title: Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Ungari 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ungari 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta_x000b_

text:
				|

		52014DC0418

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Ungari 2014. aasta riiklikku reformikava_x000b__x000b_ja esitatakse nõukogu arvamus Ungari 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta_x000b_ /* COM/2014/0418 final - 2014/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Ungari 2014. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Ungari 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997.
aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle
artikli 9 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16.
novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta[2], eriti selle artikli 6
lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee
arvamust,
võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
võttes arvesse majanduspoliitika komitee
arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia
„Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning
keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa
jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni
ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika
üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse
liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012
vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette
sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning
võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad
tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades
eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja
rakendada riigipõhised soovitused.
(4)
Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse
Ungari 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Ungari
ajakohastatud lähenemisprogrammi (2013–2016) kohta.
(5)
Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu
iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[5]
mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust.
Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu
häiremehhanismi aruande,[6]
milles nimetati Ungarit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)
Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks
prioriteedid finantsstabiilsuse, eelarve konsolideerimise ja majanduskasvu
hoogustamise tagamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja
majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased
majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning ajakohastada avalikku haldust.
(7)
Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL)
nr 1176/2011 artikli 5 alusel Ungari suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi
tulemused[7].
Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Ungaris esineb endiselt
makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab järelevalvet ja otsustavaid
poliitikameetmeid. Selleks et vähendada olulisi ohtusid majanduse toimimisele,
tuleb eelkõige pöörata jätkuvalt erilist tähelepanu suure negatiivse
rahvusvahelise netoinvesteerimispositsiooni käimasolevale kohandamisele ning
erasektori ja valitsemissektori suurele võlale nõrga finantssektori ja
eksporditulemuste halvenemise kontekstis.
(8)
30. aprillil 2014 esitas Ungari nii oma 2014. aasta
riikliku reformikava kui ka 2014. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et
võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja
samal ajal.
(9)
2014. aasta lähenemisprogrammis kavandatud
eelarvestrateegia eesmärk on viia valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk
programmiperioodi lõpuks 2,9 %-lt SKPst 1,9 %-le SKPst. Seda on
võimalik saavutada siis, kui see kavandatakse programmiperioodi lõpuossa, ent
puudujäägieesmärke tuleb oluliselt tõsta võrreldes eelmise programmiga.
Programmis kinnitatakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgi puudujäägiks -1,7 %
SKPst, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Kuid lähtudes
eelarvekava ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist, ei saavutata
programmiperioodi lõpuks eelduste kohaselt keskpika perioodi eelarve-eesmärki.
(Ümberarvutatud) struktuurne eelarvepositsioon peaks 2014. aastal halvenema 1,5
protsendipunkti võrra, kaldudes oluliselt kõrvale keskpika perioodi eelarve-eesmärgist,
ning peaks stabiliseeruma 2015. aastal, viidates asjaolule, et keskpika
perioodi eelarve-eesmärgi poole liikumisel nõutavast tulemusest jääb puudu 0,5 %
SKPst. Kulueesmärk kaldub oluliselt kõrvale nii 2014. kui ka 2015. aastal.
(Ümberarvutatud) struktuurne eelarvepositsioon kaldub kavakohaselt veelgi
kõrvale nii 2016. kui ka 2017. aastal. Üldiselt on alates 2014. aastast
kavandatud oluline kõrvalekaldumine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi
saavutamiseks mõeldud kohandamiskavast. Programmi kohaselt peaks
valitsemissektori võlg järk-järgult, kuid kindlalt vähenema 79 %-lt SKPst 2013. aastal
ligikaudu 75 %-le SKPst 2017. aastal. Stabiilsusprogrammi
eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on ajavahemiku 2014–2016
puhul realistlik ja prognoositakse, et SKP kasvab sel ja järgmisel aastal
vastavalt 2,3 % ja 2,5 %, võrrelduna komisjoni 2014. aasta
kevadprognoosis esitatud 2,3 % ja 2,1 %-ga. 2017. aasta
stsenaarium on siiski liiga optimistlik. Eelarve-eesmärkidega seotud riskid
tasakaalustatakse üldjoontes 2014. aastal, kuid on üha suurenev oht, et
puudujääk võib osutuda arvatust suuremaks alates 2015. aastast.
Spetsiifilised riskid tulenevad asjaolust, et kulumäära kavandatud vähendamine
peaks toimuma kulude üldise külmutamise abil või kulude piiramisega
inflatsioonimäära ulatuses enamike mittekohustuslike kuluartiklite puhul.
Komisjoni 2014. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori
nominaalne eelarvepuudujääk 2014. ja 2015. aastal programmi eesmärkidega
identne. Komisjoni prognoos kinnitab olulise kõrvalekaldumise riski keskpika
perioodi eelarve-eesmärgist alates 2014. aastast, kuna struktuurne
eelarvepuudujääk on 2014. aastal 2,2 % ja 2015. aastal 2,3 %.
Lisaks sellele märgitakse komisjoni prognoosis, et ei 2014. ega 2015. aastal
peeta kinni võla vähendamise sihttasemest. Lähtudes programmile antud
hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97,
on nõukogu arvamusel, et tuleb teha täiendavaid pingutusi struktuurseks
konsolideerimiseks, pidades silmas, et alates 2014. aastast kaldutakse
keskpika perioodi eelarve-eesmärgist märkimisväärselt kõrvale ja võla
vähendamise sihttasemest ei peeta kinni.
(10)
Keskpika perioodi eelarveraamistikku on tugevdatud
seeläbi, et eelarve planeerimiseks mõeldud perioodi pikendati järgmisse
eelarveaastasse. Raamistiku tulemuslikkus ja siduv olemus ei ole siiski
tagatud. Kehtestatud on mõned uued arvulised eelarvereeglid, kuid kavandamisega
seotud puudusi ei ole kõrvaldatud. Need on peamiselt seotud süstemaatilise
järelkontrolli, maksimaalsete lubatud kõrvalekaldumise tasemete ja rangete
korrektsioonimehhanismide puudumisega. Eelarvenõukogu vähesed kohustustused ja
analüütiline suutlikkus ei ole veel tasakaalus selle eelarvelise vetoõigusega.
Keskpika perioodi eelarveraamistiku edasine tugevdamine ja eelarvenõukogu
volituste laiendamine aitaks muuta üldist eelarveraamistiku usaldatavamaks,
läbipaistvamaks ja tõhusamaks.
(11)
Arvestamata keskpanga majanduskasvu rahastamise
kava VKEde jaoks, ei ole tavapärane majandusele laenude andmine jätkusuutlikult
taastunud. Finantsvaldkonna regulatiivne koormus on veelgi suurenenud,
vähendades seeläbi kapitali akumulatsiooni võimet. Sellised meetmed nagu
finantstehingute maks on suurendanud sularaha kasutamist majanduses. Eluasemelaenude
portfelli olukord on veelgi halvenenud ja viivislaenude suur osakaal kujutab
hetkel endast suurimast probleemi finantsvaldkonnas. Portfelli puhastamist
takistab kriisilahendusmenetluste vähene tõhusus. Ühtegi uut olulist meedet ei
ole võetud pankade bilansist rämpsvara kõrvaldamiseks. Väga kõrge regulatiivne
koormus koos suure viivislaenude osakaaluga on viinud laenuandmise suutlikkuse
miinimumi. Valitsus on korduvalt teatanud kavatsusest kehtestada uus
maksuvabastuskord, et aidata välisvaluutas laenu võtnuid. Enamikel juhtudel ei
ole need jõudnud hädasolevate laenuvõtjateni ja seetõttu on sellele negatiivne
mõju majapidamiste maksukultuurile, kuna oodatakse riigi täiendavat abi.
Finantsregulatsiooni ja -järelevalvet on tugevdatud seeläbi, et finantsinspektsioon
liideti keskpanga struktuuridega ja keskpangale seati ülesanne teha
makrotasandi usaldatavusjärelevalvet. Pangakriiside lahendamise korra
kehtestamiseks on ettevalmistused alanud.
(12)
Kuigi maksumuudatuste sagedus on vähenenud
võrreldes eelmise aastaga, ei toimunud olulist edasiminekut äriühingute
maksusüsteemi tasakaalustamisel. Osasid kehtivaid valdkonnapõhiseid makse isegi
tõsteti. Valdkonniti erinevate maksumäärade kohaldamine takistab vahendite
tulemuslikku jaotumist ja mõjub seega negatiivselt majanduskasvule.
Maksustamise tööhõivesõbralikumaks muutmiseks on Ungari hakanud kohaldama
üksikisiku tulumaksu vabastusemäära ka sotsiaalmaksude puhul, mis peaks
eelkõige abistama madalapalgalisi. Pere ainsa ja madala palga saajate maksukiil
on üks suurimaid ELis. Töösuhete kaitse seaduse toetuskõlblikkuse kriteeriumid
on põhimõtteliselt jäänud samaks, olgugi et märkimisväärne osa
madalapalgalistest jääb seaduse kohaldamisalast välja. Oluline on hinnata kava
mõju ja kulutõhusust ning kohandada seda vastavalt vajadustele, et suurendada
selle suutlikkust tuua inimesi tööle tagasi. Teatav edasiminek toimus
maksustamise nihutamisel tööhõivelt keskkonnale, kuid vaja on veel täiendavaid
meetmeid. Kassaaparaatide ühendamine maksuhaldusasutustega edeneb pärast varasemaid
korduvaid viivitusi aegamööda. Ungaris on maksukuulekus väga madal, kuna
pidevalt jäetakse töö deklareerimata ja ei täideta käibemaksu nõudeid.
Kontrollimeetmeid tuleb tugevdada eelkõige selleks, et tugevdada
käibemaksupettuse vastast võitlust.
(13)
Noorte töötuse määr on 2013. aastal langenud, samas
kui nende noorte määr, kes ei tööta, õpi ega osale koolitusel, on kasvanud.
Riiklike tööturuasutuste harukontorite tõhus koostöö haridusasutuste ja
kohalike sidusrühmadega võiks parandada jõudmist nende sihtrühmadeni. Riiklike
tööturuasutuste pädevuse suutlikkuse arendamine, sealhulgas kliendiprofiili
süsteemi ettevalmistamine, on alanud. Teisalt tuleb hinnata aktiivse
tööturupoliitika meetmeid, et mõõta nende tõhusust ja tulemuslikkust ning
vajaduse korral neid kohandada, et ebasoodsas olukorras olevad rühmadel oleks
võimalik paremini tööturule pääseda. Tugevdada on vaja mitmete tööturu- ja
sotsiaalmeetmete (ühiskondliku töö programm, töötushüvitised ja sotsiaalabi)
aktiveerimisosa. Ühiskondliku töö programm kasutab ära suurema osa tööhõive
meetmete eelarvevahenditest, kuid 2013. aastal oli vähem kui 10 % selles
osalenutest suutelised pärast programmi lõppu naasma avatud tööturule. See
tõstatab küsimuse, kas programmi peaks kohandama näiteks seeläbi, et luuakse kestvama
töösuhte kindlustamiseks tugevam seos aktiveerimise, koolitamise ja tööotsingu
puhul osutatava abi vahel. Naiste osalemist tööturul ergutatakse tasulise
vanemapuhkuse suurema paindlikkuse ning lapsehoiuteenuste pakkumise abil, kuid
tuleb veelgi teha jõupingutusi, kuna tööhõive tase naiste hulgas on allpool 60 %.
Töötushüvitise saamise õigus kestab vähem kui töökoha leidmiseks keskmiselt
aega kulub. Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus elavate inimeste arv on
Ungaris tasapisi suurenenud ja praegu moodustavad nad peaaegu kolmandiku kogu
rahvastikust. Vaesuse määr mõjutab ebaproportsionaalselt ebasoodsas olukorras
olevaid rühmi ja kogukondi, eelkõige lapsi ja romasid. Sotsiaalse kaasatuse
strateegia on kehtestatud, kuid enamike valdkondade poliitikameetmed ei aita
süsteemselt saavutada strateegias kindlaks määratud eesmärke. Vaesuse
tulemuslikuks vähendamiseks on vaja integreeritud ja ühtlustatud
poliitikameetmeid.
(14)
Ungari ärikeskkonda iseloomustavad õigusraamistiku
sagedad muutused ja piiratud konkurents üha rohkemates valdkondades.
Teenustevaldkonnas on kehtestatud uued tõkked ja olemasolevaid ei ole
eemaldatud (nt seoses ravimite, jäätmekäitluse, mobiilimaksete, tubaka jaemüügi
ja õpikutega). Üldine investeeringute tase on alanenud eriti palju nendes valdkondades,
kus viimastel aastatel on kehtestatud valdkonnapõhised lisamaksud. Ajavahemikul
2010–2013 vähenes investeeringute nominaalväärtus energiavaldkonnas 44 %,
finantsvaldkonnas 28 % ja sidevaldkonnas 18 % võrra, ent kokkuvõttes
suurenes 3,4 %. Teataval määral on edu saavutatud konkurentsi tõhustamisel
riigihangete valdkonnas, kuid vaja on täiendavaid jõupingutusi. E-hanke
ulatuslikuma kasutamisega saaks oluliselt kulusid säästa, parandada
riigihangete läbipaistvust ja tõhustada konkurentsi. Samme on astutud ausust
edendavate strateegiate rakendamisel ja paremate läbipaistvusstandardite
kasutamisel riigiasutustes, kuid tulemuslikuks võitlemiseks korruptsiooniga
tuleb veel täiendavalt pingutada.
(15)
Haridussüstemist varakult lahkujate osakaal
suureneb, kuid selle vältimiseks mõeldud strateegia vastuvõtmist on korduvalt
edasi lükatud. Tuleb teha täiendavaid pingutusi, et anda õpilastele tööturul
vajalikud põhioskused, pädevus ja kvalifikatsioon. Võrdne juurdepääs
kvaliteetsele tavaharidusele on endiselt tõsine probleem ebasoodsas olukorras
olevatele lastele, eelkõige romade jaoks. Uus kutseharidusseadus, mis muu
hulgas võtab kasutusele uue kaheosalise hariduse mudeli, on kehtestatud
eesmärgiga vähendada ikka veel rasket üleminekut haridussüsteemist tööturule.
Seaduse mõjusid tuleb tähelepanelikult jälgida.
(16)
Ungari jätkas 2013. ja 2014. aastal lõpptarbija
elektri- ja gaasihindade vähendamist. Need hinnakärped ja energiaettevõtetele
lisandunud maksukoormus on negatiivselt mõjutanud energiatarnijate suutlikkust
kulusid, energiainvesteeringuid ja võrguhoolduskulusid katta. Praegu on
kodumajapidamiste energiaintensiivsus üks kõrgeimaid ELis, mis tähendab, et
energiatõhusust saab eelkõige parandada elamumajanduses. Endiselt tekitab muret
see, et energiaturu regulaatoril puudub iseseisvus võrgule juurdepääsu tingimuste
ja tariifide kehtestamisel. Ühistranspordiettevõtete korralduse ühtlustamiseks
on astutud samme, kuid jätkusuutlikkust saaks veelgi parandada tegevuskulude
optimeerimise ja tariifisüsteemi muutmise abil.
(17)
Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames
põhjalikult Ungari majanduspoliitikat. Ta on hinnanud lähenemisprogrammi ja
riiklikku reformikava. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide
asjakohasust Ungari eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse
seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades
silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse
riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud
komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–7.
(18)
Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu
Ungari lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[8] selle kohta kajastub
eelkõige soovituses 1.
(19)
Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja
kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi
läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu
soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1, 2, 3 ja 5,
SOOVITAB Ungaril võtta ajavahemikus 2014-2015
järgmisi meetmeid:
1.           Komisjoni
2014. aasta kevadprognoosile tuginedes tugevdada 2014. aasta
eelarvemeetmeid, täpsemalt võla vähendamise nõuet, võttes arvesse stabiilsuse
ja kasvu pakti nõuetega võrreldes tekkivat lõhet, mis on 0,9 % SKPst. 2015. aastal
ja pärast seda tugevdada oluliselt eelarvestrateegiat, et tagada keskpika
perioodi eelarve-eesmärgi saavutamine ja ka võla vähendamise nõude täitmine, et
hoida valitsemissektori võlasuhe püsivas langustendentsis. Tugevdada
täiendavalt keskpika perioodi eelarve-eesmärkide siduvat iseloomu,
süstemaatiliselt järelkontrollides arvuliste eelarvereeglite täitmist ja
korrigeerivate mehhanismide kasutamist. Suurendada riigi rahanduse
läbipaistvust, muu hulgas laiendades eelarvenõukogu volitusi ja nõudes, et
regulaarselt koostataks makromajanduslikke eelarveprognoose ja hinnataks
tähtsamate poliitikaettepanekute eelarvelist mõju.
2.           Aidata taastada tavapärane
majandusele laenu andmine, muu hulgas täiustades maksude kujundamist ja
vähendades finantsasutuste maksukoormust. Kohandada finantstehingute maksu, et
sääste ei suunataks pangast kõrvale, ja suurendada stiimuleid elektrooniliste
makseviiside kasutamiseks. Analüüsida portfellide puhastamise tõkkeid ja need
eemaldada, karmistades muu hulgas restruktureeritud laenude rahastamise
eeskirju, kõrvaldades tõkked tagatise sundtäitmiselt ning kiirendades ja
tõhustades maksejõuetusmenetlusi. Selleks tuleb tihedalt konsulteerida
huvirühmadega uute poliitiliste algatuste küsimustes ja hoolitseda selle eest,
et uued poliitikameetmed ei suurendaks laenuvõtjate moraaliriski. Tugevdada
täiendavalt finantsregulatsiooni ja -järelevalvet.
3.           Tagada stabiilne,
tasakaalustatum ja ühtlustatum äriühingute maksusüsteem, kaotades järkjärgult
moonutavad valdkonnapõhised maksud. Vähendada madalapalgaliste maksukiilu muu
hulgas keskkonnamakse tõhustades. Võtta meetmeid maksukuulekuse parandamiseks,
ennekõike vähendada käibemaksupettust, ning vähendada selle üldisi kulusid.
4.           Tugevdada sihtotstarbelisi
aktiivse tööturupoliitika meetmeid, muu hulgas kiirendades riigi tööturuasutuse
kliendiprofiili koostamise süsteemi kasutuselevõttu. Kehtestada kavandatud
noorte juhendamisvõrgustik. Paremini noorteni jõudmiseks koordineerida selle
tegevust haridusasutuste ja kohalike sidusrühmade abil. Vaadata läbi ühiskondliku
töö programm, et hinnata selle tulemuslikkust töökoha leidmisel ning
täiendavalt tugevdada programmi aktiveerimise elemente. Kaaluda töötushüvitise
saamise perioodi pikendamist, võttes arvesse töö leidmiseks kuluvat keskmist
ajavahemikku ning seost aktiveerimismeetmetega. Suurendada sotsiaalabi
piisavust ja ulatust, samas tugevdades selle seost aktiveerimismeetmetega.
Vaesuse leevendamiseks rakendada ühtlustatud ja integreeritud poliitikameetmeid
eesmärgiga oluliselt vähendada vaesust eelkõige laste ja romade seas.
5.           Stabiliseerida õigusraamistik
ja tugevdada konkurentsi, muu hulgas kõrvaldades tõkked teenustevaldkonnas.
Astuda julgemaid samme riigihangete konkurentsi ja läbipaistvuse
suurendamiseks, sealhulgas e-hangete kasutuselevõtu abil, ning korruptsiooni ja
üldise halduskoormuse täiendavaks vähendamiseks.
6.           Rakendada haridussüsteemist
varakult lahkumise ennetamise riiklik strateegia, keskendudes
kutseharidussüsteemist lahkujatele. Kehtestada süsteemne käsitlusviis
haridusliku segregatsiooni vähendamiseks ning edendada kaasavat tavaharidust
ebasoodsas olukorras olevates rühmade, eelkõige romade seas. Toetada üleminekut
hariduse erinevate etappide vahel ning tööturule ning jälgida tähelepanelikult
kutseharidusreformi rakendamist. Rakendada kõrgharidusreform, mis võimaldab
kolmanda taseme hariduse rohkematele inimestele, eelkõige ebasoodsamas
olukorras olevatele tudengitele.
7.           Jälgida, kuidas
energiahindade reguleerimine mõjub elektri- ja gaasituru investeeringutele ja
konkurentsile. Astuda täiendavaid samme, et tagada riikliku reguleerija
iseseisvus võrgutariifide ja -tingimuste kehtestamisel. Võtta meetmed
energiatõhususe suurendamiseks eelkõige elamumajanduses. Täiendavalt suurendada
transpordisüsteemi jätkusuulikkust, muu hulgas vähendades tegevuskulusid ja
vaadates läbi riigi omandis olevate transpordiettevõtete tariifisüsteemi.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2014) 418 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 85 final.
[8]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 18. mai 2005, mis käsitleb seaduslike sidusmuusikateenuste autoriõiguse ja sellega seotud õiguste ühist piiriülest haldamist   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               21.10.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 276/54

         KOMISJONI SOOVITUS,
   18. mai 2005,
   mis käsitleb seaduslike sidusmuusikateenuste autoriõiguse ja sellega seotud õiguste ühist piiriülest haldamist
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2005/737/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               2004. aasta aprillis võttis komisjon vastu teatise, mis käsitleb autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste haldamist siseturul.

               (2)

               Euroopa Parlament kinnitas 15. jaanuari 2004. aasta aruandes, (1) et autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse peab kogu õiguste kehtivusaja vältel olema õiguse valdajale riigipiirist või kasutusviisidest olenemata kõikjal tagatud.

               (3)

               Lisaks rõhutas Euroopa Parlament, et kõikide autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste ühise piiriülese haldamisega seotud ühenduse meetmetega tuleb tugevdada loomeinimeste, sealhulgas kirjanike ja muusikute usku sellesse, et nende teoste üleeuroopaline kasutamine on ka rahaliselt tasuv. (2)

               (4)

               Uue tehnoloogia arenguga on esile kerkinud uus põlvkond kommertstarbijaid, kes kasutab muusikateoseid ja muid materjale võrgus. Seaduslike sidusmuusikateenuste pakkumine eeldab autoriõiguse ja mitmete sellega kaasnevate õiguste haldamist.

               (5)

               Üheks selliseks on taasesitamise ainuõigus, mis hõlmab kõiki muusikateose võrgus levitamise käigus tehtud taasesitusi. Teised sellised õigused on muusikateoste üldsusele esitamise õigus, õigus saada õiglast tasu muude materjalide üldsusele esitamise eest ning muusikateose või muu materjali üldsusele kättesaadavaks tegemise ainuõigus.

               (6)

               Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivile 2001/29/EÜ (autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas) (3) ja nõukogu 19. novembri 1992. aasta direktiivile 92/100/EMÜ (rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas) (4) on kõikide muusikateoste võrgus kasutamise õiguste saamiseks vaja luba. Neid õigusi võivad hallata õiguse valdajate esindajad või üksikud õiguse valdajad ise.

               (7)

               Sidusõiguste litsents on tihti piiratud territooriumiga ja kommertstarbijad peavad läbirääkimisi iga liikmesriigi vastava õiguste ühishaldajaga iga õiguse üle, mis on seotud teoste võrgus kasutamisega.

               (8)

               Muusikateoste võrgus kasutamise ajastul vajavad kommertstarbijad litsentsimispoliitikat, mis vastaks võrgukeskkonna ulatusele ega piirduks konkreetse territooriumiga. Seega oleks asjakohane sätestada mitut piirkonda hõlmav litsents, et parandada kommertstarbijate õiguskindlust seoses nende tegevusega ning edendada seaduslike sidusteenuste arengut, mis omakorda suurendaks õiguse valdajate tulusid.

               (9)

               Piiriülese kollektiivse haldusteenuse pakkumise vabadus tähendab seda, et õiguse valdaja saab vabalt valida õiguste ühishaldaja, kes haldaks kogu ühenduses toimimiseks vajalikke õigusi. Nimetatud õigus võimaldab sidusõiguste täielikku või osalist loovutamist või üleandmist teisele õiguste ühishaldajale, olenemata viimase või õiguse valdaja elukohaliikmesriigist või kodakondsusest.

               (10)

               Õiguste piiriülese haldamise tõhususe edendamine peaks tagama, et õiguste ühishaldajad järgivad konkurentsieeskirju mõistlikumalt ja läbipaistvamalt, eelkõige digitaalkeskkonnast tulenevaid nõudeid arvesse võttes.

               (11)

               Õiguse valdaja ja õiguste ühishaldaja suhe, olenemata sellest, kas see põhineb lepingul või liikmelisusel, peab sisaldama õiguse valdajate minimaalset kaitset seoses kõikide õigustega, mis on vajalikud seaduslike sidusmuusikateenuste osutamiseks. Õiguste haldaja ei tohi õiguse valdajat kohelda erinevalt elukohaliikmesriigi või kodakondsuse alusel.

               (12)

               Õiguse valdajate nimel sissenõutud kasutustasud tuleb jagada õiglaselt õiguse valdajat elukoha, kodakondsuse või kategooria alusel diskrimineerimata. Eriti otstarbekalt ja tõhusalt tuleb jagada kasutustasud, mis on õiguse valdaja nimel sisse nõutud liikmesriigis, mis ei ole tema elukohariik ja mille kodanik ta ei ole.

               (13)

               Vastutust, õiguse valdajate esindatust õiguste ühishaldajate otsuseid tegevates organites ning vaidluste lahendamist käsitlevad lisasoovitused peaksid tagama olukorra, kus õiguste ühishaldajad tegutsevad mõistlikumalt ja läbipaistvamalt ning õiguse valdajad ja kommertstarbijad saavad teha teadlikke valikuid. Õiguste ühishaldajad ei tohi õiguse valdajaid kohelda erinevalt liikmelisuse kategooria alusel – nii kirjanikke, heliloojaid, kirjastajaid, muusikatootjaid, esitajaid kui teisi peab kohtlema võrdselt.

               (14)

               Sidusmuusikaturu arengut tuleb pidevalt hinnata,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   Mõisted

               1.

               Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:
               a)   autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste haldamine seaduslike sidusmuusikateenuste osutamiseks ühenduses– hõlmab järgmisi teenuseid: litsentside andmist kommertstarbijatele, õiguste kontrolli ja järelevalvet, kasutustasude sissenõudmist ning nende õiguse omanikele jagamist;
               b)   muusikateosed– mis tahes muusikalised teosed või muu kaitstav materjal;
               c)   repertuaar– õiguste ühishaldaja poolt hallatavate muusikateoste kogumik;
               d)   mitut piirkonda hõlmav litsents– litsents, mis kehtib rohkem kui ühe liikmesriigi territooriumil;
               e)   õiguste ühishaldaja– iga isik, kes osutab mitmele õiguse valdajale punktis a nimetatud teenuseid;
               f)   sidusõigused– hõlmab järgmisi õigusi:i)taasesitamise ainuõigus, mis hõlmab kõiki direktiiviga 2001/29/EÜ sätestatud taasesitusi, mis esitatakse immateriaalsete koopiate kujul muusikateose võrgus levitamise käigus;ii)muusikateoste üldsusele esitamise õigus, kas direktiivi 2001/29/EÜ alusel õigusena anda luba või keelata või direktiivi 92/100/EMÜ alusel õigusena õiglasele tasule. Nimetatud õigus hõlmab võrguülekandeid, võrguraadiot ja samaaegseid ülekandeid ning personaalarvutisse või mobiiltelefonile tellitavaid teenuseid;iii)muusikateose üldsusele kättesaadavaks tegemise ainuõigus kooskõlas direktiiviga 2001/29/EÜ, mis hõlmab tellitavaid või teisi interaktiivseid teenuseid;g)   õiguse valdaja– füüsiline või juriidiline isik, kes valdab sidusõigust;
               h)   kommertstarbija– sidusmuusikateenust osutav isik, kes vajab seadusliku sidusmuusikateenuse osutamiseks õiguse valdaja luba;
               i)   vastastikuse esindamise leping– õiguste ühishaldajate vaheline kahepoolne leping, millega üks õiguste ühishaldaja annab teisele õiguse oma repertuaari esindamiseks teise haldaja territooriumil.

         Üldist

               2.

               Liikmesriike kutsutakse üles toetama seaduslike sidusteenuste kasvu ühenduses, edendades regulatiivset keskkonda, mis oleks sobiv seaduslike sidusmuusikateenuste osutamiseks vajaliku autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste ühenduse tasandil haldamiseks.

         Õiguse valdajate, õiguste ühishaldajate ja kommertstarbijate vahelised suhted

               3.

               Õiguse valdajal peab olema õigus loovutada oma valitud territooriumil mis tahes seaduslike sidusmuusikateenuste osutamiseks vajalike sidusõiguste haldamine mis tahes õiguste ühishaldajale, olenemata enese või õiguste ühishaldaja elukohaliikmesriigist või kodakondsusest.

               4.

               Õiguste ühishaldajad peavad õiguse valdajate huvide esindamisse suhtuma erilise hoolikusega.

               5.

               Seoses sidusõiguste litsentsimisega peaks õiguse valdaja ja õiguste ühishaldaja suhe, olenemata sellest, kas see põhineb lepingul või liikmelisusel, sisaldama vähemalt järgmisi põhimõtteid:

                           a)

                           õiguse valdajal on õigus otsustada, milliste sidusõiguste haldamist õiguste ühishaldajale loovutada;

                           b)

                           õiguse valdajal on õigus määratleda õiguste ühisvaldaja territoriaalsed volitused;

                           c)

                           õiguse valdajal peab olema teist poolt mõistliku aja jooksul teavitades õigus sidusõigused tühistada ja anda nende õiguste mitut piirkonda hõlmav haldamine üle teisele õiguste ühishaldajale, olenemata enese või õiguste ühishaldaja elukohaliikmesriigist või kodakondsusest;

                           d)

                           kui õiguse valdaja on sidusõiguste haldamise andnud üle teisele õiguste ühishaldajale, peavad kõik asjaomased õiguste ühishaldajad tagama, et nimetatud sidusõigused jäetakse välja kõikidest olemasolevatest omavahelistest vastastikuse esindamise lepingutest, ilma et see piiraks õiguste haldajate muid koostöövorme.

               6.

               Õiguste ühishaldajad peavad õiguse valdajaid ja kommertstarbijaid teavitama esindatavast repertuaarist, kõikidest olemasolevatest vastastikuse esindamise lepingutest, nimetatud repertuaari esindamise territoriaalsest ulatusest ning kohaldatavatest tariifidest.

               7.

               Õiguste ühishaldajad peavad üksteist ja kommertstarbijaid mõistliku aja jooksul teavitama muudatustest esindatavas repertuaaris.

               8.

               Kommertstarbijad peavad õiguste ühishaldajaid teavitama nende teenuste erinevatest omadustest, mille suhtes nad sidusõigusi saada soovivad.

               9.

               Õiguste ühishaldajad peavad kommertstarbijatele litsentse andma objektiivsete kriteeriumide alusel ning tarbijate vahel vahet tegemata.

         Õiglane jagamine ja mahaarvamine

               10.

               Õiguste ühishaldajad peavad jagama kasutustasud õiglaselt kõikidele esindatavatele õiguse valdajatele või õiguse valdajate kategooriatele.

               11.

               Lepingutes ja liikmelisuse eeskirjades, millega reguleeritakse õiguste ühishaldajate ja õiguse valdajate suhteid seoses muusikateoste võrgus kasutamise haldamisega ühenduse tasandil, tuleks määratleda, kas ja millises ulatuses tehakse muul kui haldusteenuse osutamise eesmärgil jagatavatest kasutustasudest mahaarvamisi.

               12.

               Kasutustasusid makstes peavad õiguste ühishaldajad andma esindatavatele õiguse valdajatele selgituse muude kui haldusteenuse osutamise eesmärgil tehtavate mahaarvamiste kohta.

         Mittediskrimineerimine ja esindamine

               13.

               Õiguste ühishaldaja ja õiguse valdaja suhe peaks sellest olenemata, kas see põhineb lepingul või liikmelisusel, sisaldama järgmisi põhimõtteid:

                           a)

                           kõiki õiguse valdajate kategooriaid koheldakse võrdselt kõikide osutatava haldusteenuse aspektide suhtes;

                           b)

                           õiguse valdajate esindatus sisemises otsustusprotsessis peab olema õiglane ja tasakaalustatud.

         Aruandlus

               14.

               Õiguste ühishaldajad peavad kõikidele õiguse valdajatele, keda nad kas otse või vastastikuse esindamise lepingute alusel esindavad, korrapäraselt aru andma kõikide antud litsentside, kohaldatavate tariifide ning sissenõutud ja jagatud kasutustasude kohta.

         Vaidluste lahendamine

               15.

               Liikmesriike kutsutakse üles sätestama tõhusaid vaidluste lahendamise meetmeid, eriti seoses tariifide, litsentsimistingimuste, sidusõiguste haldajale loovutamise ja sidusõiguste tühistamisega.

         Kontrollimine

               16.

               Liikmesriike ja õiguste ühishaldajaid kutsutakse üles esitama komisjonile igal aastal aruandeid seoses käesoleva soovitusega võetud meetmete ning seaduslike sidusmuusikateenuste osutamiseks vajaliku autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste haldamise kohta ühenduse tasandil.

               17.

               Komisjon kavatseb käesolevat soovitust arvesse võttes pidevalt hinnata sidusmuusika valdkonna arengut.

               18.

               Komisjon kaalub punktis 17 osutatud hindamise alusel vajadust võtta ühenduse tasandil lisameetmeid.

         Adressaadid

               19.

               Käesolev soovitus on suunatud liikmesriikidele ja ettevõtjatele, kes on seotud autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste haldamisega ühenduses.

      Brüssel, 18. mai 2005

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Charlie McCREEVY

      (1)  A5-0478/2003.

      (2)  Vt põhjendus 29.

      (3)  EÜT L 167, 22.6.2001, lk 10.

      (4)  EÜT L 346, 27.11.1992, lk 61. Direktiivi on muudetud direktiiviga 2001/29/EÜ.


title: Komisjoni soovitus, 30. mai 2008 , ohu vähendamise meetmete kohta naatriumkromaadi, naatriumdikromaadi ja 2,2′,6,6′-tetrabromo-4,4′-isopropülideendifenooli (tetrabromobisfenool A) puhul (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2256 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               18.6.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 158/62

      KOMISJONI SOOVITUS,
   30. mai 2008,
   ohu vähendamise meetmete kohta naatriumkromaadi, naatriumdikromaadi ja 2,2′,6,6′-tetrabromo-4,4′-isopropülideendifenooli (tetrabromobisfenool A) puhul
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2256 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/454/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 raames on järgmised ained loetud eritähelepanu vajavateks aineteks, mida tuleb hinnata vastavalt komisjoni määrusele (EÜ) nr 143/97 (2) ja määrusele (EÜ) nr 2364/2000, (3) milles käsitletakse määruse (EMÜ) nr 793/93 kohaselt eritähelepanu vajavate ainete kolmandat ja neljandat nimekirja:

                           —

                           naatriumkromaat,

                           —

                           naatriumdikromaat,

                           —

                           2,2′,6,6′-tetrabromo-4,4′-isopropülideendifenool (tetrabromobisfenool A).

               (2)

               Määrustega (EMÜ) nr 793/93 ja (EÜ) nr 143/97 referendiks määratud liikmesriigid on lõpetanud asjaomastest kemikaalidest inimesele ja keskkonnale tuleneva ohu hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, (4) ja on soovitanud strateegia ohu vähendamiseks.

               (3)

               Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomiteega (SCTEE) ning tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteega (SCHER) on konsulteeritud ja komiteed on esitanud arvamuse referentide tehtud ohuhindamise kohta. Kõnealused arvamused on avaldatud komiteede veebilehel.

               (4)

               Ohuhindamise ja ohu piiramise strateegia kohta saadud täiendavad tulemused on esitatud asjaomases komisjoni teatises. (5)

               (5)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid riski vähendamise meetmeid teatavate ainete puhul.

               (6)

               Üldise arvamuse kohaselt tagavad ühenduse tasandil praegu kehtivad töötajate kaitset käsitlevad õigusaktid piisava raamistiku kõnealuste ainete ohtliku mõju vähendamiseks vajalikul määral.

               (7)

               Käesoleva soovitusega ette nähtud meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   NAATRIUMKROMAAT

         (CASi nr 7775-11-3; Einecsi nr 231-889-5)

   Töötajaid (1) ja keskkonda (2, 3, 4, 5, 6) ähvardava ohu vähendamise meetmed

               1.

               Ettevõtjad, kes kasutavad kroom(VI) ühendeid värvipigmentide ja värvide tootmisel, metallitöötlemisvahendite valmistamisel, metallide elektrolüüspindamisel ning peitsina villa värvimisel, peaksid arvestama kõiki kõnealuse sektori juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal vastavalt direktiivi 98/24/EÜ (6) artikli 12 lõikele 2.

               2.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid esitama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/1/EÜ (7) alusel kroom(VI) kohta välja antavates lubades tingimused, heitmete piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et kõnealustes käitistes töötataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse kõnealuste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               3.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima kroom(VI)-alase parima võimaliku tehnika rakendamist ja teatama komisjonile parima võimaliku tehnika alase teabevahetuse raames kõigist olulistest muudatustest.

               4.

               Lubade andmise ja järelevalve hõlbustamiseks direktiivi 2008/1/EÜ alusel tuleks kroom(VI) ühendid võtta parima võimaliku tehnika suuniste väljatöötamise kavasse.

               5.

               Kohalikke heitmeid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvarda oht.

               6.

               Veekogude puhul, mida kroom(VI) heitmed võivad ohustada, peaksid asjaomased liikmesriigid kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid ja saastuse vähendamise riiklikud meetmed, et saavutada kõnealused standardid aastaks 2015 vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2000/60/EÜ. (8)

         2.   JAGU
   NAATRIUMDIKROMAAT

         (CASi nr 10588-01-9; Einecsi nr 234-190-3)

   Töötajaid (7) ja keskkonda (8, 9, 10, 11, 12) ähvardava ohu vähendamise meetmed

               7.

               Ettevõtjad, kes kasutavad kroom(VI) ühendeid värvipigmentide ja värvide tootmisel, metallitöötlemisvahendite valmistamisel, metallide elektrolüüspindamisel ning peitsina villa värvimisel, peaksid arvestama kõiki kõnealuse sektori juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal vastavalt direktiivi 98/24/EÜ artikli 12 lõikele 2.

               8.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid esitama direktiivi 2008/1/EÜ alusel kroom(VI) kohta välja antavates lubades tingimused, heitmete piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et asjaomastes käitistes töötataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               9.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima kroom(VI)-alase parima võimaliku tehnika rakendamist ja teatama komisjonile parima võimaliku tehnika alase teabevahetuse raames kõigist olulistest muudatustest.

               10.

               Lubade andmise ja järelevalve hõlbustamiseks direktiivi 2008/1/EÜ alusel tuleks kroom(VI) ühendid võtta parima võimaliku tehnika suuniste väljatöötamise kavasse.

               11.

               Kohalikke heitmeid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvarda oht.

               12.

               Veekogude puhul, mida kroom(VI) heitmed võivad ohustada, peaksid asjaomased liikmesriigid kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid ja saastuse vähendamise riiklikud meetmed, et saavutada kõnealused standardid aastaks 2015 vastavalt direktiivile 2000/60/EÜ.

         3.   JAGU
   2,2′,6,6′-TETRABROMO-4,4′-ISOPROPÜLIDEENDIFENOOL (TETRABROMOBISFENOOL A)

         (CASi nr 79-94-7; Einecsi nr 201-236-9)

   Keskkonnariski vähendamise meetmed (13, 14)

               13.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid esitama direktiivi 2008/1/EÜ alusel tetrabromobisfenooli A kohta välja antavates lubades tingimused, heitmete piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et asjaomastes käitistes töötataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               14.

               Tetrabromobisfenooli A kohalikke heitmeid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvarda oht.

         4.   JAGU
   ADRESSAADID

               15.

               Käesolev soovitus on adresseeritud kõigile sektoritele, kus tegeldakse kõnealuste ainete impordi, tootmise, transpordi, hoiustamise, valmistiseks kokkusegamise või muu töötlemise, kasutamise, kõrvaldamise või taaskasutusse võtmisega, ja liikmesriikidele.

      Brüssel, 30. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 25, 28.1.1997, lk 13.

      (3)  EÜT L 273, 26.10.2000, lk 5.

      (4)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (5)  ELT C 152, 18.6.2008, lk 11.

      (6)  EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/30/EÜ (ELT L 165, 27.6.2007, lk 21).

      (7)  EÜT L 24, 29.1.2008, lk 8.

      (8)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/32/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 60).


				|

		52013DC0354

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Taani 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta /* COM/2013/0354 final - 2013/ () */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Taani 2013. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Taani lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
olles konsulteerinud majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu
strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime
suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;[5] mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       29. juunil 2012 võtsid
riigipead ja valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise
kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik riiklikul, ELi ja euroala
tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja
poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide
tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.
(4)       6. juulil 2012 võttis nõukogu
vastu soovituse Taani 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Taani ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2015) kohta.
(5)       28. novembril 2012 võttis
komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi[6] ning see sündmus märkis
majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti 28.
novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 põhjal vastu teise
häiremehhanismi aruande[7],
milles liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida,
nimetati ka Taanit.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 14.
märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve
konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused,
edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       10. aprillil 2013 avaldas
komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse
ennetamise ja korrigeerimise kohta) artikli 5 alusel Taani suhtes läbi viidud
põhjaliku analüüsi[8]
tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Taanis esineb
makromajanduslik tasakaalustamatus, ehkki mitte ülemäärane.
(8)       30. aprillil 2013 esitas
Taani oma 2013. aasta lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2016 ja 2013. aasta
riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi
seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)       Nõukogu määruse (EÜ) nr
1466/97 alusel 2013. aasta lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal on
nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium on usutav. Stsenaariumi kohaselt suureneb SKP
2013. aastal 0,7 % ja 2014. aastal 1,6 %, mis on üldjoontes kooskõlas
komisjoni 2013. aasta kevadprognoosiga, mille kohaselt on need määrad vastavalt
0,7 % ja 1,7 %. Programmis on visandatud eelarvestrateegia, mille
eesmärk on kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk ja saavutada keskpika
perioodi eesmärk – struktuurne eelarvepuudujääk, mis ei ole 2013. aastaks
suurem kui 0,5 % SKPst, mis kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.
Programmis kavandatakse valitsemissektori eelarve puudujäägiks 1,7 % SKPst
2013. aastal ja 1,8 % 2014. aastal, mis vastab komisjoni poolt pakutud
ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtajale. Keskmine iga-aastane
eelarvepositsiooni tugevdamine ajavahemikul 2011–2013 lähtuvalt struktuurse
eelarvepositsiooni arvutustest on kooskõlas nõukogu soovitusega ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse raames. Valitsemissektori tegelikud kulud
(sealhulgas kaalutlusõiguse alusel võetavad tulusid puudutavad meetmed) ei
kasva hinnanguliselt 2013. aastal üldse ning 2014. aastal on 0,4 % tasemel,
täites seega kulueesmärgid mõlemal aastal. Taani riigi rahanduse olukord on
üldiselt hea ja riik on oma keskpika perioodi eesmärgi juba saavutanud. Kuid
arvestades muu hulgas seda, et riigi elanikkond vananeb ning Taani
sotsiaalpoliitika on ambitsioonikas, on väga tähtis, et riik säilitab
fiskaalpoliitika usaldusväärse ja jätkusuutliku raamistiku ning hoiab
eelarvepuudujäägi allpool 3 % SKP-st, mis on asutamislepingus sätestatud
kontrollväärtus.
(10)     2012. aastal viis Taani lõpule
invaliidsuspensionide ja paindliku töö kavade reformid, mis jõustusid 1.
jaanuaril 2013. Need reformid kujutavad endast olulisi meetmeid Taani tööjõu
pakkumise suurendamiseks. Kuid endiselt põhjustab probleeme selliste isikute
tööalase konkurentsivõime parandamine, kellel on tööturule kõige raskem tagasi
pöörduda, näiteks sisserändaja taustaga inimesed, pikaajalised töötud ja madala
kvalifikatsiooniga töötajad. Kuigi Taani valitsuse kaugelepürgiv reformikava
väärib tunnustust, on siiski oluline tagada, et Taani tuntud nn turvalise
paindlikkuse mudel hõlbustab ka edaspidi sujuvat üleminekut töötuselt
töötamisele, piirates samas marginaliseerimist ja sotsiaalset tõrjutust.
Hariduse ja koolituse ning oskuste täiendamise osa on siinkohal väga tähtis.
(11)     Taani jaoks on haridus
õigustatult selge prioriteet. Sellele vaatamata tuleb jätkata jõupingutuste
tegemist Taani haridus- ja koolitussüsteemide kvaliteedi ja kulutasuvuse
parandamiseks, muu hulgas algatatud reformide rakendamise kaudu. Alghariduse ja
põhihariduse ülemise astme süsteemi kavandatud reform on samm õiges suunas ning
avaldab eeldatavalt positiivset mõju koolisüsteemi kulutasuvusele ja hariduse
kvaliteedile, sealhulgas õpilaste õpitulemustele. Mis puutub kutseharidusse, on
Taani valitsus tegutsenud noorte kutsehariduse kvaliteedi tõstmise ja
eraettevõtjate pakutavate vajalike praktikakohtade tagamise nimel. Valitsus,
omavalitsused, piirkonnad ja tööturu osapooled on moodustanud ühise komitee, et
leida alaline lahendus praktikakohtade pakkumise tagamise küsimuses ning tõsta
kutseharidus ja -koolitussüsteemi kvaliteeti. Lõplike ja ulatuslike lahenduste
leidmine nii praktikakohtade vähesuse kui ka noorte kutseharidusasutustest
väljalangemise kõrge määra probleemile valmistaks Taani paremini ette
tulevaseks oskuste nõudluseks tööturul ja parandaks tootlikkust.
(12)     Taani saaks hoogustada
majanduskasvu seeläbi, et kõrvaldab asjaolud, mis takistavad konkurentsi
kohalike ja jaemüügiteenuste vallas, pidades silmas selle sektori tähtsust
Taani majandusele. 2012. aastal esitas Taani valitsus uue konkurentsiseaduse,
mis on oluline samm õiges suunas. Konkurentsiõiguse läbivaatamise abil
kehtestati tõhusamad mehhanismid konkurentsi reguleerimiseks, mis on täielikult
kooskõlas 2012. aasta soovituse vastava osaga. Ent on võimalik teha veel rohkem
selleks, et tagada valdkondlike ja avalike teenuste vallas võetud meetmete tulemuslikkus
konkurentsi tõstmisel ja turu toimimise parandamisel. Mitmesugused sellealased
poliitilised algatused on algusjärgus ja vaja on jätkuvaid jõupingutusi tõhusa
rakendamise tagamiseks.
(13)     Möödunud aastal analüüsiti
põhjalikult kodumajapidamiste võlakoormat nii riiklikul kui ka ELi tasandil, et
hinnata finants- ja majanduslikku stabiilsust ähvardavaid ohte. Hetkel näivad
finantsstabiilsust ohustavad asjaolud olevat kontrolli all, kuid vajavad siiski
pidevat järelevalvet. Taani ametiasutused on võtnud palju meetmeid
hüpoteeklaenude süsteemi usaldusväärsuse suurendamiseks. Üks meede on näiteks
riskide tähistamise süsteem hüpoteeklaenude puhul ning muutuva intressimääraga
ja/või edasilükatud osamaksetega laenude piirangud. Hüpoteeklaenu andvad
asutused on omal algatusel võtnud meetmeid kindlustamaks, et esitatakse
lisatagatis. Kõigi nimetatud meetmete suund on õige, kuid vajalik on hoolikas
järelevalve, et teha kindlaks, kas nende soovitud mõju ka saavutatakse.
Komisjon kontrollib Taani korrapäraseid aruandeid sellealaste meetmete mõju
kohta. Aja jooksul tuleks läbi vaadata omandi maksustamine Taanis, et vähendada
moonutusi ja tugevdada vastutsüklilisi omadusi.
(14)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Taani majanduspoliitikat. Hinnatud on lähenemisprogrammi
ja riiklikku reformikava ning esitatud on põhjalik analüüs. Hindamisel on
arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Taani eelarve- ja
sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust
ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist
majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse liidu tasandi
panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad
soovitustes 1–3.
(15)     Võttes arvesse kõnealust hindamist,
on nõukogu Taani lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[9] selle kohta kajastub eelkõige
soovituses 1,
(16)     Nõukogu on komisjoni
põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes Taani riikliku
reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011
(makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta)
artikli 6 alusel tehtud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud
soovituses 3.
SOOVITAB Taanil võtta ajavahemikus
2013–2014 järgmisi meetmeid:
1.           Rakendada eelarvestrateegiat
2013. aastal vastavalt kavandatule, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi
korrigeerimine 2013. aastaks. Lisaks rakendada eelarvestrateegiat aastaks 2014
ja pärast seda, et tagada piisavad fiskaalmeetmed keskpika perioodi eesmärgi
kursil püsimiseks.
2.           Astuda täiendavaid samme
tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate isikute, sealhulgas sisserändaja
taustaga inimeste, pikaajaliste töötute ja madala kvalifikatsiooniga töötajate
tööalase konkurentsivõime parandamiseks. Parandada kutsehariduse kvaliteeti
kutseõppeasutustest väljalangemismäärade vähendamiseks ja praktikakohtade arvu
suurendamiseks. Viia ellu alghariduse ja põhihariduse ülemise astme süsteemi
reform, et parandada õpitulemusi ja haridussüsteemi kulutasuvust.
3.           Jätkata jõupingutusi selle
nimel, et kõrvaldada asjaolud, mis takistavad konkurentsi teenustesektoris,
sealhulgas jaemüügi- ja ehitussektoris, ning suurendada avalike teenuste
osutamise tõhusust.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2013) 354 (final).
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Nõukogu otsus 2013/208/EL, 22. aprill 2013.
[6]               COM(2012) 750 (final).
[7]               COM(2012) 751 (final).
[8]               SWD(2013) 115 (final).
[9]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 11. juuli 2017, milles käsitletakse Soome 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               9.8.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 261/114

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   11. juuli 2017,
   milles käsitletakse Soome 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2017/C 261/25)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 16. novembril 2016 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2017) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 9.–10. märtsil 2017 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 16. novembril 2016 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Soomet ühena nendest liikmesriikidest, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 9.–10. märtsil 2017. Nõukogu võttis soovituse euroala majanduspoliitika kohta („euroala soovitus“) (3) vastu 21. märtsil 2017.

               (2)

               Kuna Soome rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riikide majandused on üksteisega tihedalt seotud, peaks Soome tagama allpool esitatud soovitustes 1–2 kajastuva euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise.

               (3)

               2017. aasta aruanne Soome kohta avaldati 22. veebruaril 2017. Selles hinnati Soome edusamme nõukogu poolt 12. juulil 2016 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmete võtmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 22. veebruaril 2017. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Soomes ei esine makromajanduslikku tasakaalustamatust.

               (4)

               Soome esitas nii oma 2017. aasta riikliku reformikava kui ka 2017. aasta stabiilsusprogrammi 28. aprillil 2017. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (5)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artiklis 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

               (6)

               Soome suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on valitsus ette näinud, et 2017. aastal halveneb valitsemissektori nominaalne eelarvepositsioon 2016. aasta -1,9 %-lt SKPst -2,3 %-le SKPst. Seejärel hakkab eelarvepositsioon püsivalt paranema, jõudes 2020. aastaks -0,2 %-le SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgi – struktuurne puudujääk 0,5 % SKPst – saavutamist prognoositakse alates 2019. aastast. Ümberarvutatud (5) struktuursest eelarvepositsioonist ilmneb siiski, et keskpika perioodi eelarve-eesmärk saavutatakse alles 2020. aastal. 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutama 2017. aastal kõrgeima taseme 64,7 % juures ja langema 2020. aastal 62,7 %-le. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium paistab olevat optimistlik eriti 2018. ja 2019. aasta suhtes. See stsenaarium põhineb eeldusel, et tööhõive suureneb aastatel 2018–2019 peaaegu 2 % aastas, mis on märgatavalt rohkem kui viimase 10 aasta keskmine suurenemine (+0,2 %).

               (7)

               22. mail 2017 esitas komisjon ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 alusel aruande, kuna Soome valitsemissektori võlg ületas kontrollväärtuse 60 % SKPst. Aruandes jõuti järeldusele, et pärast kõigi asjaomaste tegurite hindamist tuleks võlakriteerium lugeda täidetuks.

               (8)

               2017. aasta stabiilsusprogramm osutab, et pagulaste erakorralisel sissevoolul on märkimisväärne mõju eelarvele, ning programmis esitatakse piisavad tõendid täiendavate eelarvekulude ulatuse ja olemuse kohta. 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt olid kulud 2016. aastal 0,34 % SKPst. Komisjoni hinnangul ulatusid lubatud lisakulud 2016. aastal 0,17 %-ni SKPst. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted võimaldavad arvestada selle lisakuluga, sest pagulaste sissevool on ebatavaline sündmus, selle mõju Soome riigi rahandusele on märkimisväärne ning keskpika perioodi eelarve-eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamine ei seaks ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Seepärast on nõutavat kohandust keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas 2016. aastaks vähendatud, et neid kulusid arvesse võtta. 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt prognoositakse 2017. aastaks pagulaste erakorralise sissevooluga seotud kulude vähenemist 0,15 % SKPst. Komisjon annab lõpliku hinnangu 2017. aasta, sealhulgas lubatud kõrvalekaldumise mahu kohta Soome ametiasutuste esitatud andmete alusel 2018. aasta kevadel.

               (9)

               Soome esitas oma 2017. aasta eelarvekavas taotluse ennetuslikus osas ette nähtud paindlikkuse kasutamiseks, järgides „Ühiselt kokku lepitud seisukohta, mis käsitleb stabiilsuse ja kasvu pakti kehtivate nõuete paindlikumat kasutamist,“ mille majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu kiitis heaks veebruaris 2016, et rakendada olulisi struktuurireforme, millel oleks positiivne mõju riigi rahanduse (paindlikkust taotleti mahus 0,5 % SKPst) ja liidu poolt Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide raames kaasrahastatud projektidele tehtavate riiklike kulutuste (paindlikkust taotleti mahus 0,1 % SKPst) pikaajalisele jätkusuutlikkusele.

               (10)

               Paindlikkuse taotluses struktuurireformideks viidatakse tööturureformidele, eelkõige konkurentsivõime paktile ja pensionireformile. Paktiga külmutatakse 12 kuuks rohkem kui 90 % töötajate palgad ja suurendatakse ilma hüvituseta tähtajatult iga-aastast tööaega 24 tunni võrra. Peale selle hakkavad töötajad tähtajatult maksma suuremaid sotsiaalkindlustusmakseid. Töötajate palkade külmutamise ja suurema kulukoormuse kompenseerimiseks vähendas valitsus alates 2017. aastast tähtajatult makse töötulult. Pensionireformiga tõstetakse madalaimat seadusjärgset pensioniiga 2027. aastaks 63-lt 65-le, mille järel seotakse pensioniiga keskmise eeldatava elueaga. Mõlemad reformid jõustusid 2017. aastal. Nagu esitleti 2017. aasta eelarvekavas, võib konkurentsivõime pakti tulemusel paranenud kulupõhine konkurentsivõime suurendada tööhõivet ja tõsta reaalset SKPd umbes 1,5–2 %. Võttes arvesse meetme laadi, ei ole tööhõive ja SKP prognoosid kindlad, kuid tunduvad olevat üldiselt usutavad. Seepärast on nende reformide mõju riigi rahanduse jätkusuutlikkusele positiivne. Peale selle viitavad komisjoni 2017. aasta kevadprognoosi alusel läbi viidud 2017. aasta hinnangulise SKP lõhe üksikasjaliku hindamise tulemused sellele, et 2017. aastal saavutab Soome minimaalse sihttaseme. Selleks et täiendavalt tagada eelarvepuudujäägi kontrollväärtuse (3 % SKPst) järgimine, on valitsus avalikult lubanud võtta 2017. aastal vajaduse korral lisameetmeid, et tagada eelarve-eeskirjade järgimine, sealhulgas aluslepingus sätestatud kontrollväärtusest (3 % SKPst) kinnipidamine. Selle alusel võib hinnata, et Soomele võib 2017. aastal lubada taotletud ajutist kõrvalekaldumist 0,5 % ulatuses SKPst, tingimusel, et ta rakendab piisavalt kokkulepitud reforme, mida jälgitakse Euroopa poolaasta raames.

               (11)

               Seoses paindlikkuse taotlusega täiendavateks investeeringuteks, paistab 2017. aasta stabiilsusprogrammis esitatud teave kinnitavat asjaolu, et Soome ajutist kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgist 2017. aastal kasutatakse tulemuslikult investeeringute suurendamiseks. Seepärast, ning võttes arvesse eespool nimetatud minimaalse sihttasemega seotud aspekte ja seda, et SKP lõhe prognoosi põhjalik hindamine kinnitab Soome majanduse kehva seisu, võib hinnata, et Soomele võib 2017. aastal lubada ajutist kõrvalekaldumist 0,1 % ulatuses SKPst, võttes arvesse riiklikke investeeringukulusid liidu poolt kaasrahastatavatesse projektidesse. Et kontrollida kaasrahastatavatesse investeerimisprojektidesse tehtavate tegelike riiklike kulutuste ja selleks lubatud kulutuste summat, viib komisjon läbi järelhindamise.

               (12)

               12. juulil 2016 esitas nõukogu Soomele soovituse saavutada 2017. aastal eelarve kohandamine vähemalt 0,6 % ulatuses SKPst keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suhtes. Komisjoni 2017. aasta kevadprognoos osutab struktuuri- ja investeeringuklausli alusel täiendava ajutise kõrvalekaldumise võimalusele 0,6 % SKPst 2017. aastal, tagades samal ajal minimaalse sihttaseme (s.o struktuurne eelarvepuudujääk 1,1 % SKPst) jätkuva täitmise. Selle alusel lubataks struktuursel eelarvepositsioonil 2017. aastal kalduda kõrvale 0,5 % ulatuses SKPst. Komisjoni 2017. aasta kevadprognoosi põhjal täidab Soome ennetusliku osa nõuded. Kui võtta arvesse uusimat ajakohastatud pagulaste erakorralise sissevoolu eelarvemõju vähenemise hinnangut 2017. aasta kohta, siis üldjäreldus sellest ei muutu. 2018. aastaks peaks Soome saavutama oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi, võttes arvesse (2016. aastaks lubatud) kõrvalekaldeid seoses ebatavaliste sündmustega ning (2017. aastaks lubatud) kõrvalekaldeid struktuurireformide ja investeeringute elluviimiseks (6). Tuginedes komisjoni 2017. aasta kevadprognoosile on see kooskõlas valitsemissektori esmaste netokulude (7) maksimaalse nominaalse kasvumääraga 1,6 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,1 % SKPst. Kui poliitikat ei muudeta, täidaks Soome ennetusliku osa nõuded 2018. aastal. Kui võtta arvesse uusimat ajakohastatud pagulaste erakorralise sissevoolu eelarvemõju vähenemise hinnangut 2017. aasta kohta, siis üldjäreldus sellest ei muutu. Samal ajal prognoositakse esmapilgul, et Soome ei saavuta 2017. ja 2018. aastal võla vähendamise sihttaset. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Soome peab olema valmis võtma nõuete täitmiseks täiendavaid meetmeid.

               (13)

               Rahvastiku vananemise ja tööjõu vähenemise tõttu kasvavad kulutused pensionidele, tervishoiule ja pikaajalisele hooldusele 2013. aasta 23 %-lt SKPst 2030. aastaks 27 %-le SKPst. 2017. aasta jaanuaris jõustus pensionireform, mille raames tõstetakse madalaimat seadusjärgset pensioniiga 2027. aastaks 63-lt 65-le ja seotakse pensioniiga keskmise eeldatava elueaga. Praegu kohalike omavalitsuste vastutusalas olevate sotsiaal- ja tervishoiuteenuste maksumus moodustab 10 % SKPst. Kui süsteemi ei reformita, kasvavad need kulutused prognoosi kohaselt lähiaastatel nominaalväärtuses 4,4 % aastas ja nende osakaal SKPs suureneb. Reformide peamiste eesmärkide hulka kuulub riigi rahanduse pikaajalise mahajäämuse vähendamine jätkusuutlikkuse alal kulude parema kontrolli kaudu. See saavutatakse teenuste lõimimise, suuremate teenusepakkujate ja digiteerimise kaudu. Esimene seadusandlike ettepanekute pakett sotsiaal- ja tervishoiuteenuste reformimiseks esitati parlamendile 2017. aasta märtsis. Nende seadustega pannakse alus nende 18 uue maakonna õigusraamistikule, kes võtavad alates 2019. aastast omavalitsusüksustelt üle vastutuse sotsiaal- ja tervishoiuteenuste osutamise eest. Seadusandlikud ettepanekud, mis käsitlevad reformi kõige vastuolulisemaid osi, eelkõige patsientide vabadust valida teenusepakkujat, esitati parlamendile 2017. aasta mai alguses ning need on vaja vastu võtta, et neid saaks rakendada alates 2019. aastast, nagu plaanitud.

               (14)

               Palga kasv on olnud viimastel aastatel mõõdukas. Kollektiivlepingutega määratud palkade keskmine aastakasv oli 2014.–2016. aastal 0,7 %. Tööviljakuse nõrga kasvu tõttu on kulupõhine konkurentsivõime paranenud vaid vähehaaval. 2016. aastal kirjutasid sotsiaalpartnerid alla konkurentsivõime paktile, mille eesmärk on parandada Soome kulupõhist konkurentsivõimet 2017. aastal etappide kaupa. Konkurentsivõime paktiga külmutatakse rohkem kui 90 % töötajate palgad 12 kuuks ja suurendatakse ilma lisahüvituseta tähtajatult iga-aastast tööaega 24 tunni võrra. Peale selle hakkavad töötajad tähtajatult maksma suuremaid sotsiaalkindlustusmakseid. Eeldatakse, et need meetmed toetavad ekspordi laienemist ja tööhõivet lähiaastatel. 2017. aasta teisel poolel toimuv järjekordne palgaläbirääkimiste voor on otsustav nende oodatavate positiivsete tulemuste tagamiseks, sest konkurentsivõime pakt ei sulgenud täielikult kulupõhise konkurentsivõime lõhet sarnaste riikide majandustega.

               (15)

               Olukord tööturul hakkas 2016. aastal järk-järgult paranema, kuid probleeme veel jätkub. Tööhõive töötlevas tööstuses vähenes 2008. ja 2015. aasta vahel 21 %. Muudes sektorites, nagu ehitus, kinnisvara ja tervishoid, on näha tööjõupuuduse märke. See osutab vajadusele suunatud ja aktiivse tööturupoliitika ning pidevate investeeringute järele täiskasvanuõppesse ja kutseõppesse, et võimaldada tööalast liikuvust. Vabade töökohtade ja tööhõive suhe oli 2016. aastal peaaegu sama kõrge kui 2007. aastal, samal ajal kui töötuse määr oli kaks protsendipunkti kõrgem. See võib osutada tööjõu nõudluse ja pakkumise mittevastavusele, teatavate vabade töökohtade madalale atraktiivsusele või piiratud stiimulitele tööle minna. On vaja jätkata jõupingutusi, et tagada mittetöötavate, eelkõige 25–39aastaste, pikaajaliste töötute ja sisserännanute tööturutulemuste parandamine. Rändaja taustaga inimeste sotsiaalsete ja tööturutulemuste parandamine nõuab ka jätkuvat investeerimist nende haridusse.

               (16)

               Aktiivsuse suurendamise asemel võib keerukas toetuste süsteem oma mitmesuguste hüvitistega tuua kaasa ulatusliku tööturult eemale jäämise ja madala palga lõksu, samuti bürokraatlikke probleeme toetuste ennistamisega. Nende lõksudega tegelemine on äärmiselt oluline. Selleks et suurendada stiimuleid võtta vastu tööpakkumisi, on karmistatud töötu kohustust tööpakkumine vastu võtta ja kohustust osaleda aktiveerimiskavades. Peale selle lühendati sissetulekutega seotud töötushüvitiste maksmise kestust. Võeti kasutusele positiivsed stiimulid, nagu luba kasutada põhilist töötushüvitist liikuvus- ja palgatoetusena tööotsijate aktiveerimiseks. Lisaks suurematele stiimulitele võtta vastu töö, saaks kõrvaldada praegused bürokraatlikud tõkked tööle minekuks või ettevõtluse alustamiseks.

               (17)

               Mittekulupõhine konkurentsivõime pärsib tulemuslikku eksporti ja võib vähendada Soome atraktiivsust välisinvestorite jaoks. Struktuursed muutused toimuvad, kuid on viimasel ajal aeglustunud. Edu on saavutatud selliste teenusesektorite avamisel konkurentsile nagu jaekaubandus ja transport, ning on tehtud ettepanekuid suurendada konkurentsi muudes riigisisestes teenusesektorites. Sel ajal, kui rahvusvaheline võrdlus asetab Soome seoses tema ärikeskkonna ja huvipakkuvusega investoritele maailmas juhtivate riikide hulka, on siseinvesteeringute maht võrreldes majanduse mahuga Soomes allpool liidu keskmist.

               (18)

               Komisjon on Euroopa poolaasta (2017) raames Soome majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2017. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2017. aasta stabiilsusprogrammi, 2017. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Soomele esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse ei ole võetud üksnes programmide ja järelmeetmete asjakohasust Soome eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda tulevastesse riiklikesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada nii liidu üldist majandusjuhtimist.

               (19)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2017. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (8) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

         SOOVITAB Soomel võtta 2017. ja 2018. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Ajada eelarvepoliitikat, mis on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetega, mis tähendab, et 2018. aastal saavutatakse keskpika perioodi eelarve-eesmärk, võttes arvesse lubatud ajutisi kõrvalekaldeid, mis on seotud erakorraliste sündmuste, struktuurireformide teostamise ja investeerimisega, mille jaoks lubatakse ajutist kõrvalekaldumist. Tagada haldusreformi õigeaegne vastuvõtmine ja rakendamine, et parandada sotsiaal- ja tervishoiuteenuste kulutõhusust.

               2.

               Edendada palkade edasist kohandamist tootlikkuse arenguga, võttes täiel määral arvesse sotsiaalpartnerite rolli. Võtta suunatud aktiivseid tööturupoliitika meetmeid, et lahendada tööhõive ja sotsiaalprobleeme, pakkuda stiimuleid töö vastuvõtmiseks ja ettevõtluse edendamiseks.

               3.

               Jätkata õigusraamistiku täiustamist ja vähendada halduskoormust, et suurendada konkurentsi teenuste valdkonnas ja edendada investeerimist.

      Brüssel, 11. juuli 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         T. TÕNISTE

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  ELT C 92, 24.3.2017, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (5)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, mille komisjon on arvutanud ümber ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades, pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist.

      (6)  Soomel lubatakse 2018. aastal kalduda oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvale, sest ajutised kõrvalekalded võivad kesta kokku kolm aastat.

      (7)  Valitsemissektori netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis korvatakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud 4 aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

      (8)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 28. oktoober 2016, Euroopa Liidu Nõukogule Banc Ceannais na hÉireann / Central Bank of Irelandi välisaudiitorite kohta (EKP/2016/29)

text:
               10.11.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 413/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   28. oktoober 2016,
   Euroopa Liidu Nõukogule Banc Ceannais na hÉireann / Central Bank of Irelandi välisaudiitorite kohta
   (EKP/2016/29)
   (2016/C 413/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Banc Ceannais na hÉireann / Central Bank of Irelandi praeguse välisaudiitori (Grant Thornton) volitused lõpevad pärast 2015. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb määrata välisaudiitorid alates 2016. majandusaastast.

               (3)

               Banc Ceannais na hÉireann / Central Bank of Ireland on majandusaastateks 2016–2020 valinud oma välisaudiitoriks Mazarsi,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Banc Ceannais na hÉireann / Central Bank of Irelandi välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2016–2020 määrata Mazars.

      Frankfurt Maini ääres, 28. oktoober 2016

            EKP president

         Mario DRAGHI