorites võib turule sisenemine takerduda või viibida lubade andmise menetluste, territoriaalsete piirangute, ohutus- ja turvastandardite ning muude õiguslike nõuete tõttu. Õiguslike ja regulatiivsete turutõkete olulisus elektroonilise side turgudel on aga vähenemas. Õiguslikke ja regulatiivseid meetmeid, mis tõenäoliselt järgneva viie aasta jooksul kaovad, ei tohiks tavapärasel juhul käsitada esimesele kriteeriumile vastavate turutõketena.

                  (11)

                  Innovatsioonipõhistel turgudel, mida iseloomustab tehnoloogia pidev areng (nagu elektroonilise side turud), võivad turutõkked oma olulisuse järk-järgult minetada. Selliste turgude puhul tulenevad konkurentsipiirangud sageli ohust, mida kujutavad endast võimalikud turule tulevad uuenduslikud konkurendid. Seega tuleb võimalike eelnevat reguleerimist vajavate asjaomaste turgude kindlaksmääramisel arvestada ka võimalusega, et turutõkked teatava aja jooksul ületatakse. Käesolev soovitus hõlmab turge, mille puhul eeldatakse, et turutõkked jäävad järgmise 5–10 aasta jooksul püsima.

                  (12)

                  Turutõkkeid ei hinnata eraldiseisvatena, vaid kumulatiivselt. Turutõke, mida eraldiseisvana väga tugevaks ei loeta, võib teiste tõketega koosmõjus turule sisenemist takistada või seda pidurdada.

                  (13)

                  Teine kriteerium keskendub küsimusele, kas turu struktuur kaldub teatava ajavahemiku jooksul tõhusa konkurentsi poole, võttes arvesse taristupõhise konkurentsi olukorda ja väljavaateid ning teisi turutõkkeid ajendavaid konkurentsiallikaid. Konkurentsi toimimist analüüsides eeldatakse, et eelneva reguleerimiseta turul tekib tõhus konkurents läbivaatamisperioodi jooksul või pärast seda juhul, kui juba nimetatud perioodil näitab turudünaamika selgeid paranemise märke. Näiteks võrgutehnoloogiatest tulenev toodete lähenemine võib tekitada konkurentsisurve eri tooteturgudel tegutsevate ettevõtjate vahel ja viia turgude lähenemiseni.

                  (14)

                  Isegi kui turul esineb olulisel määral turutõkkeid, võib muudest struktuursetest asjaoludest nähtuda, et turg siiski kaldub asjaomase aja jooksul tõhusa konkurentsi poole. Turgudel, kuhu on tulevikku silmas pidades oodata uute võrkude ilmumist, rakendatakse seda kriteeriumi eeskätt taristupõhise konkurentsi olukorra ja väljavaadete uurimiseks.

                  (15)

                  Riikide reguleerivad asutused peaksid konkurentsi piisavust ja regulatiivse sekkumise vajalikkust hinnates võtma arvesse ka seda, kas hulgitasandi juurdepääs on kättesaadav igale huvitatud ettevõtjale sellistel mõistlikel kaubandustingimustel, mis võimaldavad lõppkasutajatele jaeturul konkurentsi seisukohast kestlikke tulemusi. Püsivad ja kestlikud kaubanduslepingud, sh hulgitasandi juurdepääsu lepingud, kaasinvesteerimise lepingud ja ettevõtjate vahelised vastastikuse juurdepääsu lepingud, võivad konkurentsidünaamikat parandada ning lõppkokkuvõttes asjaomastel jaeturgudel konkurentsiprobleemid lahendada, mis omakorda viib hulgiturgude reguleerimise vähendamiseni. Kui sellised lepingud on konkurentsiõigusega kooskõlas, tuleks neid arvesse võtta, kui hinnatakse seda, kas on tõenäoline, et turg muutub tulevikus konkurentsivõimeliseks.

                  (16)

                  Tehnoloogia areng ning toodete ja turgude lähenemine võivad tekitada konkurentsisurvet eri tooteturgude ettevõtjate vahel. Näiteks sidevõrkude abil osutatavad OTT-teenused (ingl k over-the-top), mis üldiselt praegu veel otseselt ei asenda elektroonilise side teenuste pakkujate tavateenuseid, ja mis ühelgi juhul ei paku füüsilist ühendust ega andmesidet, võivad lähiaastatel siiski hakata tehnoloogia jätkuva arengu ja nende pideva kasvu tõttu teatud jaeturgudel olulisemat rolli mängima ning sellest tulenevalt hulgiturgudel kaudset konkurentsisurvet avaldama.

                  (17)

                  Eelnevat reguleerimist vajavate turgude kindlaksmääramisel tuleb hinnata ka seda, kas konkurentsiõiguse kohaldamisest piisab, et väljaselgitatud turutõrked tõhusalt kõrvaldada. Kolmanda kriteeriumi eesmärk on hinnata konkurentsiõiguse piisavust väljaselgitatud alalis(t)e turutõrke (-tõrgete) kõrvaldamiseks, võttes eelkõige arvesse seda, et eelnevad regulatiivsed kohustused võivad edukalt ära hoida konkurentsiõiguse rikkumist. Konkurentsiõiguse alusel sekkumine ei ole tõenäoliselt piisav, kui sage ja/või kiire sekkumine alalis(t)e turutõrke (-tõrgete) kõrvaldamiseks on möödapääsmatu. Sellisel juhul tuleks konkurentsiõigusega kokkusobiva täiendusena kaaluda ka eelneva reguleerimise kehtestamist. Kestliku ja tõhusa taristupõhise konkurentsiga turgudel peaks piisama üldiste konkurentsieeskirjade kohaldamisest.

                  (18)

                  Nende kolme kumulatiivse kriteeriumi kohaldamine peaks piirama reguleeritud turgude arvu elektroonilise side sektoris ja aitama seega sektoripõhist eelnevat reguleerimist areneva konkurentsi tingimustes järk-järgult vähendada. Kui vaadeldav turg ei vasta kõigile kolmele kriteeriumile, ei ole selle eelnev reguleerimine vajalik. On äärmiselt oluline, et eelnevaid regulatiivseid kohustusi kehtestataks kestliku konkurentsi tagamiseks hulgiturul vaid juhul, kui turul on üks või rohkem märkimisväärse turujõuga ettevõtjat ja kui konkurentsiõiguse vahenditest probleemi lahendamiseks ei piisa.

                  (19)

                  Uute tekkivate turgudena käsitatakse turge, mis hõlmavad tooteid ja teenuseid, mille puhul on nende uudsuse tõttu keeruline prognoosida nõudluse tingimusi või turule sisenemise ja pakkumise tingimusi ning mida on seetõttu raske analüüsida kolme eespool nimetatud kriteeriumi kohaselt. Innovatsiooni edendamiseks ei tohi sellistele turgudele kehtestada põhjendamatuid eelnevaid regulatiivseid kohustusi, kuid samal ajal tuleb vältida olukorda, kus juhtiv ettevõtja piirab turule pääsemist (3). Olemasoleva võrgutaristu järkjärguline uuendamine ei vii enamasti uue või tekkiva turu kujunemiseni. Asendustoote puudumine tuleb kinnitada nii nõudluse kui ka pakkumise poolel, enne kui saab järeldada, et toode ei kuulu ühegi olemasoleva turu koosseisu. Uute jaeteenuste tekkimisel võib tekkida ka uus hulgiturg, sest neid jaeteenuseid ei saa enam osutada olemasolevaid hulgitooteid kasutades.

                  (20)

                  Konkurentsi, sh taristupõhise konkurentsi pideva arengu tõttu määratakse käesolevas soovituses, nagu ka 2014. aasta soovituses, kindlaks ainult hulgitasandi asjaomased turud. Selleks, et lahendada võimalikke konkurentsiprobleeme seotud järgneva(te)l jaeturul (-turgudel), peaks piisama hulgituru eelnevast reguleerimisest.

                  (21)

                  Seadustiku põhjenduse 165 kohaselt peaksid riikide reguleerivad asutused analüüsima vähemalt soovitusega hõlmatud turge, sealhulgas neid, mis on loetletud, kuid mida konkreetses liikmesriigi või kohalikus kontekstis enam ei reguleerita. Soovituse lisas loetletud turgude puhul võivad riikide reguleerivad asutused siiski oma riigi olukorrast lähtudes hinnata nende turgude vastavust eespool nimetatud kolmele kriteeriumile. Riigi reguleeriv asutus võib langetada otsuse, et tema riigi olukorrast lähtudes ei ole kõik kriteeriumid täidetud. Kui mõni käesolevas soovituses loetletud turg ei vasta kõigile kolmele kriteeriumile, ei tohiks riigi reguleeriv asutus selle turu suhtes regulatiivseid kohustusi kehtestada.

                  (22)

                  Riikide reguleerivad asutused peaksid analüüsima ka turge, mis ei ole käesoleva soovitusega hõlmatud, kuid mida reguleeritakse nende jurisdiktsiooni all oleval territooriumil, tuginedes eelnevatele turuanalüüsidele, ja muid turge, kui neil on piisavalt põhjust arvata, et kolm kriteeriumi on täidetud. Seega võib riigi reguleeriv asutus kindlaks määrata ka muid asjaomaseid toote- ja teenuseturge, mis pole käesoleva soovitusega hõlmatud, kuid mille puhul on riigi kontekstis kolmele kriteeriumile vastavus tõestatud.

                  (23)

                  Seadustiku artikli 67 kohaselt turgu analüüsides peaksid nii riikide reguleerivad asutused kui ka komisjon alustama jaeturgude analüüsist. Turgu tuleks analüüsida tulevikku vaatavalt ja eeldusel, et puudub olulise turujõu tuvastamisest tingitud turu reguleerimine, võttes lähtepunktiks olemasolevad turutingimused. Analüüsides tuleks hinnata, kas tulevikus on turul konkurents või kas konkurentsi puudumine on püsiv, võttes arvesse eeldatavaid ja prognoositavaid muutusi turul. Samuti tuleks arvestada mõjuga, mida avaldab muud laadi reguleerimine, mida kohaldatakse asjakohas(t)ele jae- ja hulgiturule (-turgudele) asjaomase reguleerimisperioodi jooksul.

                  (24)

                  Juhul, kui asjaomasel turul puudub tulevikus turu eelneva reguleerimiseta tõhus konkurents, tuleks vastav(ad) hulgiturg (-turud), mis seadustiku artikli 67 järgi eelnevat reguleerimist vajab/vajavad, määratleda ja seda/neid analüüsida. Kui analüüsitakse vastava(te) asjaomas(t)e hulgituru (-turgude) ulatust ja sellel/neil esinevat/esinevaid turujõudu (-jõude), et teha kindlaks tõhusa konkurentsi olemasolu, tuleks arvesse võtta otseseid ja kaudseid konkurentsipiiranguid, sõltumata sellest, kas need piirangud tulenevad elektroonilistest sidevõrkudest, elektroonilise side teenustest või muud liiki teenustest või rakendustest, mis on lõppkasutaja seisukohast samaväärsed.

                  (25)

                  Eelnevat reguleerimist vajavate asjaomaste hulgiturgude kindlaksmääramisel peaks riigi reguleeriv asutus esmalt analüüsima turgu, mis asub jaeturust, kus on leitud konkurentsiprobleeme, tarneahelas kõige kaugemal eespool. Riigi reguleeriv asutus peaks üksteise järel, kuni jaeturuni välja, analüüsima reguleeritud eelnevale sisendturule järgnevaid turgusid, et teha kindlaks, kas neil turgudel valitseks tõhus konkurents juhul, kui eelnevatel turgudel kohaldataks reguleerimist.

                  (26)

                  Riiklikest oludest sõltuvalt võib tarneahelas kõige kaugemal eespool asuv turg koosneda või sisaldada mittespetsiifilisemaid turuüleseid hulgitooteid, nagu füüsilisele taristule (nt kaablikanalisatsioonile) juurdepääs või passiivsed juurdepääsutooted. Kohtades, kus tsiviilehituse infrastruktuur on olemas ja korduskasutatav, võib tõhus juurdepääs sellisele taristule tunduvalt lihtsustada väga suure läbilaskevõimega võrkude rajamist ja edendada taristupõhise konkurentsi arengut, millest saab kasu lõpptarbija.

                  (27)

                  Seepärast kaalus komisjon käesolevasse soovitusse eraldi füüsilisele taristule juurdepääsu turu lisamise asjakohasust. Kuna aga võrkude topoloogiad, üldkasutatava kaablikanalisatsiooni kättesaadavus ning kaablikanalisatsioonile ja mastidele juurdepääsu nõudluse tase on kogu liidus väga erinev, järeldas komisjon, et füüsilisele taristule juurdepääsu turgu pole praegu liidu tasandil võimalik määratleda ja seega ei tuleks seda eelnevat reguleerimist vajavate turgude nimekirja lisada.

                  (28)

                  Seadustiku artikli 72 kohaselt võivad riikide reguleerivad asutused kehtestada eraldi parandusmeetmena tsiviilehitistele juurdepääsu kohustuse mis tahes asjaomasel hulgiturul. Kui tsiviilehitistele juurdepääsu kohustus on proportsionaalne ja piisav, et lõppkasutaja hüvanguks konkurentsi edendada, võib see olla õigustatud, olenemata sellest, kas füüsiline taristu, millele juurdepääs antakse, kuulub reguleeritud asjaomase turu koosseisu, ja riikide reguleerivad asutused peaksid seda kaaluma enne järgnevatele turgudele juurdepääsukohustuste kehtestamist.

                  (29)

                  Lairibateenuste hulgiturgudel võivad virtuaalse juurdepääsu tooted olla kujundatud nii, et nende tunnused on sarnased või võrdväärsed, olenemata ühenduse üleandmise kohast. Seega võiks olla tehniliselt võimalik pakkuda nii juurdepääsu taotleja kui ka lõppkasutaja seisukohast võrreldava teenusekvaliteediga lairibaühendusele juurdepääsu hulgimüüki kesksel või kohalikul tasandil. Sellega seoses tuleb asendatavuse analüüsi käigus analüüsida nii toote tunnuseid kui ka juurdepääsu taotlejate valmisolekut liikuda pääsupunktide vahel või kasutada mitut üleandmispunkti võrguarhitektuuri sees.

                  (30)

                  Paljud alternatiivsed ettevõtjad on teinud investeeringuid oma kohaliku juurdepääsuvõrgu väljaehitamisse. Need ettevõtjad tõenäoliselt ei kaaluks kohaliku juurdepääsu asendamist keskse juurdepääsu toodetega, sest see tähendaks nende oma võrgutaristusse tehtud investeeringute luhtumist. Samas on selge, et juurdepääsuvõrk on kõige raskemini dubleeritav võrgu osa, sest pöördumatud kasutuselevõtu kulud on sellest kasu saavate klientide arvuga suhtestatuna väga kõrged.

                  (31)

                  Vaatamata taristupõhise konkurentsi märgatavale tihenemisele, on kohaliku juurdepääsu turule siiani omased tugevad turutõkked ja turgu reguleeritakse enamikus liikmesriikides. Kohaliku juurdepääsu hulgiturg vastab siiani kõigile kolmele eespool nimetatud kriteeriumile, sest juurdepääsuvõrk on kõige raskemini dubleeritav võrgu osa. Tulevikku vaatavalt ei saa aga keskse juurdepääsu turutõkkeid liidu tasemel enam tugevateks ega alalisteks pidada, sest turg kaldub tõhusa konkurentsi poole tänu alternatiivsete platvormide tekkimisele, magistraalandmemahu kaubandusliku kättesaadavuse levikule ja lokaalselt vastastikku seotud operaatorite võimalusele pakkuda keskset juurdepääsu. Kui mitme üleandmispunkti kaudu pakutavad juurdepääsutooted määratletakse riiklikke olusid arvesse võttes asendustoodeteks, tuleks turu koosseisu kuuluvaks lugeda kõik sellised tooted. Sellise laiahaardelise turu kolmele kriteeriumile vastavus tuleb teha kindlaks igal üksikjuhul eraldi.

                  (32)

                  Tänu masstooteid pakkuvate elektroonilise side võrkude suurenenud võimekusele võivad need rahuldada isegi teatud äriklientide ühendusvajadusi. Sellest hoolimata on eriotstarbelised ühendused vajalikud olulisele osale äriklientidest ning tööstuse digitaliseerimisest ja sotsiaal-majanduslikest keskustest, nagu avalikud asutused (nt haiglad ja koolid), tulenevatele uutele tarbijatele. Seega vajavad teatud ärikliendid jätkuvalt masstoodetest erinevate omadustega tooteid.

                  (33)

                  Eriotstarbelise edastusmahu ja teiste äriklientidele mõeldud juurdepääsutoodete turu piiritlemisel peaksid riikide reguleerivad asutused, veendudes asjaomaste hulgitoodete vastavuses jaeturul tuvastatud probleemiga, arvestama mitme teguriga, nt eri toodete funktsionaalsus ja kasutusotstarve, hindade muutumine aja jooksul ning hinna ristelastsus. Eriotstarbelist edastusmahtu iseloomustab selle võime pakkuda eriotstarbelist, püsivat ja sümmeetriliste kiirustega ühendust ning seda tuleks hinnata toote asendatavusanalüüsi kaudu, nagu ka teiste turgude tooteid.

                  (34)

                  Äriklientidele kiudoptilist eriühendust võimaldava alternatiivse taristu kasutamine on tunduvalt suurenenud, eriti tihedama asustusega aladel, kaubanduskeskustes ja äripiirkondades. Mõnes piirkonnas võib aga vaatamata sellele, et alternatiivse taristu kasutuselevõtt massiturule mõeldud juurdepääsutoodete pakkumiseks on majanduslikult otstarbekas, olla eraldiseisvate eriotstarbeliste ühenduste tarvis võrkude dubleerimine majanduslikult vähem otstarbekas olemasoleva turu suuruse tõttu. Sellistel hõredama asustusega aladel on oht, et kui turgu ei reguleerita, teenindatakse taristupõhise konkurentsi puudumise tõttu eriotstarbelise edastusmahu nõudlust ilma konkureerivate pakkumisteta.

                  (35)

                  Tõenäoliselt ei püsi konkurentsiprobleemid kummalgi ülalnimetatud hulgiturul kogu liikmesriigi piires ühetaoliselt ja sellistele turgudele tuleks teha põhjalik geograafiline analüüs. Seega peaksid riikide reguleerivad asutused asjaomaste turgude määratlemisel vastavalt seadustiku artikli 64 lõikele 3 kindlaks tegema geograafilised piirkonnad, kus konkurentsitingimused on piisavalt ühetaolised ning mis erinevad naaberpiirkondadest, kus konkurentsitingimused on väga erinevad, võttes eelkõige arvesse seda, kas võimalik märkimisväärse turujõuga ettevõtja tegutseb ühetaoliselt terves oma võrgupiirkonnas ning kas konkurentsitingimuste suurte erinevuste tõttu on tema tegevus mõnes piirkonnas piiratud, teistes aga mitte.

                  (36)

                  Siiani on riikide reguleerivate asutuste määratletud turgude geograafilised piirid enamasti kattunud riigipiiridega, sest turuvalitseja vaskpaarvõrk oli üleriikliku ulatusega. Alternatiivsete võrkude kasutuselevõtu suurenedes võivad aga ühe liikmesriigi eri piirkondade vahel (näiteks linna- ja maapiirkonnad) tekkida konkurentsitingimustes olulised ja püsivad erinevused, mistõttu on vajalik riigisiseste geograafiliste turgude määratlemine.

                  (37)

                  Geograafilise turu kindlaksmääramisel peaksid riikide reguleerivad asutused esmalt määratlema geograafilise põhiüksuse, mis võetakse konkurentsitingimuste analüüsi aluseks. Selline üksus võib riiklikest oludest sõltuvalt põhineda kas võrgutopoloogial või kattuda halduspiiridega. Igal juhul tuleks järgida komisjoni tava, (4) mille järgi need üksused: a) on asjakohase suurusega, st piisavalt väikesed, et ära hoida konkurentsitingimuste märkimisväärseid erinevusi igas üksuses, ent piisavalt suured, et vältida ressursimahukat ja koormavat mikroanalüüsi, mis võib kaasa tuua turu killustatuse, b) suudavad kajastada kõikide asjaomaste ettevõtjate võrgustruktuuri ning c) omavad aja jooksul selgeid ja stabiilseid piire. Kui see on asjakohane, peaksid riikide reguleerivad asutused tingimuse b puhul tuginema seadustiku artikli 22 kohaselt tehtud võrkude geograafilisele ülevaatele.

                  (38)

                  Konkurentsiõiguse põhimõtteid järgides ja eespool kirjeldatud geograafiliste üksuste analüüsile tuginedes peaksid riikide reguleerivad asutused seejärel kehtestama geograafiliste turgude ulatuse esmase määratluse, liites kokku sarnaste konkurentsitingimustega üksused. Riikide reguleerivad asutused peaksid hindama konkurentsitingimusi tuleviku seisukohalt, jälgides struktuurilisi ja tegevusega seotud näitajaid ning võttes vastavalt seadustiku artikli 64 lõikele 3 arvesse eelkõige taristupõhise konkurentsi osakaalu. Sellised näitajad võivad olla muu hulgas võrgujalajärg, konkureerivate võrkude arv, nende vastavad turuosad, turuosade arengusuunad, kohalik või üldine hinnakäitumine, nõudluse omadused ning teenuseosutaja vahetused ja teenuslepingu lõpetamised. Selle tulemusel saadud geograafiliste turgude määratlust tuleks võrrelda nõudluse ja pakkumise asendatavuse analüüsiga. Sarnaste konkurentsitingimustega mittekülgnevaid geograafilisi turge võib selles etapis analüüsida koos.

                  (39)

                  Turu määratlemise etapis tuleks arvesse võtta, et tulevikus võivad konkurentsitingimused oluliselt muutuda. Konkurentsitingimuste vähem oluliste ja vähem püsivate erinevuste puhul võib parandusmeetmed osadeks jaotada, sh parandusmeetmeid perioodiliselt või täpsustavalt kohandada, sealjuures reguleerimise prognoositavust kahjustamata.

                  (40)

                  Seadustiku artikliga 75 on komisjonile antud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakt, milles sätestatakse üleliiduline mobiilikõnede lõpetamise ühtne maksimummäär ja üleliiduline kõne püsivõrgus lõpetamise ühtne maksimummäär (ühiselt „üleliiduline kõnede lõpetamise määr“). Üleliidulist kõnede lõpetamise määra kohaldatakse vahetult iga ettevõtja suhtes, kes pakub liidus püsiliini- ja mobiilikõnede lõpetamisteenust. Üleliiduline ühtne kõnede lõpetamise määr põhineb lõpetamisteenuse pakkumisega kaasnevatel tõhusatel kuludel. Üleliidulise kõnede lõpetamise määra kohaldamisega piiratakse liiga kõrgete kõne lõpetamise hindade kehtestamist mobiilside- ja püsiliiniettevõtjate poolt. Seega kaob liiga kõrgete kõne lõpetamise hindade oht, mis on olnud nende turgude kõige suurem konkurentsiprobleemide allikas. Kuna üleliidulise kõnede lõpetamise määra kehtestamisel järgitakse vastavalt seadustikule rangelt kuludele orienteerituse põhimõtet, peaksid lõpetamise määrad sarnanema konkurentsi tingimustes oodatavate määradega. Seega ei vastaks kõne lõpetamise turud liidu tasemel enam kolmele tingimusele.

                  (41)

                  Erijuhtudel võib olla mõnes liikmesriigis kõne lõpetamise turgude valitud aspektide reguleerimine siiski põhjendatud. Konkreetsetest riiklikest asjaoludest võib nähtuda, et nendel turgudel ei ole tulevikus oodata konkurentsi toimimist või et konkurentsiprobleemid jäävad püsima. Sellise asjaoluga võib olla tegemist juhul, kui operaatoritele pole võimaldatud vastastikust sidumist või kui neil on olnud probleeme nende enda võrgust pärinevate kõnede lõpetamisega teiste operaatorite võrkudes. Kui turg vastab kolmele kriteeriumile, peaksid riikide reguleerivad asutused kirjeldatud probleemide korral kehtestama märkimisväärse turujõu suunistel põhinevad kohustused (v.a hinnakontroll), kui turg aga kolmele kriteeriumile ei vasta, siis kasutama teisi asjakohaseid regulatiivseid vahendeid, st seadustiku artikli 61 lõikes 2 kirjeldatud meetmed, kui seal esitatud tingimused on täidetud.

                  (42)

                  Käesoleva soovituse lisast on välja arvatud kolm turgu, mis olid kantud 2014. aasta soovituse loetellu, sest need ei vasta enam nimetatud kolmele kriteeriumile; need on kõne lõpetamise hulgiteenus konkreetses üldkasutatavas telefonivõrgus kindlaksmääratud asukohas (turg 1), kõne lõpetamise hulgiteenus konkreetses mobiilsidevõrgus (turg 2) ja masstoodete keskse juurdepääsu hulgiteenus kindlaksmääratud asukohas (turg 3b).

                  (43)

                  Ülejäänud 2014. aasta soovituse lisas loetletud turgudel, turg 3a (kohalik juurdepääsu hulgiteenus kindlaksmääratud asukohas) ja osaliselt muudetud määratlusega turg 4 (kvaliteetne juurdepääsu hulgiteenus kindlaksmääratud asukohas), tuleb jätkata eelnevat reguleerimist, sest liidu tasemel vastavad need jätkuvalt kolmele kriteeriumile. Nende turgude piiritlemisel peaksid riikide reguleerivad asutused võtma arvesse oma riigi olukorda, eriti nende geograafilise ulatuse osas.

                  (44)

                  Selleks et vaadeldava turu eelneva reguleerimise vajalikkuse kindlaksmääramisel saaks adekvaatselt arvestada mõjuga, mida avaldab seonduvate turgude suhtes kehtestatud reguleerimine, peaksid riikide reguleerivad asutused tagama, et turge analüüsitakse ühtsel moel ja võimaluse korral samal ajal või ajaliselt võimalikult lähestikku.

                  (45)

                  Olemasolevate regulatiivsete kohustuste muutmise või säilitamise üle otsustades peaksid riikide reguleerivad asutused kolme kriteeriumi alusel analüüsima ka komisjoni soovitustes 2003/311/EÜ, (5) 2007/879/EÜ (6) ja 2014/710/EL loetletud turgusid, mida käesoleva soovituse lisas enam nimetatud pole.

                  (46)

                  Vastavalt direktiivi (EL) 2018/1972 artikli 64 lõikele 1 konsulteeriti elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ametiga, kes avaldas oma arvamuse 16. oktoobril 2020,

            ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE SOOVITUSE:

                  1.

                  Riigi olukorrale vastavate asjaomaste turgude kindlaksmääramiseks direktiivi (EL) 2018/1972 artikli 64 lõike 3 kohaselt analüüsivad riikide reguleerivad asutused lisas nimetatud toote- ja teenuseturge.

                  2.

                  Kui riigi reguleeriv asutus on seisukohal, et riigi konkreetset olukorda arvesse võttes ei ole mõne lisas osutatud turu suhtes vaja kohaldada eelnevat reguleerimist, peaks riigi reguleeriv asutus tegema kolmel kriteeriumil põhineva analüüsi ja tõendama, et täitmata on vähemalt üks direktiivi (EL) 2018/1972 artikli 67 lõikes 1 nimetatud kolmest kriteeriumist, ja komisjon seda kinnitama.

                  3.

                  Vastavalt seadustiku artikli 64 lõikele 3 riigi territooriumil asuvate asjaomaste geograafiliste turgude kindlaksmääramisel peaks riigi reguleeriv asutus tegema nõudluse ja pakkumise asendatavuse üksikasjaliku analüüsi, alustades sobivast geograafilisest üksusest ja liites sellele sarnaste konkurentsitingimustega üksuseid. Konkurentsi olukorda tuleks hinnata tuleviku seisukohalt ning see peaks põhinema muu hulgas konkureerivate võrkude arvul ja omadustel, turuosade jagunemisel ja arengusuundadel, hindadel ja käitumuslikel mudelitel.

                  4.

                  Käesolev soovitus ei piira turumääratlusi, turuanalüüside tulemusi ega regulatiivseid kohustusi, mille riikide reguleerivad asutused on vastu võtnud enne selle soovituse vastuvõtmist jõus olnud õigusraamistiku kohaselt.

                  5.

                  Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

         Brüssel, 18. detsember 2020

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Thierry BRETON

         (1)  ELT L 321, 17.12.2018, lk 36.

         (2)  Komisjoni 9. oktoobri 2014. aasta soovitus 2014/710/EL elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) vajavad eelnevat reguleerimist (ELT L 295, 11.10.2014, lk 79).

         (3)  Vt komisjoni suunised turuanalüüsi ja märkimisväärse turujõu hindamise kohta vastavalt ELi elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste reguleerivale raamistikule (ELT C 159, 7.5.2018, lk 1), põhjendus 23, ja Euroopa elektroonilise side seadustik, põhjendus 163.

         (4)  Eeskätt komisjoni teatis C(2018) 2374 – suunised turuanalüüsi ja märkimisväärse turujõu hindamise kohta vastavalt ELi elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste reguleerivale raamistikule (ELT C 159, 7.5.2018, lk 1).

         (5)  Komisjoni 11. veebruari 2003. aasta soovitus 2003/311/EÜ elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes (ELT L 114, 8.5.2003, lk 45).https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?uri=CELEX%3A32003H0311.

         (6)  Komisjoni 17. detsembri 2007. aasta soovitus 2007/879/EÜ elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes (ELT L 344, 28.12.2007, lk 65).https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?uri=celex:32007H0879.

         LISA
         Turg 1: kohaliku kaabliühenduse hulgiteenus kindlaksmääratud asukohas
         Turg 2: eriotstarbelise edastusmahuga hulgiteenus


               21.1.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 23/146

      P8_TA(2019)0172
      ELi eriesindajate tegevusulatus ja volitused
      Euroopa Parlamendi 13. märtsi 2019. aasta soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, mis käsitleb ELi eriesindajate tegevusulatust ja volitusi (2018/2116(INI))
      (2021/C 23/23)

         Euroopa Parlament,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 2, 3, 6, 21, 33 ja 36,

                  —

                  võttes arvesse nõukogu 26. juuli 2010. aasta otsust, millega määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine (1),

                  —

                  võttes arvesse komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja deklaratsiooni poliitilise vastutuse kohta (2),

                  —

                  võttes arvesse komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja iga-aastaseid aruandeid Euroopa Parlamendile ühise välis- ja julgeolekupoliitika rakendamise kohta,

                  —

                  võttes arvesse ELi aastaaruandeid inimõiguste ja demokraatia kohta maailmas,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2002. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet Euroopa Parlamendi juurdepääsu kohta nõukogu tundliku sisuga teabele julgeoleku- ja kaitsepoliitika valdkonnas,

                  —

                  võttes arvesse ELi eriesindajate ametisse nimetamise, volituste ja rahastamise 9. juuli 2007. aasta suuniseid ning nõukogu 11. märtsi 2014. aasta märkust (7510/14),

                  —

                  võttes arvesse oma 8. juuli 2010. aasta resolutsiooni ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu otsus, millega määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine (3),

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu üldist välis- ja julgeolekupoliitika strateegiat, mille komisjoni asepresident ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja esitas 28. juunil 2016, ning aruandeid selle rakendamise kohta,

                  —

                  võttes arvesse nõukogu 2013. aastal vastu võetud suuniseid homo-, bi-, trans- ja interseksuaalide (LGBTI-inimeste) kõikide inimõiguste edendamiseks ja kaitsmiseks,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) 1975. aasta Helsingi lõppakti, mis on Euroopa ja laiema piirkondliku julgeolekukorra alusdokument, ja kõiki lõppakti põhimõtteid,

                  —

                  võttes arvesse oma resolutsioone komisjoni asepresidendi ning välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Euroopa Parlamendile esitatud iga-aastaste aruannete kohta, milles käsitletakse ühise välis- ja julgeolekupoliitika rakendamist,

                  —

                  võttes arvesse oma resolutsioone ELi aastaaruannete kohta, milles käsitletakse inimõiguste ja demokraatia olukorda maailmas,

                  —

                  võttes arvesse oma 15. novembri 2017. aasta soovitust nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele, mis käsitleb idapartnerlust 2017. aasta novembri tippkohtumise eel (4),

                  —

                  võttes arvesse oma 4. juuli 2017. aasta resolutsiooni inimõiguste rikkumistega tegelemise kohta sõjakuritegude ja inimsusvastaste kuritegude, sealhulgas genotsiidi kontekstis (5),

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone Ukraina kohta, milles nõutakse ELi eriesindaja ametisse nimetamist Krimmi ja Donbassi piirkonnas,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Parlamendi 13. juuni 2012. aasta soovitust nõukogule ELi inimõiguste eriesindaja kohta (6),

                  —

                  võttes arvesse kodukorra artikleid 110 ja 113,

                  —

                  võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A8-0171/2019),

                  A.

                  arvestades, et ELi eesmärk on mängida rahvusvahelisel tasandil kaalukamat rolli – mitte ainult majanduslikult, vaid ka poliitiliselt – toetades oma meetmete ja poliitikaga rahvusvahelise rahu ja julgeoleku ning reeglipõhise maailmakorra tagamist;

                  B.

                  arvestades, et nõukogu nimetab ELi eriesindajad komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepanekul ning neil on volitused järgida konkreetseid, temaatiliselt või geograafiliselt piiritletud poliitilisi või julgeolekueesmärke; arvestades, et eriesindajad on end ELi diplomaatias näidanud väärtusliku ja paindliku jõuna, kes kõigi liikmesriikide toel saavad ELi kehastada ja esindada kriitilistes kohtades ja olukordades; arvestades, et ELi eriesindajate paindlikud volitused võimaldavad neid kiirkorras lähetada, kui teatud riikides või teemadel tekivad probleemid;

                  C.

                  arvestades, et tänu oma sagedasele kohalviibimisele on eriesindajatel hea võimalus kodanikuühiskonna ja kohalike osalistega dialoogi alustada ja kohapeal uurimistööd teha; arvestades, et selline vahetu kogemus võimaldab neil konstruktiivselt osaleda poliitika ja strateegia kujundamises;

                  D.

                  arvestades, et praegu on ELil viis piirkondlikku eriesindajat (seotud vastavalt Aafrika Sarve, Saheli, Kesk-Aasia, Lähis-Ida rahuprotsessi, Lõuna-Kaukaasia ja Gruusia kriisiga), kaks riigipõhist eriesindajat (Kosovo ning Bosnia ja Hertsegoviina) ja üks temaatiline eriesindaja, kes tegeleb inimõiguste küsimustega;

                  E.

                  arvestades, et ainult kaks eriesindajat on naised;

                  F.

                  arvestades, et need ELi eriesindajad, kellele on antud volitused konkreetsete riikide suhtes ja kes toimivad ühtlasi ELi delegatsiooni juhina neis riikides, on aidanud suurendada liidu sidusat ja tõhusat kohalolekut välisriikides; arvestades, et uute riigipõhiste eriesindajate nimetamine peab olema kooskõlas ELi välistegevuse strateegiaga, kui võtta arvesse, et liidu delegatsioone on Lissaboni lepinguga tugevdatud: neile on pandud vastutus kõigi liidu kohapealsete meetmete, sealhulgas ühise välis- ja julgeolekupoliitika koordineerimise eest;

                  G.

                  arvestades, et on teisi esmatähtsaid piirkondi ja konflikte, sealhulgas ELi vahetus läheduses, näiteks Venemaa agressioon Ukrainas ja Krimmi ebaseaduslik okupeerimine, mis vajavad erilist tähelepanu ja suuremat sekkumist ning millele tuleb liidus rohkem tähelepanu juhtida;

                  H.

                  arvestades, et ELi eriesindajad on näidanud oma kasulikkust, eelkõige kõrgetasemelise poliitilise dialoogi korraldamisel ja väga tundlikus poliitilises keskkonnas kõrgetasemeliste partnerite leidmisel;

                  I.

                  arvestades, et ELi eriesindajaid rahastatakse ühise välis- ja julgeolekupoliitika eelarvest, mille Euroopa Parlament on kaasotsustajana vastu võtnud, ja et eelarve täitmise eest vastutavad eriesindajad komisjoni ees;

                  J.

                  arvestades, et komisjoni asepresident ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja on kindlalt lubanud, et vastab positiivselt Euroopa Parlamendi taotlustele vastselt nimetatud ELi eriesindajad ära kuulata, enne kui nad ametisse asuvad, ja aitab eriesindajatel regulaarselt Euroopa Parlamendile aru anda;

                  K.

                  arvestades, et ELi eriesindajad valitakse isikute hulgast, kellel on varem olnud vanemdiplomaatiline või poliitiline ametikoht oma riigis või rahvusvahelistes organisatsioonides; arvestades, et neil on suur paindlikkus ja vabadus otsustada, kuidas nad oma volitusi täidavad, ning see võib neil aidata seatud eesmärke saavutada, strateegiaid rakendada ja ELile lisaväärtust tuua;

                  L.

                  arvestades, et ELi eriesindajate põhiroll on kaasa aidata ELi välistegevuse ja esindatuse ühtsuse, järjepidevuse, sidususe ja mõjususe tagamisele; arvestades, et eriesindajad näitavad ELi huvi teatud riigi, piirkonna või valdkonna vastu ja suurendavad selle nähtavust ning aitavad kaasa liidu teatava strateegia või poliitika rakendamisele riigis, piirkonnas või valdkonnas, kus esindajal on volitused;

                  1.

                  soovitab nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale järgmist:

                              a)

                              esitada strateegiline käsitlus ELi eriesindajate kasutamise ning nende rolli, volituste ja panuse kohta ELi üldise välis- ja julgeolekupoliitika strateegia rakendamise taustal;

                              b)

                              tagada ELi eriesindajate nimetamine üksnes siis, kui sellel on selge lisaväärtus, st kui eriesindajatele antavaid ülesandeid ei ole võimalik tõhusalt täita Euroopa välisteenistuse, sealhulgas ELi delegatsioonide olemasolevate struktuuride abil või komisjoni sees;

                              c)

                              tagada, et eriesindajaid kasutatakse eelkõige ELi tegevuse tõhustamiseks konfliktide ennetamisel ja lahendamisel ning liidu strateegiate elluviimisel, eelkõige vahendamise ja dialoogi hõlbustamise teel, samuti ELi poliitiliste eesmärkide edendamiseks välissuhete konkreetsetes teemavaldkondades ja rahvusvahelist õigust järgides;

                              d)

                              vältida eriesindajate arvu ülemäärast suurendamist ja nende volituste killustamist, mis põhjustaks kattumist teiste ELi institutsioonidega ja koordineerimiskulude suurenemist;

                              e)

                              tagada, et ELi eriesindajate volitused ja tegevus piirkondliku julgeoleku ja konfliktide ennetamise, vahendamise ja lahendamise protsessis juhinduvad rahvusvahelise õiguse põhimõtetest, nagu on kirjeldatud 1975. aasta Helsingi lõppaktis ja muudes tähtsates rahvusvahelistes õigusaktides, samuti vaidluste rahumeelse lahendamise põhimõttest, mis on Euroopa julgeolekukorra põhielement ja mida on rõhutatud ELi üldises välis- ja julgeolekupoliitika strateegias; ning järgida kõiki eeskirju ja kogu poliitikat, mille EL on vastu võtnud selle piirkonna või konflikti suhtes, mis kuulub nende vastutusalasse;

                              f)

                              kaaluda kõiki võimalikke vahendeid eriesindajate rolli tugevdamiseks ELi välispoliitika tulemusliku elluviijana, mis võimaldab ette valmistada ja edendada liidu välispoliitilisi algatusi ning luua koostoimet, tagades seejuures, et eriesindajad saavad oma volitustega hõlmatud piirkonnas, sealhulgas konfliktipiirkondades vabalt liikuda, et tulemuslikult oma ülesandeid täita;

                              g)

                              suurendada ELi eriesindajate töö läbipaistvust ja nähtavust, sealhulgas andes avalikult teada riikidesse tehtud külastustest, töökavast ja esmaeesmärkidest ning luues eraldi veebisaite, mis võimaldavad avalikkusel nende tegevust jälgida;

                              h)

                              tugevdada tegureid, mis moodustavad ELi eriesindaja lisaväärtuse: legitiimsus, mille aluseks on komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja liikmesriikide toetus, piirkondlikud ja temaatilised kohustused, poliitiline kaal, paindlikkus ning ELi kohalolu ja nähtavuse suurendamine partnerriikides, tugevdades sellega liidu kuvandit mõjuka rahvusvahelise osalejana;

            Volitused

                  i)

                  anda volitused piisavalt pikaks ajaks, kuna see loob väljavaated, mis võimaldavad palgata kvalifitseeritud kõrgemaid ametnikke, täita eriesindajate volitusi ja suhetes partneritega usaldust suurendada, luua võrgustikke ja mõjutada protsesse; tagada volituste regulaarne läbivaatamine, võttes arvesse asjaomase riigi või piirkonna sündmusi või teema muutumist, ning võimaldada ka volituste pikendamist, kui asjaolud seda nõuavad;

                  j)

                  aidata volitustega hõlmatud piirkonnas kaasa ELi poliitika või strateegia rakendamisele, loomisele või läbivaatamisele;

                  k)

                  tagada, et konfliktide vältimine ja lahendamine, vahendamine ja dialoogi hõlbustamine, inimõigused, demokraatia, õigusriik ja soolised aspektid on horisontaalsed prioriteedid ja seega moodustavad ELi eriesindaja volituste aluse ning et tagatakse piisav aruandmine eriesindajate tegevusest nendes valdkondades;

                  l)

                  nõuda hindamis- ja järelevalvemenetlusi, mis hõlmaksid saavutatud tulemusi, tekkinud takistusi, peamiste probleemide väljatoomist, osalemist poliitika kujundamises, hinnangut ELi eriesindaja ja teiste liidu toimijate tegevuse kooskõlastatusele, et soodustada parimate tavade vahetamist eriesindajate seas, hinnata nende töö tulemuslikkust ning kaaluda nende volituste uuendamist ja läbivaatamist;

                  m)

                  tagada, et Kesk-Aasiat hõlmavad volitused on kooskõlas ELi 2007. aasta Kesk-Aasia strateegiaga, mis 2015. aastal läbi vaadati, et parandada liidu mõju ja nähtavust selles piirkonnas;

                  n)

                  näha ELi eriesindajatele ette pikk ametist lahkumise järgne „rahunemisaeg“, et tagada huvide konfliktide puhuks võimalikult ranged eetikanormid;

                  o)

                  tagada, et Euroopa Parlamendi väliskomisjon osaleb ELi eriesindajate uute ja pikendatud volituste koostamisel;

            Vahendid

                  p)

                  säilitada ELi eriesindajate paindlikkus ja sõltumatus ühise välis- ja julgeolekupoliitika elluviijatena, kellel on eraldi rahastamisallikas ja privilegeeritud suhe nõukoguga; tugevdada samal ajal kooskõlastamis- ja aruandlussidemeid Euroopa välisteenistuse haldusdirektoraatide (piirkondlik, temaatiline, ÜJKP ja kriisidele reageerimine) ning nendega seotud komisjoni peadirektoraatidega; tagada kiire ja läbipaistev kandidaatide nimetamise ja kinnitamise protsess;

                  q)

                  kõrvaldada lahkuvate ja uute ELi eriesindajate vahel institutsioonilise mälu ja järjepidevuse säilimise puudujäägid, tugevdada sel eesmärgil Euroopa välisteenistuse logistilist ja haldustuge, sealhulgas arhiveerimist, ning eelkõige lähetada vajaduse korral ELi eriesindajate töötajaskonda Euroopa välisteenistuse ja teiste ELi institutsioonide poliitikanõustajaid;

            Isiklik profiil

                  r)

                  nimetada ELi eriesindajaiks laialdase diplomaatilise ja poliitilise pädevuse ja sobiva profiiliga isikuid ning tagada eelkõige, et neil oleks poliitiline mõjuvõim, mida on vaja kõrgetasemeliste koostööpartneritega sidemete ja vastastikuse usalduse loomiseks; kasutada selleks ära isikute reservi, kellel on poliitiline ja diplomaatiline kogemus ELi ulatuses; jälgida soolist ja geograafilist tasakaalu; tagada, et isiku ametisse määramise otsus tehakse läbipaistvalt ja ainult pärast kinnituse saamist, et kandidaat vastab tingimustele, eelkõige seoses potentsiaalse huvide konfliktiga, ning järgib eetilise käitumise reegleid;

                  s)

                  tagada, et ELi eriesindaja ametisse määramise võib kinnitada ainult pärast positiivse hinnangu saamist Euroopa Parlamendi väliskomisjonilt;

                  t)

                  hõlbustada juurdepääsu kandidaatide valikuga seotud teabele ja põhjendustele;

            Hõlmatud valdkonnad

                  u)

                  koondada ELi eriesindajate volitused piirkondliku julgeoleku tugevdamisele ning konfliktide ennetamisele ja lahendamisele – valdkondadele, kus ELi tegevus võib anda lisaväärtust, eelkõige dialoogi ja vahendamise hõlbustamise kaudu; tagada, et eriesindaja nimetamise temaatilise suunitluse korral ei dubleeritaks ega õõnestataks komisjoni ja Euroopa välisteenistuse rolli;

                  v)

                  võttes arvesse ELi eriesindajate konkreetset diplomaatilist rolli ELi välistegevuses ja vajadust säilitada Euroopa naabruskonnas stabiilsus, ergutada eriesindajaid arendama üha tihedamaid sidemeid riikidega, kus kestavad pikaajalised konfliktid, rõhutades, kui vajalikud on liidu eriesindajad, et aidata kaasa konfliktide rahumeelsele lahendamisele ELi naabruses;

                  w)

                  väljendada heameelt uue ELi inimõiguste eriesindaja nimetamise üle ja tunnustada senise eriesindaja tööd, kes edukalt täitis oma ülesande suurendada liidu inimõigustepoliitika tulemuslikkust ja nähtavust; märgib, et ametikoha ülesandeid on laiendatud, et need hõlmaksid rahvusvahelise humanitaarõiguse järgimise edendamist ja rahvusvahelise kriminaalõiguse toetamist;

                  x)

                  tugevdada ELi inimõiguste eriesindaja suutlikkust ja rolli, võttes arvesse, et selle eriesindaja volitused hõlmavad kogu maailma, mis endastmõistetavalt nõuab ja eeldab poliitilist dialoogi kolmandate riikide, oluliste partnerite, ettevõtjate, kodanikuühiskonna ning rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonidega, samuti tegevust asjaomastel rahvusvahelistel foorumitel;

                  y)

                  lõpetada järk-järgult olemasolevate riigipõhiste eriesindajate volitused ja kaaluda piirkondlike eriesindajate ametissenimetamist vastavalt sellele, milliseks kujuneb komisjoni järgmise koosseisu ja Euroopa välisteenistuse üldine ülesannete jaotus, võttes arvesse, et tähtis on mitte märkimisväärselt vähendada ELi eriesindajate arvu, et nad ei kaotaks oma erilist olemust; kaaluda ELi eriesindajate nimetamist rahvusvahelise kliimamuutuste vastase võitluse kooskõlastamise, rahvusvahelise humanitaarõiguse ja rahvusvahelise õigusemõistmise ning desarmeerimise ja tuumarelva leviku tõkestamise valdkonnas, viimasel juhul jätkates selle valdkonna praeguse ELi erisaadiku tööd;

                  z)

                  nimetada ametisse uus ELi Ukraina eriesindaja, kes keskenduks eelkõige Krimmi ja Donbassi piirkonnale ja vastutaks okupeeritud piirkondades inimõiguste olukorra jälgimise, Minski kokkulepete rakendamise, Aasovi merel pingete leevendamise ja sisepõgenike õiguste tagamise eest, nagu Euroopa Parlament on oma resolutsioonides nõudnud;

            Koostoime ja koostöö

                  aa)

                  tugevdada ELi eriesindajate vastastikkust ja kooskõlastamist ELi eri institutsioonide, kodanikuühiskonna ja liikmesriikidega, et tagada suurim võimalik koostoime ja kõigi osaliste järjekindel kaasamine; tugevdada ELi eriesindajate osalemist liidu varajase konfliktide eest hoiatamise süsteemis; tagada, et ei oleks kattuvusi teiste kõrgetasemeliste diplomaatiliste isikutega, näiteks ELi erisaadikutega; ning tagada koostöö teiste sarnaselt meelestatud partnerite ja saadikutega, sealhulgas nendega, kelle on määranud ÜRO, NATO ja USA;

                  ab)

                  arvestades, et Euroopa Parlament on kaasseadusandja ÜVJP eelarve tsiviilosa puhul, mida haldab välispoliitika vahendite talitus (FPI), tugevdada parlamendi järelevalvet ELi eriesindajate tegevuse üle ning suurendada nende vastutust ja töö läbipaistvust, tuletades meelde, et seda eesmärki on võimalik saavutada, jagades korrapäraselt teavet ELi eriesindajate volituste täitmise, nende töö ja saavutuste ning probleemide kohta, mida neil tuleb lahendada, korraldades korrapäraselt ja vähemalt kord aastas kohtumisi ning arvamustevahetusi ELi eriesindajate ja Euroopa Parlamendi asjaomaste organite, eelkõige väliskomisjoni ja selle inimõiguste allkomisjoni ning julgeoleku ja kaitse allkomisjoni vahel ning edastades Euroopa Parlamendile süstemaatiliselt aruanded ja riigipõhised strateegiad, mille eriesindajad on lähetanud nõukogu poliitika- ja julgeolekukomiteele ja Euroopa välisteenistusele; ning sel eesmärgil nõuda, et need dokumendid lisataks ÜVJP valdkonna institutsioonidevahelisele kokkuleppele;

                  ac)

                  edendada ennetava diplomaatia ja vahendamisprotsessi osana ning ELi nähtavuse huvides suhtlust ja vahendada dialoogi kodanikuühiskonna ja kodanikega ELi eriesindaja tegevuspiirkonnas; tagada eelkõige, et ELi eriesindajad tegutseksid ennetavalt seoses kodanikuühiskonna osalejate, inimõiguste kaitsjate või teisitimõtlejatega, kes võivad olla ohus või sattuda kohaliku võimu tagakiusamise alla;

                  2.

                  soovitab Euroopa Parlamendi järgmisel koosseisul nõuda uuelt komisjoni asepresidendilt ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgelt esindajalt, et too kohustuks oma ametiaja esimese kuue kuu jooksul esitama strateegilise käsitluse ELi eriesindajate kasutamise kohta üldise välis- ja julgeolekupoliitika strateegia rakendamise raames ning eespool esitatud põhimõtetest ja soovitustest lähtudes;

                  3.

                  teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, komisjonile, komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning ELi eriesindajatele.

         (1)  ELT L 201, 3.8.2010, lk 30.

         (2)  ELT C 210, 3.8.2010, lk 1.

         (3)  ELT C 351 E, 2.12.2011, lk 454.

         (4)  ELT C 356, 4.10.2018, lk 130.

         (5)  ELT C 334, 19.9.2018, lk 69.

         (6)  ELT C 332 E, 15.11.2013, lk 114.