title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2016, milles käsitletakse Sloveenia 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 299/90

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2016,
   milles käsitletakse Sloveenia 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2016/C 299/22)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 26. novembril 2015 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2016) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 17.–18. märtsil 2016 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Komisjon võttis 26. novembril 2015 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Sloveeniat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal päeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta. Euroopa Ülemkogu kiitis 18.–19. veebruaril 2016 soovituse heaks ja 8. märtsil 2016 võttis nõukogu selle vastu (3). Pidades silmas majandus- ja rahaliidu riikide tihedaid majandusseoseid, peaks Sloveenia riigina, mille rahaühik on euro, tagama kõnealuse soovituse täieliku ja õigeaegse rakendamise.

               (2)

               26. veebruaril 2016 avaldati 2016. aasta aruanne Sloveenia kohta. Selles hinnati Sloveenia edusamme nõukogu poolt 14. juulil 2015 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi. Põhjaliku analüüsi tulemused esitas komisjon 8. märtsil 2016. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Sloveenias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus. Puudused pangandussektoris, ettevõtete võlakoormus, investeeringute puudumine ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse pika perioodi ohutase on need nõrgad kohad, millega tuleb tegeleda. Sloveenia pangandussektori usaldusväärsus on taastunud. Laenumahu kasv on siiski endiselt negatiivne ja viivislaenude osakaal suhteliselt suur. Sloveenia jaoks on oluline maandada riske, mis on seotud riigi rahanduse jätkusuutlikkusega ja tulenevad surve suurenemisest riigi tervishoiu- ja pensionisüsteemidele, ning vähendada suurenenud valitsemissektori võlga. Lisaks on vaja vähendada investeerimist pärssivaid takistusi, eelkõige avaliku halduse valdkonnas. Sotsiaalpartnereid on vaja ulatuslikumalt kaasata nii poliitika kujundamisse kui ka struktuurireformide rakendamisse, eelkõige pensione, tervishoidu, pikaajalist hooldust ja tööturupoliitikat käsitlevates küsimustes.

               (3)

               Sloveenia esitas 15. aprillil 2016 nii oma 2016. aasta riikliku reformikava kui ka 2016. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes selle kohta, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega.

               (5)

               Sloveenia 2016. aasta stabiilsusprogrammist ilmneb, et pagulaste erakorralisel sissevoolul on märkimisväärne mõju eelarvele, ning programmis esitatakse piisavad tõendid nende täiendavate eelarvekulude ulatuse ja olemuse kohta. Komisjoni arvamuse kohaselt ulatus abikõlblike täiendavate kulude summa 2015. aastal 0,06 %-ni SKPst ning praeguse prognoosi kohaselt ulatub see 2016. aastal 0,07 %-ni SKPst. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted võtavad arvesse seda lisakulu, sest pagulaste sissevool on ebatavaline sündmus, selle mõju Sloveenia riigi rahandusele on märkimisväärne ning keskpika perioodi eelarve-eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamine ei seaks ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Kuna Sloveenia suhtes rakendati 2015. aastal ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust, siis osutatud sätteid riigi suhtes ei kohaldatud. Lõplik hinnang 2016. aasta kohta, sealhulgas abikõlblike summade kohta, koostatakse 2017. aasta kevadel, lähtudes Sloveenia ametiasutuste esitatud vaatlusandmetest.

               (6)

               Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse lõpetamist kohaldatakse Sloveenia suhtes stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareegliga seotud üleminekukorda. 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on valitsusel kavas parandada järk-järgult valitsemissektori nominaalset eelarvepositsiooni – 2,2 %-lt SKPst 2016. aastal 0,4 %-le SKPst 2019. aastal. Vaatamata stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele on eelarve struktuurne tasakaal, mis on ühtlasi keskpika perioodi eelarve-eesmärk, kavas saavutada alles 2020. aastal pärast programmiperioodi lõppu. Ometi viitab ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon, (5) et 2019. aastal on struktuurne eelarvepuudujääk 1,2 % SKPst. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse vähenema 2016. aastal 80,2 %-le SKPst ja jätkama vähenemist, olles 2019. aastal 73,8 % SKPst. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Ent kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2017. aastast võetavaid meetmeid ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi kohaselt on 2017. aastal Sloveenia SKP lõhe 1,8 % SKPst, samas kui kavandatud potentsiaalne kasvumäär on 1,1 % ja SKP reaalkasv 2,3 % SKPst. Seega on Sloveenia majanduslik seis 2017. aastal hinnangu kohaselt hea ning eelarve struktuuri on vaja kohandada 1 % ulatuses SKPst. Sloveenia võimaliku kasvu ja SKP lõhe arvutamise osas püsib siiski suur ebakindlus, võttes arvesse Sloveenia tööturu erilist olukorda, eriti suurt majanduslangust aastatel 2008–2013 ja rakendatavaid struktuurireforme. SKP lõhe alternatiivse hindamise kohaselt, mis hõlmab pikemat ajavahemikku ja kajastab hindamismeetodi käimasolevat läbivaatamist, kahaneb Sloveenia SKP lõhe aeglasemalt, mis tähendab, et oleks ennatlik kinnitada Sloveenia majanduse head seisu 2017. aastal. Seetõttu on praeguses olukorras asjakohasem, et 2017. aastal jätkataks tavapäraselt struktuurse eelarvepositsiooni parandamist. Näib olevat oht, et keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks soovitatavast kohandamiskavast kaldutakse 2016. aastal mõningal määral kõrvale, ning kui poliitikat ei muudeta, on oht, et 2017. aastal kaldutakse sellest märkimisväärselt kõrvale. 2016. aasta kohta tehtud järeldus ei muutu ka juhul, kui hinnangus ei oleks võetud arvesse pagulaste erakorralise sissevoolu mõju eelarvele. Kavandatu kohaselt peaks Sloveenia järgima 2016. aastal võlareegliga seotud üleminekukorda ning 2017. aastal selle nõudeid üldiselt täitma. Tuginedes stabiilsusprogrammi hindamisele ja võttes arvesse komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi, on nõukogu arvamusel, et on oht, et Sloveenia ei suuda stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid täita. Seepärast tuleb tal nõuete täitmiseks võtta 2016. ja 2017. aastal täiendavaid meetmeid.

               (7)

               2015. aasta juulis võttis parlament vastu eelarve-eeskirjade seaduse. Siiski ei ole veel nimetatud ametisse sõltumatut eelarvenõukogu, kes teostab järelevalvet kõnealuste eesmärkide rakendamise üle. Lisaks on vastu võtmata riigi rahanduse seaduse muudatused, mis on vajalikud eelarve-eeskirjade seaduse täielikuks rakendamiseks ning mille eesmärk on luua seaduslik alus, et võtta eelarvestamisel kasutusele mitmeaastane lähenemisviis.

               (8)

               Valitsemissektori suur võlg, mis on tublisti üle 60 % SKPst, muudab Sloveenia haavatavaks nominaalkasvu ja intressimäära järskude muutuste korral. Sloveenia elanikkond vananeb kiiremini kui enamikus liikmesriikides. Kuna riiklikke kulutusi pensionidele, tervishoiule ja pikaajalisele hooldusele on kavas suurendada, on Sloveenia pikaajalise jätkusuutlikkuse mahajäämuse näitaja teistest liikmesriikidest kõrgem ning riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus on Sloveenias habras. Sloveenia kavandatud riiklikud pensionikulutused on kõikidest liikmesriikidest suurimad ja prognooside kohaselt kasvavad need 11,8 %-lt SKPst 2013. aastal 15,3 %-le SKPst 2060. aastal. Prognooside kohaselt kasvab vanadussõltuvusmäär ajavahemikul 2013–2060 rohkem kui kaks korda, avaldades pensionisüsteemile tugevat survet. Prognoositud kaudsed kohustused, mis tulenevad elanikkonna vananemisega seotud kulutustest, osutavad rahvastiku vananemisega kaasnevatele pikaajalistele probleemidele. Lisaks võib tulevikus tekkida olukord, kus vähese tööstaažiga inimestel puudub piisav sissetulek, kuna suureneb selliste inimeste arv, kelle tööstaaž on ebapiisav või lühike, k.a seetõttu, et nad sisenevad tööturule hilja ja töötavad ajutistel või vähese tootlikkusega töökohtadel. Valge raamat pensionide kohta avaldati 2016. aasta aprillis ja sellele toetudes toimub ulatuslik avalik konsultatsioon. Konsultatsiooni tulemusi võetakse arvesse pensionisüsteemi reformimisel, mis peaks saama heakskiidu parlamendi praeguse koosseisu ametiaja jooksul. Sotsiaalpartneritega on jõutud kiiresti kokkuleppele reformi põhielementide osas, mis käsitlevad pensioniiga, pensionide taset, indekseerimist ja teise samba optimeerimist.

               (9)

               Elanikkonna vananemise tõttu suurenevad avaliku sektori kulutused pikaajalisele hooldusele prognooside kohaselt aastaks 2060 enam kui kaks korda. See on Sloveenia eelarve jätkusuutlikkuse jaoks suur probleem. Prognooside kohaselt suureneb 80-aastaste ja vanemate osakaal kolm korda, kasvades 4,6 %-lt 2013. aastal 12,4 %-le 2060. aastal. Ajavahemikus 2003–2013 kasvasid kogukulud pikaajalisele hooldusele 85 %, kusjuures erasektori kulud kasvasid kiiremini kui avaliku sektori kulutused. Sloveenias puudub integreeritud pikaajalise hoolduse süsteem. Sloveenia kulud on peamiselt seotud riiklike mitterahaliste hüvitistega ja enamik kuludest on seotud hoolekandeasutuste, mitte koduhooldusega, kuigi mõlemad näitajad jäävad allapoole ELi keskmist. Tervishoiusüsteemi kulutasuvust on võimalik märkimisväärselt parandada, kui tugevdada meetmeid, mille eesmärk on parandada esmatasandi arstiabi, kus peab toimuma selekteerimine, liikuda statsionaarselt haiglaravilt ambulatoorsele ravile, parandada haiglate töö tõhusust ja juhtimist, täiustada tervishoiuteenustega seotud lepingute sõlmimise ja maksete tegemise protsessi, töötada välja parem kuluteabesüsteem, et kohandada diagnoosipõhisteks rühmadeks jaotamise imporditud süsteemi ja arendada edasi kvaliteedijärelevalve raamistikku. Ühishangete osakaal on väike ja lepingute sõlmimisel on peamiseks kriteeriumiks madal hind. Koostatud on tervishoiusüsteemi põhjalik ülevaade ning valitsuses võeti 2015. aasta lõpus ja parlamendis 2016. aasta märtsis vastu resolutsioon riikliku tervishoiuteenuste kava kohta aastateks 2016–2025. Resolutsioon sisaldab strateegilist kava tervishoiusüsteemi arendamiseks. Mõned selle meetmed on rakendamisel, samas kui ettepanekud muude oluliste siduvate rakendusmeetmete kohta on koostamisel ja tuleb veel esitada. Samuti ei selgu, kas reformi raames käsitletakse selliseid põhiküsimusi nagu integreeritud automaatsed stabiliseerimiskavad, mis leevendaksid tulu kõikumist kogu majandustsükli jooksul, või juurdepääs teenustele ja teenuste osutamise kvaliteet. Pikaajalise hoolduse seaduse, tervishoiuseaduse ja ravikindlustuse seaduse vastuvõtmist on korduvalt edasi lükatud, kuid praeguse ajakava kohaselt loodetakse need vastu võtta 2016. aasta teisel poolel.

               (10)

               Tööturu olukord paraneb tasapisi ja sotsiaalsed tingimused on stabiliseerunud. Töökohtade loomine on tõusuteel ja tööpuudus väheneb. Siiski on eakamate ja madala kvalifikatsiooniga töötajate tööturul osalemise määr jätkuvalt madal. Kõigist töötutest moodustavad pikaajalised töötud endiselt üle poole ning märkimisväärne osa pikaajalistest töötutest on madala kvalifikatsiooniga või vanemad kui 50 aastat. Aktiivsete tööturupoliitika meetmete suunised aastateks 2016–2020 toetavad seni rakendatud lähenemisviisi, kuigi osutatud poliitikavaldkonna rahastamine on endiselt vähene. Novembris 2015 kehtestati tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete suhtes ajutine erand, mida kohaldatakse juhul, kui vastpalgatud töötajal on vanust rohkem kui 55 aastat. Lisaks on 2016. aastal kavas esitada ettepanekud täiendavate meetmete võtmiseks, mis võimaldaksid pikendada tööelu (sealhulgas töökeskkonna kohandamise abil) ja oleksid asjakohased ka pensionisüsteemi jätkusuutlikkuse seisukohast. Palkade kasv on kooskõlas tööviljakuse kasvuga ning toetab jätkuvalt välist konkurentsivõimet. Novembris 2015 võttis parlament vastu ametiühingute poolt välja pakutud seaduseelnõu, milles esitati miinimumpalga uus määratlus, et jätta välja teatavad preemiad. Selle tulemusena taganesid tööandjate organisatsioonid sotsiaalkokkuleppest ning sotsiaaldialoog nõrgenes märkimisväärselt.

               (11)

               Edusamme on tehtud viivislaenude restruktureerimise osas, kuigi nende tase on kriisieelse ajaga võrreldes endiselt kõrge. Sloveenias on rakendatud mitmeid poliitilisi meetmeid pangandussektori jätkusuutlikkuse parandamiseks. Need hõlmavad pankade suutlikkuse suurendamist ja konkreetsete eesmärkidega tegevuskavade kehtestamist viivislaenude vähendamiseks. Sloveenias on kehtestatud mitu meedet krediidiriski juhtimiseks. Positiivseid tulemusi on oodata 2016. aasta keskel. Lühemas perspektiivis on poliitilisteks prioriteetideks jõuda viivislaenude tasumisel kokkuleppele ja juhtida krediidiriski. Suurte äriühingute tegevuse ja finantsvaldkonna restruktureerimine on lõpule viidud ning restruktureerimislepingute järgimist kontrollitakse pidevalt. Pankade varahaldusettevõtja (BAMC) toimib täielikult ja kindlaks on määratud selle strateegia aastateks 2017–2022. Kuigi pankade varahaldusettevõtja on saavutanud edu laenuportfelli restruktureerimisel, on siiski säilinud märkimisväärne oht riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. 2015. aastal põhjustas valitsemissektori eelarvepuudujäägist (2,9 % SKPst) 1 % SKPst varahaldusettevõtja tegevus. Pankade varahaldusettevõtja tegevuse järelevalve oli ebapiisav, sest valitsus alahindas 2015. aastal märkimisväärselt varahaldusettevõtja eelarvepuudujääki (0,7 % SKPst) ega olnud teadlik varahaldusettevõtja poolt mahakantud laenude mahust. Täiendavad restruktureerimisvahendid on samuti kättesaadavad. Innustudes suurte äriühingute restruktureerimisel saavutatud edust, alustas Sloveenia ka mitmesuguste väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate restruktureerimist. Praegu rakendavad pangad väikeste ja keskmise suurusega (VKEd) ettevõtjate restruktureerimise suuniseid. Rahaliste vahendite kättesaadavaks tegemisel VKEde ja mikroettevõtjate jaoks on tehtud edusamme. Nende juurdepääs alternatiivsetele rahastamisallikatele, näiteks riskikapitalile, on siiski piiratud. Hoolimata sellest, et võla- ja omakapitaliinstrumentide kättesaadavus turul on suurenenud, sõltuvad väikeettevõtjad endiselt liiga palju pangalaenudest. Seepärast on osutatud sektor väga tundlik laenuturu muutuste suhtes.

               (12)

               Investeeringute kasv on olnud viimastel aastatel tagasihoidlik ning see on piiranud Sloveenia majandustoodangut ja majanduskasvu väljavaateid. Erasektori investeeringud vähenesid majanduskriisi ajal järsult ja vähenes ka nende osatähtsus SKPs. Avaliku sektori investeeringud sõltuvad tugevasti ELi vahendite dünaamikast, seetõttu on vaja rohkem tootlikke investeeringuid, et stimuleerida ja säilitada majanduskasvu. Peamiselt tänu erastamisprotsessis tehtud jõupingutustele on välismaised otseinvesteeringud Sloveenias viimase kahe aasta jooksul märgatavalt kasvanud. Siiski mõjutab Sloveenia ettevõtluskeskkonda endiselt nii finantsvõimenduse vähendamine ja suur halduskoormus, eelkõige sellistes valdkondades nagu ehitus ja ruumiline planeerimine ning maksukohustuse täitmine, kui ka eeskirjad, millega piiratakse juurdepääsu reguleeritud kutsealadele ja nendel tegutsemist, mis pidurdab investeeringute juurdevoolu. Selleks et lihtsustada ettevõtlust Sloveenias, on vaja suurendada ettevõtjate usaldust, kõrvaldada avaliku halduse kitsaskohad ja vähendada bürokraatiat, mis tuleneb seaduste ja määruste suurest hulgast ja õigusaktide sagedasest muutmisest. Valitsuse koonddokumendis sätestatud halduskoormuse vähendamise meetmetest on rakendatud ligikaudu pooled, kuid mõned, eelkõige ehituslubade ja ruumilise planeerimisega seotud asjakohased meetmed, on edasi lükatud.

               (13)

               Avaliku halduse arengustrateegia aastateks 2015–2020, mille vastuvõtmine moodustas osa Sloveenia vastavustingimustest, et saada juurdepääs Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidele aastatel 2014–2020, hõlmab mitut valdkonda. Seepärast on strateegia nõuetekohaseks ja õigeaegseks rakendamiseks vaja, et ministeeriumid oma tegevust koordineeriksid. Valitsus võttis 2016. aasta veebruaris vastu teise vahearuande korruptsiooni suhtes nulltolerantsi kehtestamist hõlmava programmi rakendamise kohta. Programmi rakendamisel on tehtud teatavaid edusamme. Paraku on osa programmiga ettenähtud meetmetest (tervishoiusektori ühishanked, kuritegevuse uurimine pangandussektoris, ametialast ausust ja korruptsiooni tõkestamist käsitleva seaduse vastuvõtmine) edasi lükatud. Ametialast ausust ja korruptsiooni tõkestamist käsitleva seaduse kavandatud muutmine annab võimaluse parandada korruptsiooniennetuskomisjoni toimimist, suurendades selle usaldusväärsust ja tegevuse tõhusust. Õigussüsteemis on vähenenud kohtumenetluste pikkus ja kohtuasjade arv, mis oli varem väga suur. Osaliselt on see tingitud uute kohtuasjade arvu vähenemisest. Teataval määral on vähenemisele kaasa aidanud ka täitemenetluse ja statistilise analüüsiga seotud muudatused. Ülemkohus jätkab menetlusprotsessi ajakohastamist kohtutes ja kohtuasjade haldamise süsteemide reformimist. Vaatamata sellele, et maksejõuetusraamistikku on parandatud ja ettevõtete reorganiseerimiseks on loodud paremad võimalused, on likvideerimismenetlus aeganõudev ja ebatõhus.

               (14)

               Riigi sekkumine majandusse on jätkuvalt ulatuslik. Riik on Sloveenia suurim tööandja, varahaldur ja ettevõtete võlakirjade omanik. Lähtudes selle valdkonna kohta Sloveeniale ajavahemikul 2012–2015 antud soovitustest, koostati Sloveenia riikliku valdusettevõtja jaoks uus raamistik. See hõlmab riigivara haldamise strateegiat, varade tootluse kriteeriume ja 2016. aasta majandamiskava. See raamistik täiendab 2014. aasta lõpus vastu võetud äriühingu üldjuhtimise uut koodeksit, mida kohaldatakse riigiettevõtete suhtes. Strateegia kinnitab riigi majanduses osalemise praegust ulatust ja selle eesmärk on parandada riigiettevõtete tulemuslikkust. Läbivaadatud raamistiku rakendamine Sloveenia riikliku valdusettevõtja poolt on olulise tähtsusega, et tagada valitsuse omandisuhete ja reguleerimisega seotud funktsioonide eraldatus ning riigiettevõtete professionaalne haldamine. Osutatud tegevus ja valitud varade edasine erastamine peaks vähendama selle valdkonnaga seotud tingimuslikke eelarvekohustusi. Kooskõlas Sloveenia riikliku valdusettevõtja majandamiskavaga käivitatakse 2016. aastal Nova Ljubljanska Banka (NLB) erastamine.

               (15)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Sloveenia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2016. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Sloveeniale esitatud soovituste alusel võetud meetmeid. Arvesse ei ole võetud üksnes nende asjakohasust Sloveenia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panus ja tugevdada nii ELi üldist majandusjuhtimist. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (16)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (17)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1, 3 ja 4,

         SOOVITAB Sloveenial võtta 2016. ja 2017. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Korrigeerida ülemäärast eelarvepuudujääki ning saavutada 2016. ja 2017. aastal eelarve kohandamine 0,6 % ulatuses SKPst keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suhtes. Kehtestada keskpika perioodi eelarve-eesmärk, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Nimetada ametisse sõltumatu eelarvenõukogu ja muuta riigi rahanduse seadust, et tugevdada eelarveraamistikku. Viia lõpule pikaajalise hoolduse ja tervishoiusüsteemi reform ja seda rakendada, et muuta osutatud süsteemid kulutõhusamaks ning tagada kättesaadava ja kvaliteetse hoolduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Võtta 2017. aasta lõpuks vastu vajalikud meetmed pensionisüsteemi pikaajalise jätkusuutlikkuse ja adekvaatsuse tagamiseks.

               2.

               Koostöös tööturu osapooltega suurendada madala kvalifikatsiooniga ja vanemaealiste töötajate tööalast konkurentsivõimet, sealhulgas suunatud elukestva õppe ja aktiveerimise meetmete kaudu.

               3.

               Parandada krediidivõimeliste äriühingute rahastamistingimusi, sh pakkudes jätkusuutlikke lahendusi viivislaenude tasumiseks ja tagades juurdepääsu alternatiivsetele rahastamisallikatele. Tagada pankade varahaldusettevõtja strateegia nõuetekohane rakendamine.

               4.

               Võtta meetmeid, et ajakohastada avalikku haldust ja vähendada ettevõtete halduskoormust. Tugevdada riigiettevõtete juhtimist ja tõhusust.

      Brüssel, 12. juuli 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  ELT C 96, 11.3.2016, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (5)  Komisjon on teinud struktuurse eelarvepositsiooni ümberarvutuse stabiilsusprogrammist saadud teabe põhjal ja ühiselt kokkulepitud metoodikat järgides.

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus (EL) 2016/213, 12. veebruar 2016, mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (11. EAF) meetmete rakendamisega 2014. eelarveaastal

text:
               16.2.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 39/62

         NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2016/213,
   12. veebruar 2016,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (11. EAF) meetmete rakendamisega 2014. eelarveaastal
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud 23. juunil 2000 Cotonous, (1) nagu seda on viimati muudetud,
   võttes arvesse sisekokkulepet nõukogus kokku tulnud Euroopa Liidu liikmesriikide valitsuste esindajate vahel Euroopa Liidu abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) alusel vastavalt AKV-ELi partnerluslepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandat osa (2) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas 11. Euroopa Arengufond (11. EAF), eriti selle artikli 11 lõiget 7,
   võttes arvesse 2. märtsi 2015. aasta määrust (EL) 2015/323, mis käsitleb 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust, (3) eriti selle artikleid 43–45,
   olles läbi vaadanud 11. EAFi meetmete tulude ja kulude aruande, 2014. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning 2014. eelarveaastat käsitleva Euroopa Kontrollikoja aastaaruande 8., 9., 10. ja 11. Euroopa Arengufondist (EAF) rahastatud tegevuste kohta koos selles sisalduvate komisjoni vastustega (4),
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 11 lõikele 7 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu 11. EAFi finantshaldamise täitmise kohta.

               (2)

               2014. eelarveaastal on komisjon 11. EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses 11. EAFi meetmete rakendamisega 2014. eelarveaastal.

      Brüssel, 12. veebruar 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

      (2)  ELT L 210, 6.8.2013, lk 1.

      (3)  ELT L 58, 3.3.2015, lk 17.

      (4)  ELT C 373, 10.11.2015, lk 289.


title: Soovitus Nõukogu otsuseks ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta Slovakkias

text:
Avis juridique important

|

52004SC0835

Soovitus nõukogu otsuseks ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta Slovakkias  /* SEK/2004/0835 lõplik */

Soovitus NÕUKOGU OTSUSEKS ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta Slovakkias(esitanud komisjon)SELETUSKIRI7. aprillil 2004 avaldas komisjon 2004. aasta kevade prognoosid [1]. Prognooside kohaselt, milles oli arvesse võetud märtsis 2004 Slovakkia esitatud andmeid, vähenes valitsemissektori eelarve puudujääk 5,7%-lt SKT-st 2002. aastal 3,6%-ni SKT-st 2003. aastal, ületades nii SKT asutamislepingujärgse kontrollväärtuse 3% piiri.[1]  Komisjoni 2004. aasta kevadine prognoos on saadaval järgmisel veebileheküljel:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.Nende esmapilgul usutavate tõendite alusel algatas komisjon 12. mail 2004 Slovakkia suhtes ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse, koostades asutamislepingu artikli 104 lõike 3 kohase ettekande [2]. 14. mail 2004 sai komisjon Slovakkia lähenemisprogrammi, mis kinnitas 2003. aasta puudujäägiks 3,6% SKT-st.[2]  Selle ettekande kogu tekst on saadaval järgmisel veebileheküljel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse (EDP) rakendamine on ette nähtud asutamislepingu artikliga 104 ning nõukogu määrusega (EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta), mis on stabiilsuse ja kasvu pakti [3] osa. 1. mail 2004 EL-ga ühinenud riigid on liikmesriigid, mille suhtes on kehtestatud erand ning nad peavad vältima ülemäärast eelarvepuudujääki, kuid nende suhtes ei saa kohaldada artikli 104 lõigetes 9 ja 11 ettenähtud sanktsioone.[3]  EÜT L 209, 2.8.1997.Asutamislepingu artikli 104 lõike 3 kohases komisjoni ettekandes jõuti järeldusele, et Slovakkia ülemäärane eelarvepuudujääk 2003. aastal, mis ületas SKT asutamislepingujärgse kontrollväärtuse 3% piiri, ei olnud tingitud Slovakkia kontrolli alt väljas olevast ebatavalisest sündmusest ega tõsisest majanduslikust surutisest stabiilsuse ja kasvu pakti tähenduses, kuna SKT tegelik kasv oli 2003. aastal 4,2%. 2004. aasta arengusuundade osas jõuti ettekandes järeldusele, et valitsemissektori eelarvepuudujääk tõenäoliselt suureneb ja ületab 3% SKT-st. Komisjoni 2004. aasta kevade prognoosis ennustatakse 2004. aasta valitsemissektori eelarvepuudujäägiks 4,1% SKT-st, mis on lähedane Slovakkia asutuste poolt lähenemisprogrammis prognoositud 4,0%-le SKT-st.Komisjoni 2004. aasta kevade prognoosil põhinevas komisjoni ettekandes jõuti ka järeldusele, et SKT ja võla suhe, mis 2003. aastal jõudis 42,8%-ni SKT-st, jääb 2004. aastal asutamislepingujärgsest kontrollväärtusest ehk 60%-st väiksemaks. Konkreetselt prognoositakse komisjoni 2004. aasta kevade prognoosis 2004. aasta võla suhteks 45,1% SKT-st, mis on võrdne Slovakkia asutuste poolt lähenemisprogrammis prognoositud 45,1%-ga SKT-st.Asutamislepingu artikli 104 lõikes 4 on öeldud, et "artiklis 114 ettenähtud komitee (s.t majandus- ja rahanduskomitee) sõnastab komisjoni ettekande kohta arvamuse". Komitee esitas oma arvamuse 24. mail 2004, nõustudes komisjoni poolt ettekandes esitatud hinnangutega. Komitee järeldas, et Slovakkia eelarveseisund viitab eelarvepuudujääkide põhjuste kindlakstegemist puudutavas artikli 104 lõikes 2 sätestatud kahest kriteeriumist ühega seonduvale ülemäärasele eelarvepuudujäägile. Teiste asjaomaste tegurite, eelkõige keskmise pikkusega perioodi eelarveseisundi ja riiklike investeeringute suhte hindamine ei muutnud kriteeriumitel enestel põhinenud hindamistulemusi. Komitee prognoosis, et 2004. aastal jääb valitsemissektori eelarve puudujääk asutamislepingujärgsest kontrollväärtusest oluliselt suuremaks ning et valitsemissektori koguvõlg jääb väiksemaks asutamislepingujärgsest kontrollväärtusest, mis on 60% SKT-st.Olles uurinud kõiki ettekandes arvesse võetud asjaomaseid tegureid ning võttes arvesse komitee arvamust, on komisjon seisukohal, et Slovakkias eksisteerib ülemäärane eelarvepuudujääk. See komisjoni poolt 24. juunil 2004 vastu võetud arvamus on kooskõlas asutamislepingu artikli 104 lõikega 5 adresseeritud nõukogule. Komisjon soovitab, et nõukogu teeks oma otsuse kooskõlas artikli 104 lõikega 6 ning edastab käesolevaga otsuse vastuvõtmist käsitleva soovituse. Lisaks esitab komisjon nõukogule soovituse võtta vastu nõukogu soovitus, mis vastavalt asutamislepingu artikli 104 lõikele 7 adresseeritakse Slovakkiale, eesmärgiga lõpetada ülemäärasest eelarvepuudujäägist tingitud olukord.Soovitus NÕUKOGU OTSUSEKS ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta SlovakkiasEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikli 104 lõiget 6,võttes arvesse komisjoni soovitust,võttes arvesse Slovakkia tehtud märkusi,ning arvestades järgmist:(1) Vastavalt asutamislepingu artiklile 104 peavad liikmesriigid hoiduma ülemäärasest valitsemissektori eelarve puudujäägist. See kehtib ka liikmesriikidele, mille suhtes on kehtestatud erand, ehk 1. mail 2004 EL-ga ühinenud riikidele.(2) Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahendiks, mis omakorda soodustab töökohtade loomist.(3) Artikli 104 kohases ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses nähakse ette ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta otsuse tegemist ning asutamislepingule lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitlevas protokollis nähakse ette ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise sätted. Nõukogu määruses (EÜ) nr 3605/93 [4], muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 475/2000 [5] ja komisjoni määrusega (EÜ) nr 351/2002 [6], sätestatakse nimetatud protokolli sätete kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad ja määratlused.[4]  EÜT L 332, 31.12.1993, lk. 7.[5]  EÜT L 58, 3.3.2000, lk. 1.[6]  EÜT L 55, 26.2.2002 lk. 23.(4) Asutamislepingu artikli 104 lõikes 5 sätestatakse, et kui komisjon on arvamusel, et liikmesriigis on või võib tekkida ülemäärane eelarvepuudujääk, esitab komisjon arvamuse nõukogule. Olles uurinud kõiki ettekandes arvesse võetud asjaomaseid tegureid kooskõlas artikli 104 lõikega 3 ning võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust kooskõlas artikli 104 lõikega 4, jõudis komisjon 24. juuni 2004. aasta arvamuses järeldusele, et Slovakkias on ülemäärane eelarvepuudujääk.(5) Asutamislepingu artikli 104 lõikes 6 sätestatakse, et enne kui nõukogu pärast üldhinnangut otsustab, kas ülemäärane eelarvepuudujääk eksisteerib, peab ta kaaluma kõiki asjassepuutuva liikmesriigi võimalikke märkusi.(6) Üldhinnang viis järgmiste järeldusteni. Slovakkia valitsemissektori eelarve puudujääk 2003. aastal oli 3,6% SKT-st, mis ületas SKT asutamislepingujärgse kontrollväärtuse e 3% piiri. Kontrollväärtuse ületanud valitsemissektori eelarve puudujääk ei olnud tingitud Slovakkia kontrolli alt väljas olevast ebatavalisest sündmusest ega tõsisest majanduslikust surutisest stabiilsuse ja kasvu pakti tähenduses. 2004. aasta valitsemissektori eelarve puudujääk jääb tõenäoliselt 3%-st SKT-st suuremaks. Komisjoni 2004. aasta kevade prognoosis ennustatakse 2004. aasta valitsemissektori eelarve puudujäägiks 4,1% SKT-st, samal ajal kui Slovakkia lähenemisprogrammis prognoositakse eelarvepuudujäägiks 4,0% SKT-st. Võla suhe, mis 2003. aastal oli 42,8%, jääb 2004. aastal tõenäoliselt väiksemaks asutamislepingujärgsest kontrollväärtusest, mis on 60% SKT-st.ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:Artikkel 1Üldhinnangust järeldus, et Slovakkias on ülemäärane eelarvepuudujääkArtikkel 2Käesolev otsus on adresseeritud Slovaki Vabariigile.Brüssel, [5. juuli] 2004.Nõukogu nimeleesistuja[...]


				|

		52015PC0099

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta /* COM/2015/099 final - 2015/ () */

			   	SELETUSKIRI
Euroopa Liidu toimimise
lepingus on sätestatud, et liikmesriigid käsitlevad oma majanduspoliitikat ja
edendavad tööhõivet ühise huvi küsimusena ning kooskõlastavad oma tegevust
nõukogus. Lepingu kahes erinevas artiklis nähakse ette, et nõukogu peab vastu
võtma majanduspoliitika üldsuunised (artikkel 121) ja tööhõivesuunised
(artikkel 148), täpsustades, et viimased neist peavad olema esimestega
kooskõlas. Nimetatud õiguslikku alust silmas pidades on tööhõive- ja
majanduspoliitika suunised esitatud kahe eraldiseisva, ent oma põhiolemuselt
üksteisega tihedalt seotud õigusaktina:
·
nõukogu soovitus liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta − koondsuuniste I osa;
·
nõukogu otsus liikmesriikide tööhõivepoliitika
suuniste kohta − koondsuuniste II osa.
Need suunised võeti esimest
korda koos (integreeritud meetmepakett) vastu 2010. aastal, et toetada
strateegiat „Euroopa 2020”. Ka otsustati 2010. aastal, et koondsuunised peaksid
suures osas samaks jääma kuni 2014. aastani. Majanduspoliitika üldsuunised
jäävad kehtima pikemaks perioodiks, kuid tööhõivesuunised tuleb koostada igal
aastal.
Lisaks liikmesriikide poliitika
kooskõlastamise ulatuse ja suuna määramisele on suunised ka vastavate
valdkondade riigipõhiste soovituste koostamise aluseks.
Praeguste koondsuuniste eesmärk
on toetada strateegiat „Euroopa 2020” lähtuvalt uuest majanduspoliitika
suunast, mis põhineb komisjoni 2015. aasta majanduskasvu analüüsi kohaselt
investeeringutel, struktuurireformil ja eelarvepoliitikal. Samal ajal on koondsuuniste
eesmärk toetada arukat, jätkusuutlikku ja kaasavat kasvu ning majanduspoliitika
koordineerimise Euroopa poolaasta eesmärke.
Koondsuunised on järgmised
Suunis 1:         investeeringute suurendamine
Suunis 2:         majanduskasvu soodustamine
struktuurireformide rakendamise abil
Suunis 3:         majanduskasvu ja töökohtade
loomist takistavate tegurite kõrvaldamine ELi tasandil
Suunis 4:         jätkusuutlik ja
majanduskasvu soodustav riigi rahandus
Suunis 5:         tööjõunõudluse suurendamine
Suunis 6:         tööjõupakkumise ja töötajate
oskuste parandamine
Suunis 7:         tööturu toimimise
parandamine
Suunis 8:         õigluse tagamine, vaesuse
vastu võitlemine ja võrdsete võimaluste edendamine
Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika
üldsuuniste kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi
ning arvestades järgmist:
(1) Liikmesriigid peaksid käsitlema oma
majanduspoliitikat kui ühise huvi küsimust ning kooskõlastama selle nõukogus.
Nõukogu võtab liikmesriikide ja liidu poliitika suunamiseks vastu
tööhõivesuunised ja majanduspoliitika üldsuunised.
(2) Kooskõlas aluslepingu sätetega on liit
välja töötanud ja rakendanud poliitika koordineerimise vahendid
eelarvepoliitika jaoks ja makromajandusliku struktuuripoliitika jaoks. Euroopa
poolaasta koondab need mitmesugused vahendid majanduse ja eelarve mitmepoolse
jälgimise üldiseks raamistikuks. Euroopa poolaasta optimeerimine ja tugevdamine
vastavalt komisjoni 2015. aasta majanduskasvu analüüsile aitab veelgi tõhustada
selle toimimist.
(3) Finants- ja majanduskriis osutas liidu ja
liikmesriikide majanduse olulistele nõrkustele ja tõi need esile. Kriis tõi
selgelt esile ka liikmesriikide majanduse ja tööturgude tiheda omavahelise
sõltuvuse. Praegu on peamiseks ülesandeks soodustada liidus tugevat,
jätkusuutlikku ja kaasavat kasvu ning töökohtade loomist. Selleks tuleb nii
liidus kui ka liikmesriikide tasandil võtta kooskõlastatud ja ambitsioonikaid
poliitilisi meetmeid kooskõlas aluslepingu sätetega ja liidu
majandusjuhtimisega. Need pakkumist ja nõudlust ühendavad meetmed peaksid
hõlmama investeeringute elavdamist, uut kohustust viia ellu struktuurireforme
ja vastutustundliku eelarvepoliitika jälgimist.
(4) Liikmesriigid ja liit peaksid käsitlema ka
kriisi mõju ühiskonnale ja seadma eesmärgiks ehitada üles sidus ühiskond, mis
võimaldab inimestel muutusteks ette valmistuda ja nendega toime tulla, et nad
saaksid ühiskonnas ja majanduses aktiivselt osaleda. Kõigile tuleks tagada
juurdepääs tööturule ja võimalused sellel osaleda; tuleks vähendada vaesust ja
sotsiaalset tõrjutust, tagades eelkõige toimiva tööturu ja sotsiaalhoolekande
süsteemi ning kõrvaldades tööturul osalemise takistused. Samuti peaksid
liikmesriigid tagama, et majanduskasvust saadavad hüved jõuaksid kõigi elanike
ja piirkondadeni.
(5) Suunistega kooskõlas olevate meetmete
võtmine on oluline strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamiseks. Suunised
moodustavad Euroopa ja liikmesriikide tasandil integreeritud poliitika, mida
liikmesriigid ja liit peaksid rakendama, et avalduks koordineeritud
struktuurireformide positiivne vastastikune mõju, üldine majanduspoliitika
oleks sobiv ja et Euroopa poliitika annaks ühtlasema panuse strateegia „Euroopa
2020” eesmärkide saavutamisse.
(6) Kuna need suunised on adresseeritud
liikmesriikidele ja liidule, tuleks neid rakendada koostöös kõigi liikmesriigi,
piirkondliku ja kohaliku tasandi ametiasutustega, tehes tihedalt koostööd
parlamentide, sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna esindajatega.
(7) Majanduspoliitika üldsuunistes antakse
liikmesriikidele juhised reformide ellu viimiseks, võttes arvesse vastastikust
sõltuvust. Need on stabiilsuse ja kasvu paktiga kooskõlas. Suunised on aluseks
võimalikele riigipõhistele soovitustele, mida nõukogu võib liikmesriikidele
esitada.
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
(1) Liikmesriigid ja vajaduse korral liit
peaksid võtma oma majanduspoliitikas arvesse lisas esitatud suuniseid.
Nimetatud suunised on osa koondsuunistest.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja


title: Nõukogu soovitus, — 31. mai 2007 , kehavigastuste vältimise ja ohutuse edendamise kohta EMPs kohaldatav tekst

text:
               18.7.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 164/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   31. mai 2007,
   kehavigastuste vältimise ja ohutuse edendamise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2007/C 164/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 152 lõike 4 teist lõiku,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Igal aastal saab õnnetusjuhtumi või vägivalla tõttu surma umbes 235 000 ühenduse kodanikku. Kehavigastused on surma põhjustena südame-veresoonkonna haiguste, vähi ja hingamisteede haiguste järel neljandal kohal.

               (2)

               Laste, noorukite ja nooremate täiskasvanute seas on õnnetusjuhtumid ja kehavigastused peamised surma põhjustajad.

               (3)

               Paljud raskeid kehavigastusi üleelanud inimesed kannatavad eluaegse puude all. Õnnetusjuhtumid ja kehavigastused on nooremate inimeste pikaajalise töövõimetuse peamiseks põhjuseks, mille tagajärg on oluline ja suurel määral välditav kaotus täie tervise juures elatud eluaastate arvus.

               (4)

               Kehavigastuste tõttu võetakse haiglaravile keskmiselt umbes 6,8 miljonit inimest, mis moodustab 11 % kõikidest haiglaravi juhtudest Euroopa Liidus.

               (5)

               Kehavigastused on suur finantskoormus tervishoiu- ja heaolu tagamise süsteemidele, põhjustades 20 % haiguspuhkustest ja olles tootlikkuse languse peamine tegur.

               (6)

               Kehavigastuste risk jaotub nii liikmesriikide kui ka sotsiaalsete rühmade vahel ebaühtlaselt ning varieerub ka vastavalt vanusele ja soole. Kehavigastuse tagajärjel surmasaamise risk on kõrgeima kehavigastuste määraga liikmesriigis viis korda suurem kui madalaima kehavigastuste määraga liikmesriigis.

               (7)

               Erinevalt paljudest teistest haiguse või enneaegse surma põhjustest saab kehavigastusi meie elukeskkonna ja kasutatavate toodete ning teenuste ohutumaks muutmisega ära hoida. On arvukalt tõendeid õnnetusjuhtumeid käsitlevate meetmete tõhususe kohta, kuid neid meetmeid ikka veel ei kohaldata laialdaselt kogu ühenduse ulatuses.

               (8)

               Enamik nendest meetmetest on osutunud tasuvaks, kuna tervishoiusüsteemide ennetusest saadav kasu ületab sageli sekkumise kulutusi mitmeid kordi.

               (9)

               Tuleb jätkata edusamme, mis on tehtud mitmes ohutusega seotud valdkonnas nagu liiklus või töökoht. Lisaks tuleb pöörata rohkem tähelepanu valdkondadele, mis seni on olnud vähemhõlmatud nagu kodu, vaba aeg, sport ning laste ja vanemaealiste kodanikega seotud õnnetusjuhtumid ja nende vältimine.

               (10)

               Samuti tuleks arvesse võtta seost alkoholi ja narkootikumide tarbimise ning kehavigastuste ja õnnetusjuhtumite, sealhulgas tahtlikult põhjustatud kehavigastuste (eelkõige seoses naiste- ja lastevastase vägivallaga) arvu vahel.

               (11)

               Seega on vaja paremini ära kasutada olemasolevaid andmeid ja töötada vastavalt vajadusele välja kehavigastuste järelevalve ja aruandluse süsteem, mis võiks tagada kooskõlastatud lähenemisviisi liikmesriikides, et arendada ja kehtestada kehavigastuste vältimise riiklikud põhimõtted, sealhulgas parimate tavade vahetus. Sellise süsteemi võiks välja arendada ühenduse rahvatervise valdkonna tegevusprogrammi (2), mis tahes jätkuprogrammide ning muude asjaomaste ühenduse programmide raames ning see peaks tuginema kehavigastuste riikliku järelevalve ja aruandluse representatiivsetele vahenditele, mis tuleb välja töötada ühtsel ja ühtlustatud viisil.

               (12)

               Ühenduse rahvatervise valdkonna tegevusprogrammi vahendite ja muude asjaomaste ühenduse programmide täiustamiseks ning kehavigastuste vältimise lahendamiseks kõige tõhusamal viisil on kindlaks määratud järgmised esmatähtsad valdkonnad: laste ja noorukite ning vanaemaealiste kodanike ja vähem kaitstud liiklejate ohutus, sportimisel ja vabal ajal saadud kehavigastuste, toodete ja teenuste tekitatud kehavigastuste ning tahtlikult enese poolt tekitatud kehavigastuste ja vägivalla, eelkõige naiste- ja lastevastase vägivalla ärahoidmine. Kõnealuste esmatähtsate valdkondade kindlaksmääramisel on arvesse võetud kehavigastuste sotsiaalset mõju kehavigastuste arvu ja raskuse osas, tõendeid sekkumismeetmete tõhususe kohta ja nende eduka rakendamise teostatavust liikmesriikides,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   Rahvatervise kõrge taseme saavutamiseks peaksid liikmesriigid:

               (1)

               kasutama paremini ära olemasolevaid andmeid ja töötama vastavalt vajadusele välja kehavigastuste järelevalve- ja aruandluse vahendid, et saada võrreldavat teavet, kontrollida kehavigastustega seotud riskide arengut ja ennetusmeetmete toimet aja jooksul ning hinnata täiendavate algatuste võtmise vajadust seoses toodete ja teenuste ohutusega ning muudes valdkondades;

               (2)

               koostama õnnetusjuhtumite ja kehavigastuste vältimiseks riiklikud kavad või võrdväärsed meetmed, sh parandades üldsuse teadlikkust ohutusküsimuste osas. Nende kavade ja meetmetega tuleks algatada ja edendada ametkondade vahelist ja rahvusvahelist koostööd ning kasutada tõhusalt rahastamisvõimalusi ennetavate meetmete võtmiseks ja ohutuse edendamiseks. Nende rakendamisel tuleks erilist tähelepanu pöörata soolistele aspektidele ning kaitsetutele rühmadele nagu lapsed, vanemad inimesed, puudega inimesed ja vähem kaitstud liiklejad ning sportimisel ja vabal ajal saadud kehavigastustele, toodete ja teenuste tekitatud kehavigastustele, vägivallale ning tahtlikult enese poolt tekitatud kehavigastustele;

               (3)

               soodustama kehavigastuste vältimist ja ohutuse edendamist koolides ning tervishoiu- ja muude töötajate koolitamisel, et need rühmad saaksid olla pädevad tegutsejad ja nõustajad kehavigastuste vältimise vallas,

         KUTSUB KOMISJONI ÜLES:

               (1)

               koguma ja töötlema kehavigastuste järelevalve riiklikele vahenditele tuginedes kehavigastusi käsitlevat teavet kogu ühenduse raames ning selle kohta aru andma;

               (2)

               hõlbustama häid tavasid ja kindlaksmääratud esmatähtsate valdkondade poliitilisi meetmeid käsitleva teabe vahetamist ning teabe edastamist asjaomastele sidusrühmadele;

               (3)

               toetama liikmesriike kehavigastuste vältimist käsitlevate teadmiste kaasamisel tervishoiu- ja muude töötajate koolitamisse;

               (4)

               viima ellu eespool nimetatud ühenduse meetmeid, kasutades ühenduse rahvatervise valdkonna tegevusprogrammis ja jätkuprogrammides, tarbijapoliitika toetamiseks mõeldud ühenduse meetmete rahastamise üldises raamistikus (3), teadusuuringute raamprogrammis (4) ja ühenduse muudes asjaomastes programmides ette nähtudvahendeid;

               (5)

               koostama hindamisaruande neli aastat pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist, et kindlaks määrata kavandatud meetmete toimimise tõhusus ja hinnata edasiste meetmete vajadust.

      Brüssel, 31. mai 2007.

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         F. MÜNTEFERING

      (1)  Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, millega võetakse vastu ühenduse tegevusprogramm rahvatervise valdkonnas (aastateks 2003–2008) (EÜT L 271, 9.10.2002, lk 1).

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. detsembri 2003. aasta otsus nr 20/2004/EÜ, millega kehtestatakse tarbijapoliitika toetamiseks mõeldud ühenduse meetmete rahastamise üldine raamistik aastateks 2004–2007 (ELT L 5, 9.1.2004, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2002. aasta otsus nr 1513/2002/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse kuuendat raamprogrammi, mille eesmärk on toetada Euroopa teadusruumi loomist ja innovatsiooni (2002–2006) (EÜT L 232, 29.8.2002, lk 1).


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Sloveenia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/6

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Sloveenia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2015/C 272/02)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegias keskendutakse esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse (4) Sloveenia 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Sloveenia 2014. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 28. novembril 2014 arvamuse Sloveenia 2015. aasta eelarvekava kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Sloveeniat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Sloveenia 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati riigi edusamme 8. juulil 2014. vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Sloveenia puhul hõlmab riigiaruanne ka määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel koostatud põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Sloveenias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab otsustavaid poliitikameetmeid ja erijärelevalvet. Täpsemalt on tasakaalustamine pooleli ning otsustavad poliitikameetmed, eksporditegevuse paranemine ja majanduskasvu paremad tingimused on riske, eriti välistasakaalu jätkusuutlikkusega seotud riske, möödunud aastaga võrreldes vähendanud. Äriühingute nõrk juhtimine, riigiomandi suur osakaal, ettevõtete suur finantsvõimendus ja valitsemissektori võla kasv ohustavad siiski finantsstabiilsust ja majanduskasvu ning neile tuleks pöörata väga teravat tähelepanu. See tähendab, et tasakaalustamatust ei peeta enam ülemääraseks, kuid sellel tuleb siiski tähelepanelikult silma peal hoida.

               (7)

               30. aprillil 2015 esitas Sloveenia nii oma 2015. aasta riikliku reformikava kui ka 2015. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Sloveenia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa. 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt kavatseb valitsus kooskõlas nõukogu kehtestatud tähtajaga korrigeerida ülemäärase eelarvepuudujäägi 2015. aastaks ja saavutada keskpika perioodi eesmärgi – struktuurse eelarvetasakaalu – 2020. aastaks, st üks aasta pärast programmiperioodi lõppu. Valitsus kavatseb järk-järgult vähendada valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2015. aastal 2,9 %-ni SKPst ja 2019. aastal 0,9 %-ni SKPst. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse jõudma haripunkti 2015. aastal, mil see on 81,6 %, ja hakkama seejärel vähenema. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal võib eeldada ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegset ja kestvat korrigeerimist 2015. aastaks. Samal ajal jääb eelarve konsolideerimine allapoole nõukogu soovitatud taset, lähtudes eelarve struktuursest tasakaalust ja kaalutlusõiguse alusel võetud meetmetest. Eeldusel, et ülemäärane eelarvepuudujääk korrigeeritakse õigeaegselt, nagu planeeritud, hakatakse alates 2016. aastast Sloveenia suhtes kohaldama pakti ennetuslikku osa. Meetmeid, mis toetavad kavandatud eelarvepuudujäägi saavutamist alates 2016. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Seetõttu näib, et komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal on oht, et 2016. aastal kaldutakse keskpika perioodi eesmärgi poole liikumiseks nõutavast korrektsioonist oluliselt kõrvale ning et on vaja täiendavaid meetmeid. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et on oht, et Sloveenia ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Seoses eelarve-eeskirjadega kiitis parlament 2013. aastal heaks põhiseadusliku aluse valitsemissektori struktuurse eelarvetasakaalu/ülejäägi reegli kehtestamiseks. Vajalikku rakendusakti ei ole siiski veel vastu võetud. Riigi rahanduse seaduse muudatused peaksid andma eelarve-eeskirjade seaduse aluseks olevatele menetlusküsimustele vajaliku õigusliku aluse.

               (9)

               Sloveenia on võtnud meetmeid, et leevendada survet pensionisüsteemi jätkusuutlikkusele keskpikas perspektiivis, kuid peamisi parameetreid tuleb veel kohandada, et tagada süsteemi jätkusuutlikkus pärast aastat 2020. 2013. aasta pensionireformi mõju on olnud positiivne ja õigusakt, millega luuakse demograafiafond, võetakse tõenäoliselt vastu enne 2015. aasta lõppu. Siiski on pensionide pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks vaja täiendavaid reforme. Pikaajalise hoolduse reformi alal ei ole saavutatud mingit edu. 2013. aasta lõpul võttis valitsus vastu pikaajalise hoolduse reformi projekti, kuid reformi rakendusaktide vastuvõtmine on lükkunud 2015. aasta lõppu, et enne oleks võimalik teha ära otsused tervisekindlustusreformi alal, sealhulgas üldise tervishoiu ja pikaajalise hoolduse rahastamisallikate küsimuses. Vananemisega seotud kulutusi pikaajalisele hooldusele saab hoida kontrolli all, kui hüvitised suunatakse kõige enam abi vajavatele isikutele ning orienteerutakse institutsionaalselt hoolduselt ümber koduhooldusele.

               (10)

               Jaanuaris 2015 sõlmiti ühiskondlik kokkulepe, milles nähti ette, et avaliku sektori palgakasv jääb erasektori palgakasvust maha. Miinimumpalga koostiselemendid ja indekseerimine selle lepingu reguleerimisalasse ei kuulu. Ehkki miinimumpalk on keskmise palgaga võrreldes ikka veel suhteliselt kõrge, on selle kasv viimastel aastatel olnud piiratud. 2013. aasta tööturureformi hindamine on näidanud, et tööturu piirangud on vähenenud, kuid esineb veel struktuurseid probleeme seoses pikaajalise töötusega ning eakamate ja madala kvalifikatsiooniga töötajate madala tööhõivemääraga. Sloveenia on juba võtnud mõningaid meetmeid, et vähendada oskuste mittevastavust tööturu nõuetele; paljusid teisi meetmeid on planeeritud kuni aastani 2020.

               (11)

               Pangandussektorit on aidanud stabiliseerida Abanka ja Banka Celje rekapitaliseerimine aastal 2014. Valminud on terviklik pankade tegevuskava, mis esitati peaministri büroosse jaanuaris 2015. Sloveenia Pank on taganud 2013. aastal varade kvaliteedi läbivaatamisel avastatud puuduste järelkontrolli ja alustab uuesti kontrollkäikudega 2015. aasta esimeses kvartalis, et kontrollida, kas pangad on soovitused rakendanud. Suuremad pangad on oma viivislaenudega tegelevaid ja restruktureerimisüksusi reorganiseerinud ja tugevdanud. Siiski on pangandussektori parema tervise huvides vaja suurendada pikaajalist kasumlikkust ja vähendada ettevõtlussektoris viivislaene. Koostatud on äriühingute restruktureerimise üldplaan ja loodud äriühingute restruktureerimise keskrakkerühm. Ettevõtlussektori finantsvõimenduse edasine vähendamine, sealhulgas pankade varahaldusettevõtja abil ja rakendades täielikult uusi maksejõuetusõigusakte, aitaks taastada erainvesteeringute tagasitulekuks vajalikke tingimusi. Pankade laenuandmine on jätkuvalt languses, mõjutades peamiselt VKEsid. Pangandussektori hiljutise rekapitaliseerimise täielikke tulemusi on oodata alles 2016. aastal. Pankade vaoshoitud laenuandmine ja kõrged intressimäärad suruvad alla VKEde rahastamisvõimet. Kuigi tagasi lükatud laenutaotluste osakaal on viimase kuue aasta jooksul vähenenud, on oluliselt kasvanud nende VKEde arv, kelle arvates on pankade valmisolek anda laene halvenenud, ning on üks liidu kõrgemaid.

               (12)

               Erastamisprogrammi rakendamine edeneb, kuigi selles esineb viivitusi. Viie suurima riigi omandis panga restruktureerimine ja kahe väiksema kodumaise panga lõpetamine kulgeb kavakohaselt. Sloveenia riiklik valdusettevõtja, kes vastutab riigivarade haldamise ja võõrandamise eest, on nüüd täielikult tööle hakanud. Varahaldusstrateegia kavandit ei ole parlament seni veel heaks kiitnud, sellele peaks järgnema mitmete täpselt valitud riigi omandis olevate varade võõrandamise ajakava. Detsembris 2014 võttis Sloveenia riiklik valdusettevõtja vastu uue ettevõtte üldjuhtimise koodeksi ja jaanuaris 2015 nimetati ametisse järelevalveametnik.

               (13)

               Kohtute tõhususe paranemine jätkus ka 2014. aastal, kuigi aeglasemas tempos. Mõningast edu on küll saavutatud kohtumenetluste kestuse lühendamisel esimese astme tsiviil- ja ärivaidlustes, kaasa arvatud maksejõuetusõigusaktide reguleerimisalasse kuuluvate kohtuasjade puhul, kuid menetluste pikkus ja kuhjunud lahendamata juhtumite arv on endiselt märkimisväärne.

               (14)

               Ettevõtlusvaenulik keskkond on peamine tegur, miks investeeringute tase on Sloveenia ettevõtluses madal, ning seaduste arvukus ja õigusnormide sage muutmine raskendavad ettevõtte juhtimist ja kohaliku õiguse järgimist. Reguleeritud kutsealade arv on vähenenud 323-lt 242-le, kuid on endiselt suur. Umbes 25 % ühtses dokumendis sisalduvatest halduskoormuse vähendamise meetmetest on rakendatud. Konkurentsikaitse ametile on tagatud piisav eelarveautonoomia ja institutsiooniline sõltumatus.

               (15)

               Uus valitsus kordas oma pühendumust korruptsioonivastasele võitlusele ja võttis jaanuaris 2015 vastu uue kaheaastase programmi, mis sisaldas 11 mitmeaastast meedet. Teatavat edu on saavutatud läbipaistvuse ja aruandekohustuse alal. Ettevalmistamisel on ulatuslik avaliku sektori reform. Mingit edu ei ole saavutatud tulemushindamise aruannete ega kvaliteedikontrolli menetluste alal.

               (16)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Sloveenia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Sloveeniale esitatud soovituste järelmeetmeid. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Sloveenia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (17)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (18)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (6). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Sloveenia tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Sloveenial võtta ajavahemikus 2015–2016 järgmisi meetmeid.

               1.

               Tagada 2015. aastal ülemäärase eelarvepuudujäägi püsiv korrigeerimine ja saavutada 2016. aastal eelarve kohandamine 0,6 % SKP-st keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas. Võtta vastu eelarve-eeskirjade seadus ja vaadata läbi riigi rahanduse seadus. Minna edasi pensionisüsteemi pikaajalise reformiga. Võtta 2015. aasta lõpuks vastu tervishoiu ja pikaajalise hoolduse reform.

               2.

               Vaadata sotsiaalpartneritega konsulteerides ja riigi tavasid järgides läbi miinimumpalga kehtestamise mehhanism, eriti lisatasude osa selles, pidades silmas selle mõju palgavaesusele, töökohtade loomisele ja konkurentsivõimele. Kasvatada vanemaealiste ja madala kvalifikatsiooniga töötajate tööalast konkurentsivõimet. Võtta meetmeid pikaajalise töötuse probleemi lahendamiseks ja pakkuda piisavaid stiimuleid tööea pikendamiseks.

               3.

               Langetada viivislaenude osakaalu pankades, kehtestades konkreetsed sihtnäitajad. Parandada pankade krediidiriski järelevalve suutlikkust. Jätkata ettevõtete restruktureerimisega ja säilitada pankade varahaldusettevõttes tugev äriühingu üldjuhtimine. Võtta meetmeid, et parandada VKEde ja mikroettevõtete juurdepääsu rahastamisele. Võtta vastu Sloveenia riikliku valdusettevõtja strateegia, mis sisaldaks varade selget klassifikatsiooni, viia ellu varahalduse aastaplaan ja rakendada tulemuslikkuse kriteeriume.

               4.

               Tagada, et tsiviilmenetluste tõhususe parandamiseks vastuvõetud reformid aitaksid lühendada menetluste kestust.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Sloveenia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 115).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  ELT C 272, 18.8.2015, lk 98.


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2016, milles käsitletakse Horvaatia 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2016. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               18.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 299/96

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2016,
   milles käsitletakse Horvaatia 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2016. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2016/C 299/23)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               26. novembril 2015 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2016) algust. 17.–18. märtsil 2016 kiitis Euroopa Ülemkogu iga-aastase majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid heaks. 26. novembril 2015 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Horvaatiat ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (2)

               2016. aasta aruanne Horvaatia kohta avaldati 26. veebruaril 2016. Selles hinnati Horvaatia edusamme nõukogu poolt 14. juulil 2015 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi. 8. märtsil 2016 esitas komisjon põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Horvaatias esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige on oluline vähendada haavatavust, mis tuleneb valitsemissektori, ettevõtlussektori ja välisvõla kõrgest tasemest suure tööpuuduse tingimustes. Konkreetseid poliitikameetmeid on vaja võtta puuduste kõrvaldamiseks sellistes valdkondades nagu eelarvejuhtimine, riigiettevõtete juhtimine, avaliku halduse tõhusus ja viivislaenude probleemi lahendamine.

               (3)

               28. aprillil 2016 esitas Horvaatia nii oma 2016. aasta riikliku reformikava kui ka 2016. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal. Riiklik reformikava on üsna ambitsioonikas ja kui see viiakse osutatud aja jooksul täielikult ellu, võimaldab kava vähendada makromajanduslikku tasakaalustamatust. Reformikavas kirjeldatakse asjakohaseid meetmeid, et parandada riigi rahanduse, tervishoiuvaldkonna ja ettevõtluskeskkonna juhtimist, võetakse kohustus reformida süvitsi avalikku haldust ning pensioni- ja sotsiaalkaitsesüsteemi ning tõhustada riigiettevõtete juhtimist. Võttes arvesse hinnangut Horvaatia poliitikaalastele kohustustele, ei ole praeguses etapis vaja algatada makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlust.

               (4)

               Asjakohaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (3) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas kõnealuse sätte kasutamise täiendavad üksikasjad suunistes selle kohta, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega.

               (5)

               Horvaatia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa. Valitsus eeldab 2016. aasta lähenemisprogrammis, et 2016. aastal on valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk alla 3 % SKPst (tasemel 2,6 % SKPst) ning langeb seejärel veelgi, jõudes 2019. aastaks 1,0 %-le SKPst. Valitsus eeldab samuti, et keskpika perioodi eelarve-eesmärk (struktuurne eelarvepuudujääk 1,75 % SKPst) täidetakse kogu programmiperioodi jooksul. Valitsemissektori võla suhe SKPsse oli 2015. aastal 86,7 % juures oma kõrgeimal tasemel, kuid lähenemisprogrammi kohaselt peaks see 2019. aastaks järk-järgult vähenema 80,0 %-ni. Nimiväärtuses arvestatuna on lähenemisprogrammis prognoositud valitsemissektori võla suhe SKPsse kooskõlas võla vähendamise sihttasemega. Kuigi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav, siis SKP nominaalkasv on suurem kui komisjoni prognoosis, seda eelkõige 2016. aastal. Valitsemissektori võla suhte kavandatud vähenemine tugineb seega nominaalkasvu soodsale prognoosile. Lisaks on arvesse võetud võlakoormuse muutuse ja eelarvepositsiooni vahelise erinevuse märkimisväärset vähenemist, mis tuleneb finantsvara müümisest, kuid asjaomast vara ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Samuti ei ole kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2017. aastast võetavaid meetmeid enamasti täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosile tuginedes prognoositakse, et valitsemissektori eelarvepuudujääk jõuab 2016. aastal 2,7 %-ni SKPst, mis on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohaselt esitatud nõukogu soovituses sisalduva nominaalse eelarvepuudujäägi eesmärgiga. Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames soovitatud eelarve kohandamine viiakse prognoosi kohaselt ellu. Seevastu jääb tulevikku suunatud riigivõla vähendamise sihttase komisjoni prognoosi kohaselt saavutamata. Kuigi struktuuriline kohandamine 0,2 % ulatuses SKPst oleks 2017. aastal piisav, et saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk, siis riigivõla vähendamise sihttaseme saavutamiseks on vaja ulatuslikumat struktuurilist kohandamist. Võttes eelkõige arvesse Horvaatia suurt võlakoormust ja praeguseid tsüklilisi tingimusi, tundub vajalik ulatuslikum kohandamine kui sihttase 0,5 % SKPst. Prognoosi kohaselt halveneb struktuurne tasakaal 2017. aastal 0,2 % võrra SKPst. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et on oht, et Horvaatia ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Seetõttu tuleb 2017. aastal võtta täiendavaid meetmeid nende nõuete täitmiseks.

               (6)

               Horvaatia eelarvekavas on jätkuvalt suuri puudusi, kuigi tänu riigieelarve seaduse muudatustele 2015. aastal on olukord pisut paranenud. Mitmeaastane eelarveraamistik ja aastaeelarve on üksteisega nõrgalt seotud ning puuduvad selged eeskirjad eelarvekava muutmiseks eelarveaasta jooksul. Eelarveüksuste strateegilist planeerimist ei kontrollita süstemaatiliselt ja selline olukord ei toeta piisavalt poliitiliste prioriteetide kooskõlastamist keskpika perioodi eelarve-eesmärkidega. Eelarvemenetluses pööratakse vähe tähelepanu suurele arvule eelarvevälistele tehingutele ja raamatupidamisarvestuse muudatustele, mis mõjutavad valitsemissektori eelarvepuudujääki ja võlgnevusi. Arvulisi eelarve-eeskirju vaadatakse praegu läbi. Peamine väljakutse on parandada nende toimivust ja kooskõla stabiilsuse ja kasvu paktiga. Parandada on vaja ka eelarve planeerimise statistilist alust.

               (7)

               Eelarvepoliitika komisjon, mis jälgib eelarve-eeskirjadest kinnipidamist riiklikul tasandil, on tihedalt seotud riigi maksuasutustega ja komisjoni liikmete arv on liiga väike. Sellistel tingimustel ei ole tagatud komisjoni poliitiline ja funktsionaalne sõltumatus. Eelarvepoliitika komisjoni institutsioonilise ülesehituse ja volituste läbivaatamine on kavandatud 2016. aasta kolmandasse kvartalisse.

               (8)

               Horvaatia on alustanud kommunaalmaksude süsteemi reformimist, mis on osa kinnisvaramaksude laiemast reformist. Kinnisvara perioodilisest maksustamisest ja kommunaalmaksudest saadava tulu osakaal SKPst on suhteliselt madal.

               (9)

               Peamised probleemid on seotud suure maksuvõlaga, käibemaksupettuste ja varimajandusega. Maksukuulekuse parandamiseks on võetud mitmesuguseid meetmeid, sealhulgas töötatud välja maksukuulekuse riskijuhtimissüsteem. Paraku on meetmete tõhususe kohta veel vähe tõendeid.

               (10)

               Valitsemissektori võlg on suur ja kasvab, seepärast on hädavajalik kohaldada võla haldamisel tulevikku suunatud ennetavat lähenemisviisi. Võlahaldusstrateegia aastateks 2016–2018 on kavas peagi vastu võtta. Siiski puudub Horvaatial võla haldamisel terviklik lähenemisviis, mis hõlmaks muu hulgas iga-aastast läbivaatamist, et võtta arvesse turu arengut, sobivat riskijuhtimisstrateegiat ja kaasnevate ülesannete täitmiseks vajalike funktsioonide tugevdamist.

               (11)

               Suur osa tööealisest elanikkonnast ei osale tööturul. Üks peamisi põhjuseid on ennetähtaegselt pensionile jäämine, eelkõige parimas tööeas meeste seas. Ennetähtaegselt saab pensionile jääda viis aastat enne pensioniiga ning rahalised stiimulid, et inimeset töötaksid kuni pensionieani ja ka pärast seda, ei ole piisavad. Lisaks on pensionisüsteemis hulgaliselt erisätteid mitmesugustesse kategooriatesse kuuluvate töötajate jaoks ja mitmesuguste ametite puhul on heldelt võimalusi ennetähtaegselt pensionile jäämiseks. Meeste ja naiste seadusjärgset pensioniiga on võrdsustatud ja see on tõstetud 67 aastale, kuid liikumine selleni toimub aeglaselt. Nii praegu kui ka tulevikus ei ole pension piisav, sellega kaasneb vanemas eas kõrge vaesusrisk, eriti vähese tööstaažiga isikute jaoks.

               (12)

               Probleemi, mis on seotud tööturult kõrvalejäänute suure osakaaluga, süvendab kõrge tööpuudus. Tööhõivepotentsiaali vähene ärakasutamine takistab majanduskasvu. Noorte töötus on endiselt suur probleem, mis osutab puudustele haridussüsteemis. Samuti on veel ruumi parandada noortegarantii järelevalve ja hindamise tõhusust. Pikaajalise töötuse määr on viimasel ajal langenud, kuid on ikka veel ligikaudu kaks korda kõrgem ELi keskmisest. Osalus elukestvas õppes on endiselt väga madal, sest täiskasvanuhariduse süsteem on vähearenenud.

               (13)

               Sotsiaalkaitsekulutused elaniku kohta on piirkonniti erinevad, samuti ei ole kooskõlas üldise sotsiaalkaitse kavade ja erikategooriatele suunatud kavade abikõlblikkuse kriteeriumid. Vaid väike osa üldise sotsiaalkaitse eelarvest kulub üleriigilise miinimumsissetuleku kava rahastamiseks. Seetõttu ei ole kava tõhus ega paku kõige vaesematele piisavat kaitset. Sotsiaalkaitsesüsteemi reformimisel on ette tulnud viivitusi eelkõige mitmesuguste hüvitiste konsolideerimisel ja ühtsete kontaktpunktide loomisel sotsiaalkaitseteenuste osutamiseks.

               (14)

               Avaliku halduse pädevuste funktsionaalne jaotamine riikliku ja kohaliku tasandi vahel on keeruline ning süsteem on killustunud. Detsentraliseeritud haldusülesannete jaotus ei ole kooskõlas kohalike vastutavate üksuste finantssuutlikkusega. Seepärast sõltuvad kohalikud üksused tugevalt keskvalitsuse rahaeraldistest ja avalike teenuste osutamine on piirkonniti märkimisväärselt erinev. Avaliku halduse killustatus mõjutab teenuste osutamist, ettevõtluskeskkonda ja riiklike kulutuste tõhusust. Avaliku halduse reformi ei ole sisuliselt edasi arendatud. Omavalitsusüksuste vabatahtliku ühinemise toetamiseks loodi asjakohane õigusraamistik, kuid sellega ei pakuta soodustusi nimetatud võimaluse kasutamisel. Riigiasutuste ratsionaliseerimine edeneb aeglaselt.

               (15)

               Avaliku sektori palkasid reguleerivad sätted on avalik-õiguslike asutuste lõikes vastuolulised, seda eelkõige töö keerukuse, erisoodustuste ja palgalisa määratluse osas. See takistab valitsuse kontrolli palgakulude üle ja vähendab avaliku sektori tõhusust. Kuna avaliku sektori osakaal kogutööhõives on suhteliselt suur, siis mõjutab avaliku sektori palkade muutumine kogu majandust.

               (16)

               Lisaks mõjutab majandusolukorda ka riigiettevõtete suur arv. Nõrga juhtimise ja tulemuslikkuse asjakohase järelevalve puudumise tõttu on riigiettevõtete kasumlikkus erafirmadega võrreldes oluliselt madalam ning see mõjutab negatiivselt riigi rahandust. Riigiettevõtete aktsiate noteerimine börsil aitaks parandada nende ettevõtte juhtimist, eelkõige finantsaruandluse ja sisekontrolli mehhanismide edendamise teel. Möödunud aastal kulges riigiettevõtete erastamisprotsess aeglaselt.

               (17)

               Horvaatia rekonstruktsiooni- ja arengupangal, mis on riigi omandis olev tugipank, võiks olla Horvaatia majanduse elavdamises oluline osa. Panga laenutegevusel võiks olla märkimisväärne mõju investeeringute edendamisele ja turuprobleemide lahendamisele. Et vähendada panga tegevusega seotud riske on vaja asjakohast õigusraamistikku ja usaldusväärset üldjuhtimist, eriti kui võtta arvesse, et Horvaatia rekonstruktsiooni- ja arengupank tegeleb üha suuremas ulatuses otsese laenuandmisega.

               (18)

               Valitsusel on kavas viia 2017. aastal läbi panga laenuportfelli varade kvaliteedi sõltumatu hindamine, mis on üks samm eespool nimetatud probleemide käsitlemisel. Senikaua on vaja tugevdada panga suhtes kohaldatavaid järelevalve ja aruandekohustuse mehhanisme.

               (19)

               Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide vahendite ärakasutamise määr on seni olnud madal, sest haldussuutlikkus on ebapiisav, menetlused koormavad ja rakendamisvalmis projekte vähe.

               (20)

               Horvaatia ettevõtluskeskkond on jätkuvalt puudulik, mis mõjutab negatiivselt investeerimiskliimat. Ettevõtjatelt kogutakse mitmesuguseid maksulaadseid lõive, mis kahjustab ettevõtluskeskkonda. Regulatiivne keskkond teenuste osutamiseks ja reguleeritud kutsealadel tegutsemiseks on jätkuvalt piirava iseloomuga. Teatavate reguleeritud kutsealade (sh õiguselukutse esindajad ja maksunõustajad) suhtes on kehtestatud juurdepääsupiirangud. Horvaatia hindab vajadust nimetatud piirangute järele ja piirangute proportsionaalsust, kuid meetmete võtmist on edasi lükatud. Reguleeritud kutsealad ja ettevõtted kannatavad lisaks suure halduskoormuse all.

               (21)

               Regulatiivse keskkonna ebastabiilsus ja õigusaktide tajutav halb kvaliteet kahjustavad samuti ettevõtluskeskkonda. Pikkade menetluste, juhtumite märkimisväärse kuhjumise ja vastuolulise kohtupraktika tõttu on kohtusüsteemi ja eelkõige kaubanduskohtute kvaliteet ja tõhusus puudulik. IKT-süsteemid on mahajäänud ning eriti tuleb see esile suhtlemisel kohtumenetluse pooltega ja kohtudokumentide elektroonilisel edastamisel.

               (22)

               Võlakoormuse vähendamiseks on oluline tegeleda viivislaenude probleemiga. Selles küsimuses on toimunud oluline edasiminek: ettevõtetele suunatud maksejõuetuseelset ja maksejõuetusraamistikku on täiustatud ning loodud on füüsiliste isikute maksejõuetusmenetlus. Uute raamistike mõju on vaja üksikasjalikult jälgida. Võlgade mahakandmise korral kohaldatava maksustamislahendusega kaasnev õiguskindlusetus takistab pankadel viivislaene kiiresti likvideerida.

               (23)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Horvaatia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2016. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Horvaatiale esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Horvaatia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust ELi üldise majandusjuhtimise tugevdamiseks anda tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panus. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5.

               (24)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (4) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (25)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5,

         SOOVITAB Horvaatial võtta 2016. ja 2017. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Tagada 2016. aastaks ülemäärase puudujäägi püsiv korrigeerimine. Seejärel saavutada 2017. aastal eelarve kohandamine vähemalt 0,6 % SKPst. Kasutada juhuslikke tulusid, et kiirendada valitsemissektori võla vähendamist. Täiendada 2016. aasta septembriks arvulisi eelarve-eeskirju ning suurendada eelarvepoliitika komisjoni sõltumatust ja volitusi. Parandada 2016. aasta lõpuks eelarve planeerimist ja tugevdada mitmeaastast eelarveraamistikku. Alustada hiljemalt 2016. aasta lõpus kinnisvara perioodilise maksustamise reformi. Tugevdada riigivõla haldamise raamistikku. Võtta vastu riigivõla haldamise strateegia aastateks 2016–2018 ja alustada selle rakendamist.

               2.

               Võtta 2016. aasta lõpuks meetmeid, et vähendada ennetähtaegselt pensionile jäämist, kiirendada pensioniea tõusu ja viia erikategooriaid käsitlevad pensionisätted vastavusse üldise pensionisüsteemi eeskirjadega. Kehtestada asjakohased täiend- ja ümberõppemeetmed, et suurendada tööealise elanikkonna tööalast konkurentsivõimet, ning pöörata erilist tähelepanu madala kvalifikatsiooniga töötajatele ja pikaajalistele töötutele. Tugevdada sotsiaalkaitse hüvitisi, sh erikavasid, ühtlustades abikõlblikkuse kriteeriume ja integreerides hüvitiste haldamist, ja toetada eelkõige neid, kes abi kõige rohkem vajavad.

               3.

               Hiljemalt 2016. aasta lõpus alustada pädevuste funktsionaalse jaotamise killustatuse vähendamist riigihalduses ja selle jaotuse parandamist, eesmärgiga tõhustada avalike teenuste pakkumist ja vähendada selle territoriaalseid erinevusi. Ühtlustada sotsiaalpartneritega konsulteerides palkade kujundamise raamistikke avalikus teenistuses ja avalike teenuste osutamisel. Teha edusamme riigivarade puhul investeeringutest väljumisega ning tugevdada riigiettevõtete tulemuslikkuse ja juhatuste aruandekohustuse jälgimist, sealhulgas riigiettevõtete aktsiate noteerimise kiirendamise teel.

               4.

               Vähendada oluliselt maksulaadseid lõive. Kõrvaldada põhjendamatud regulatiivsed piirangud, mis takistavad juurdepääsu reguleeritud kutsealadele ja nendel kutsealadel tegutsemist. Vähendada ettevõtjate halduskoormust.

               5.

               Võtta meetmeid, et parandada kaubandus- ja halduskohtute töö kvaliteeti ja tõhusust. Hõlbustada viivislaenude probleemi lahendamist, eeskätt parandades viivislaenude lahendamise käsitamist maksustamisel.

      Brüssel, 12. juuli 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (4)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.