Tähtis õiguslik teade

|

52006SC0109

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Eesti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005-2009  /* SEK/2006/0109 lõplik */

	Brüssel 1.2.2006SEK(2006) 109 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Eesti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2009(komisjoni esitatud)SELETUSKIRITaust1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada valitsemissektori rahaliste vahendite usaldusväärsus, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahend. 2005. aastal muudeti pakti esimest korda. Reformimisel tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid sooviti tugevdada nii pakti tõhusust ja selle mõju majandusele kui ka tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1], mis moodustab osa paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsus- või lähenemisprogrammid ja nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Eesti esitas esimese lähenemisprogrammi mais 2004. Vastavalt määrusele esitas nõukogu 5. juulil 2004 arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Vastavalt samale menetlusele peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama, majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus neid kontrollida.Nimetatud programmides peavad liikmesriigid täpsustama oma keskmise pikkusega perioodi eesmärgid seoses eelarveseisundiga ja esitama meetmed nende saavutamiseks ja hoidmiseks, sealhulgas asjakohased prognoosid majanduse kohta. Pakti reformimise järel peaks keskmise pikkusega perioodi eesmärk olema iga liikmesriigi puhul diferentseeritud, pidades silmas liidu majanduslikku ja eelarvelist mitmekesisust, sealhulgas jätkusuutlikkusega seotud eelarveriske. Reformi osaks on ka vajadus luua majanduse tõusuperioodidel kõrgendatud eelarvedistsipliini abil korrastatum lähenemine eelarvepoliitikas majandustsükli jooksul, samas kui ajutisel kõrvalekaldumisel keskmise pikkusega perioodi eesmärkidest või sellele eesmärgile suunatud kohandamiskavas tuleks arvestada olulisi struktuurireforme, millel on tõestatav mõju pikaajalisele jätkusuutlikkusele.Võttes arvesse komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosi, tegevusjuhendit[2], 2005.–2008. aasta majanduspoliitika integreeritud suunistes sisalduvat potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat ning majanduspoliitika üldsuuniseid, on komisjon kontrollinud Eesti hiljuti esitatud ajakohastatud lähenemisprogrammi ja võtnud alljärgneva hindamise põhjal vastu soovituse nõukogule asjakohase arvamuse esitamiseks.Hinnang1.  Eesti esitas 1. detsembril 2005 viimase ajakohastatud lähenemisprogrammi aastateks 2005–2009[3]. Ajakohastatud programmis järgitakse üldjoontes uues tegevusjuhendis sätestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri[4].2.  Olles kasutanud julgete reformi- ja stabiliseerimispüüdluste kiireid eeliseid 1990ndate aastate keskel, toimus Eestis 1998. aasta Vene kriisi mõjul ajutine tagasiminek ja 1999. aastal majanduskasv aeglustus. Tänu kõikehõlmavatele struktuurireformidele rahandus- ja ettevõtlussektoris, mis suurendasid majanduse reageerimisvõimet turujõududele, ning tänu majanduse rahvusvahelisele avatusele, taastus kasv kiiresti alates 2000. aastast. Viimasel kümnel aastal on keskmine SKT reaalkasv aastas olnud 6%, mis on märksa rohkem kui ELi keskmine 1,7%. Suurim makromajanduse tasakaalunihe on suur võlgnevus välismaailma suhtes, mis 2004. aastal oli 10,5% SKTst.3.  Ajakohastatud programmis prognoositakse 2005. aastal SKT reaalkasvuks 6,5%, 2006. aastal 6,6% ja ülejäänud programmiperioodiks 2007–2009 ühtlaselt 6,3%. Üldiselt on ajakohastatud programmi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium märkimisväärselt ettevaatlik võrreldes komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognoosi hinnanguga. Komisjoni talituste poolt programmi alusel vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale tehtud arvutuste kohaselt peaks SKT potentsiaalne kasv jääma suhteliselt suureks, kuid olema keskmise perioodi jooksul kergelt väheneva suundumusega. SKT reaalkasvu ettevaatlik prognoos tingib negatiivse SKT lõhe kogu programmiperioodi jooksul, samas kui komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognoosis on esitatud 2005. ja 2006. aastaks positiivne SKT lõhe ning 2007. aastaks ainult vähesel määral kasutamata majandusvõimsust. Eeldatavasti on tööhõive kasv järgmistel aastatel suur. Eeldatakse, et inflatsioon langeb 3,5%lt 2005. aastal 2,6%le 2006. ja 2007. aastal ning püsib 2008. ja 2009. aastal mõõdukal 2,7% tasemel. Kuna tegelik THHI inflatsiooni kasv oli 2005. aastal 4,1%, peegeldades ühinemisega seotud mõjusid ning kõrget energiahinda, on 2006. aasta prognoos suhteliselt optimistlik, kuid 2007. aasta prognoos on kooskõlas komisjoni prognoosiga. Võlgnevus välismaailma suhtes on hinnanguliselt langenud 9%ni SKTst 2005. aastal, kusjuures 2003. aastal oli see 13,4%. Kuigi valitsemissektori rahanduse pidev ülejääk on aidanud vähendada Eesti majanduse tasakaalustamatust, ei toetata programmis järgmistel aastatel eriti selle lõhe vähendamist. Eesti on 2005. aastal säilitanud oma valuutanõukogu raames täieliku vahetuskursi stabiilsuse vahetuskursimehhanismis ERM II, mis toimib ühepoolse kohustusena selles mehhanismis. Rahaturu ja pankade laenuintressimäärad olid 2005. aastal madalad ja stabiilsed, kajastades Eesti rahandusraamistiku usaldusväärsust.4.  Nõukogu kiitis oma 17. veebruari 2005. aasta arvamuses heaks eelarvestrateegia, mis esitati eelmises ajakohastatud lähenemisprogrammis aastateks 2004–2008. 2005. aasta eelarve täitmisega seoses prognoositi komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognoosis valitsemissektori eelarve ülejäägiks 1,1% SKTst, kusjuures eelmises ajakohastatud lähenemisprogrammis seati eesmärgiks tasakaalus eelarve. Tänu suurele majanduskasvule ja paranenud maksude kogumisele oli 2005. aasta tegelik ülejääk palju suurem, ligikaudu 2,5% SKTst.5.  Eesti eelarveraamistiku eesmärk on säilitada usaldusväärne riigi rahandus jätkusuutliku suure majanduskasvu ja kasvava tööhõive taustal. Selleks kuuluvad eelarveraamistikku valitsemissektori tasakaalustatud eelarve nõue ja keskvalitsuse kulutuste nominaalsed ülemmäärad. Programmis on seatud sihiks valitsemissektori eelarve tasakaal alates 2007. aastast pärast ülejääki 0,3% SKTst 2005. aastal ja 0,1% SKTst 2006. aastal. Valitsemissektori ülejäägid 2005. ja 2006. aastaks on veidi suuremad eelmises ajakohastatud programmis esitatutest, kuid kajastavad üksnes osaliselt oodatust paremat tulemust 2005. aastal. Kavandatakse nii kulu- kui ka tulusuhte järkjärgulist vähenemist programmiperioodi lõpuks. Eelmise programmiga võrreldes kinnitatakse üldiselt 2005. aasta detsembri ajakohastatud programmis, et kavandatakse igal aastal tasakaalustatud eelarvega fiskaalstrateegiat märkimisväärselt soodsama makromajandusliku stsenaariumi taustal.6.  Komisjoni talituste poolt programmi alusel vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale tehtud arvutuste kohaselt peaks struktuurne tasakaal (ülejääk) järgmisel neljal aastal järkjärguliselt vähenema ligikaudu 0,5%lt SKTst 2005. aastal ja jõudma tasakaalu 2009. aastal. Ajakohastatud programmis püstitatakse stabiilsuse ja kasvu paktis ette nähtud keskmise pikkusega perioodi eelarveseisundi eesmärgiks struktuurselt tasakaalustatud eelarve, st tsükliliselt tasakaalustatud ning ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta eelarve. Kuna programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on alammäärast ambitsioonikam (prognoositav puudujääk ligikaudu 2% SKTst), peaks selle saavutamine täitma ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi esinemise puhuks. Programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on asjakohane, sest see mahub stabiilsuse ja kasvu pakti ning tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele ette nähtud vahemikku ning see on oluliselt ambitsioonikam, kui võiks eeldada pikaajalises plaanis võlasuhet ja potentsiaalset keskmist SKT kasvu arvestades.7.  Eelarve tulemused võivad olla oluliselt paremad, kui on prognoositud programmis, ning seda isegi pärast 2005. aastat. Aluseks olev majandusprognoos aastateks 2006–2009 on väga konservatiivne. Lisaks sellele on Eesti korduvalt ületanud rahanduslikke eesmärke, mis lubab eeldada, et riske jääb üha vähemaks.8.  Riskianalüüsi seisukohast on programmi eelarvepõhimõtted piisavad, et tagada programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärkide täitmine kogu programmiperioodi jooksul. Kuna programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on alammäärast ambitsioonikam, peaks selle saavutamine täitma ka kindlusvaru tagamise eesmärgi, et ei ületataks kogu programmiperioodi jooksul puudujäägiläve 3% SKTst tavaliste makromajanduslike kõikumiste juures. Võttes siiski arvesse tõenäosust, et 2005. aasta tulemus on kavandatust parem, võib majanduse tõusuaegadel kaasneda protsüklilisuse risk, juhul kui 2006. aastal ületatakse eelarve ülejääk 0,1% SKTst.9.  Eesti koguvõla suhe on kõige väiksem ELis, ning on oluliselt alla asutamislepingus sätestatud kontrollväärtuse. Vastavalt ajakohastatud programmile ja kooskõlas komisjoni talituste prognoosiga aastateks 2005–2007 väheneb võla suhe kogu programmiperioodil veelgi, jõudes tasemele 2,8% SKTsse 2009. aasta lõpus.10.  Eesti rahanduse jätkusuutlikkuse puhul on vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist tulenevad ohud väikesed. Koguvõlg on praegu väga väike ning eeldatakse, et see jääb alla 60% kontrollväärtuse kogu programmiperioodi jooksul. Eesti strateegia asetada jätkusuutlikkus fiskaalpoliitika keskmesse, sealhulgas pensionireform, mis hõlmab varade akumuleerimist, aitab positiivselt kaasa riigi rahanduse väljavaatele. Praegune ülejäägis eelarve aitab piirata elanikkonna vananemise prognoositud mõju eelarvele ning keskmise pikkusega perioodi eelarvekava – säilitada tasakaalus eelarve – vastab riigi rahanduse jätkusuutlikkuse madalale riskile.11.  Riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed on üldiselt kooskõlas integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega ajavahemikuks 2005–2008. Eelkõige on eelarve suur ülejääk 2005. aastal aidanud tõepoolest kaasa välistasakaalu märkimisväärsele vähenemisele alla 10% SKTst. Kogu programmiperioodi jooksul on Eesti poliitika erinevate tahkude nurgakivi arukas fiskaalpoliitika, mille eesmärk on toetada välistasakaalu edasist vähendamist jätkusuutliku tasemeni. Ajakohastatud programmis esitatakse ka meetmed majanduskasvu ja tööhõive tõstmisele suunatud ressursside jaotamise soodustamiseks, eelkõige riigi osatähtsuse vähendamisega majanduses ja maksukoormuse ümbersuunamisega otsestelt maksudelt kaudsetele maksudele.12.  Eesti 15. oktoobril 2005 esitatud riiklikus reformiprogrammis on kindlaks määratud järgmised probleemid, millel on märkimisväärne mõju riigi rahandusele: i) riigi rahanduse jätkusuutlikkus; ii) majanduskasvu ja töökohtade loomist toetav fiskaalpoliitika ja iii) stabiilse makromajandusliku keskkonna tagamine. Riiklikus reformiprogrammis sätestatud meetmete mõju eelarvele kajastub täielikult lähenemisprogrammi eelarveprognoosides. Lähenemisprogrammis riigi rahandusega seoses kavandatud meetmed on kooskõlas riiklikus reformiprogrammis ettenähtud meetmetega. Eelkõige on lähenemisprogrammis sätestatud meetmed 2002. aasta pensionireformi lõpuleviimiseks, tarbimis- ja keskkonnamaksude tõstmiseks koos tööjõumaksude alandamisega ning süstemaatiliseks eelarvevahendite suunamiseks investeeringutesse, teadus- ja arendustöö ning kutseõppe edendamisse. Lähenemisprogrammis täiendatakse neid meetmeid muudatustega riigi rahanduse institutsioonilises korralduses, nimelt viiakse lõpule IT-põhise eelarvesüsteemi rakendamine, mis ühendab kõik ministeeriumid rahandusministeeriumi kontrolli alla, muudetakse formaalsemaks strateegilise planeerimise protsessi ja koostatakse uusi õigusakte finantsjuhtimise parandamiseks kohalike omavalitsuste tasandil.Üldiselt on eelarveseisund kindel ning eelarvestrateegia on heaks näiteks paktiga kooskõlas läbiviidava fiskaalpoliitika kohta. Kuid võttes siiski arvesse eespool esitatud hinnangut ja 2005. aasta eelarvetulemusi, mis on ilmselt märkimisväärselt paremad programmis prognoositust, oleks Eestil kohane suurendada kavandatavat eelarveülejääki 2006. aastal ja järgnevatel aastatel, et jätkuvalt toetada välistasakaalu vähendamist. Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Eesti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[5], eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:13.  Olles kasutanud julgete reformi- ja stabiliseerimispüüdluste kiireid eeliseid 1990ndate aastate keskel, toimus Eestis 1998. aasta Vene kriisi mõjul ajutine tagasiminek ja 1999. aastal majanduskasv aeglustus. Tänu kõikehõlmavatele struktuurireformidele rahandus- ja ettevõtlussektoris, mis suurendasid majanduse reageerimisvõimet turujõududele, ning tänu majanduse rahvusvahelisele avatusele, taastus kasv kiiresti alates 2000. aastast. Viimasel kümnel aastal on keskmine SKT reaalkasv aastas olnud 6%, mis on märksa rohkem kui ELi keskmine 1,7%. Suurim makromajanduse tasakaalunihe on suur võlgnevus välismaailma suhtes, mis 2004. aastal oli 10,5% SKTst. Eelarvearenguid iseloomustab üldine arukas fiskaalpoliitika, mille tulemuseks oli oluline ülejääk.14.  Nõukogu kiitis oma 17. veebruari 2005. aasta arvamuses heaks eelarvestrateegia, mis esitati eelmises ajakohastatud lähenemisprogrammis aastateks 2004–2008. 2005. aasta eelarve täitmisega seoses prognoositi komisjoni teenistuste 2005. aasta sügisprognoosis valitsemissektori eelarve ülejäägiks 1,1% SKTst, kusjuures eelmises ajakohastatud lähenemisprogrammis seati eesmärgiks tasakaalus eelarve. Tänu suurele majanduskasvule ja paranenud maksude kogumisele oli 2005. aasta tegelik ülejääk palju suurem, ligikaudu 2,5% SKTst.15.  Nõukogu kontrollis [14. veebruaril 2006] Eesti ajakohastatud lähenemisprogrammi, mis hõlmab ajavahemikku 2005–2009. Ajakohastatud programmis järgitakse üldjoontes uues tegevusjuhendis sätestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri[6].16.  Programmi aluseks olevas makromajanduslikus stsenaariumis kavandatakse SKT reaalkasvu suurenemist 6,5%lt 2005. aastal 6,6%le 2006. aastal ja keskmiselt 6,3%le ülejäänud programmiperioodi jooksul. Praegu olemasoleva teabe alusel hinnates näib, et see stsenaarium põhineb märkimisväärselt ettevaatlikelkasvueeldustel. Komisjoni talituste poolt programmi alusel vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale tehtud arvutuste kohaselt peaks SKT potentsiaalne kasv jääma suhteliselt suureks, kuid olema keskmise perioodi jooksul kergelt väheneva suundumusega. Järelikult põhjustab SKT reaalkasvu konservatiivne prognoos negatiivse SKT lõhe kogu programmiperioodi jooksul, kusjuures komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognoosis on esitatud 2005. ja 2006. aastaks positiivne SKT lõhe. Programmi lühiajaline inflatsiooniprognoos on samuti madal.17.  Eesti keskmise pikkusega eelarveraamistiku eesmärk on säilitada usaldusväärne riigi rahandus jätkusuutliku suure majanduskasvu ja kasvava tööhõive taustal. Programmis on seatud sihiks valitsemissektori eelarve tasakaalu säilimine alates 2007. aastast pärast ülejääki 0,3% SKTst 2005. aastal ja 0,1% SKTst 2006. aastal. Esmane tasakaal on ainult ebaoluliselt kõrgem tühise intressikoormuse tõttu. Kavandatavad valitsemissektori ülejäägid 2005. ja 2006. aastaks on veidi suuremad eelmises ajakohastatud programmis esitatutest, kuid kajastavad üksnes osaliselt oodatust paremat tulemust 2005. aastal, mil ülejääk oli ligikaudu 2,5% SKTst peamiselt seoses suurenenud majanduskasvu ja paranenud maksukogumisega. Kavandatakse nii kulu- kui ka tulusuhte järkjärgulist vähenemist programmiperioodi lõpuks. Eelmise ajakohastatud programmiga võrreldes kinnitatakse üldiselt 2005. aasta detsembri ajakohastatud programmis, et kavandatakse igal aastal tasakaalustatud eelarvega fiskaalstrateegiat märkimisväärselt soodsama makromajandusliku stsenaariumi taustal.18.  Kavandatakse, et struktuurne ülejääk (s.t tsükliliselt kohandatud tasakaal, välja arvatud ühekordsed ja ajutised meetmed), mida arvutatakse vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale, väheneb keskmiselt 0,1% SKTst aastas. Programmi eelarveseisundi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on struktuurne tasakaalustatud eelarve ning struktuurset tasakaalu planeeritakse säilitada, mis vastab programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgile kogu programmiperioodi jooksul. Kuna programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on alammäärast ambitsioonikam (prognoositav puudujääk ligikaudu 2% SKTst), peaks selle saavutamine täitma ka kindlusvaru tagamise ülemäärase puudujäägi korral. Programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on asjakohane, sest see mahub stabiilsuse ja kasvu pakti ning tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele ette nähtud vahemikku ning see on oluliselt ambitsioonikam, kui võiks eeldada pikaajalises plaanis võlasuhet ja potentsiaalset keskmist SKT kasvu arvestades.19.  Eelarve tulemused võivad olla oluliselt paremad, kui on prognoositud programmis, ning seda isegi pärast 2005. aastat. Aluseks olev majandusprognoos aastateks 2006–2009 on väga konservatiivne. Lisaks sellele on Eesti korduvalt ületanud rahanduslikke eesmärke, mis lubab eeldada, et riske jääb üha vähemaks.20.  Käesolevat riskihinnangut arvestades on eelarvestrateegia piisav, et saavutada struktuurne eelarveseisund, mida võib lugeda pakti alusel kohaseks kogu programmi kestel. Lisaks sellele tagab programmi eelarvestrateegia piisava kindlusvaru, et tavapäraste makromajanduslike kõikumiste juures ei ületataks kogu programmi jooksul puudujäägiläve 3% SKTst. Võttes siiski arvesse tõenäosust, et 2005. aasta tulemus on kavandatust parem, võib majanduse tõusuaegadel kaasneda protsüklilisuse risk, juhul kui 2006. aastal ületatakse eelarve ülejääk 0,1% SKTst.21.  Eeldatav võla suhe on 2005. aasta lõpuks 4,6% SKTsse, mis on oluliselt vähem asutamislepingus sätestatud 60% kontrollväärtusest ning kõige madalam ELis. Programmis prognoositakse, et võla suhe väheneb programmiperioodi jooksul 1,8 protsendipunkti võrra.22.  Eesti rahanduse jätkusuutlikkuse puhul on vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist tulenevad ohud väikesed. Koguvõlg on praegu väga väike ning eeldatakse, et see jääb alla 60% kontrollväärtuse kogu programmiperioodi jooksul. Eesti strateegia asetada jätkusuutlikkus fiskaalpoliitika keskmesse, sealhulgas pensionireform, mis hõlmab varade akumuleerimist, aitab positiivselt kaasa riigi rahanduse väljavaatele. Praegune ülejäägis eelarve aitab piirata elanikkonna vananemise prognoositud mõju eelarvele ning keskmise pikkusega perioodi eelarvekava – säilitada tasakaalus eelarve – vastab riigi rahanduse jätkusuutlikkuse madalale riskile.23.  Riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed on üldiselt kooskõlas integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega ajavahemikuks 2005–2008. Eelkõige on eelarve suur ülejääk 2005. aastal aidanud tõepoolest kaasa välistasakaalu märkimisväärsele vähenemisele alla 10% SKTst. Kogu programmiperioodi jooksul on Eesti poliitika erinevate tahkude nurgakivi arukas fiskaalpoliitika, mille eesmärk on toetada välistasakaalu edasist vähendamist jätkusuutliku tasemeni. Ajakohastatud programmis esitatakse ka meetmed majanduskasvu ja tööhõive tõstmisele suunatud ressursside jaotamise soodustamiseks, eelkõige riigi osatähtsuse vähendamisega majanduses ja maksukoormuse ümberlülitamisega otsestelt maksudelt kaudsetele maksudele.24.  Eesti riiklikus reformiprogrammis, mis esitati 15. oktoobril 2005 tööhõive ja majanduskasvu käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis, on välja toodud järgmised riigi rahandust oluliselt mõjutavad probleemid: i) riigi rahanduse jätkusuutlikkus; ii) majanduskasvu ja töökohtade loomist toetav fiskaalpoliitika ja iii) stabiilse makromajandusliku keskkonna tagamine. Riiklikus reformiprogrammis sätestatud meetmete mõju eelarvele kajastub täielikult lähenemisprogrammi eelarveprognoosides. Lähenemisprogrammis riigi rahandusega seoses kavandatud meetmed on kooskõlas riiklikus reformiprogrammis ettenähtud meetmetega. Eelkõige on lähenemisprogrammis sätestatud meetmed 2002. aasta pensionireformi lõpuleviimiseks, tarbimis- ja keskkonnamaksude tõstmiseks koos tööjõumaksude alandamisega ning süstemaatiliseks eelarvevahendite suunamiseks investeeringutesse, teadus- ja arendustöö ning kutseõppe edendamisse. Lähenemisprogrammis täiendatakse neid meetmeid muudatustega riigi rahanduse institutsioonilises korralduses, nimelt viiakse lõpule IT-põhise eelarvesüsteemi rakendamine, mis ühendab kõik ministeeriumid rahandusministeeriumi kontrolli alla, muudetakse formaalsemaks strateegilise planeerimise protsessi ja koostatakse uusi õigusakte, mis parandavad finantsjuhtimist kohalike omavalitsuste tasandil.Eespool esitatud hinnangut arvestades märgib nõukogu, et üldiselt on eelarveseisund kindel ning eelarvestrateegia on heaks näiteks paktiga kooskõlas oleva fiskaalpoliitika kohta. Kuid nõukogu märgib siiski, et arvestades 2005. aasta eelarvetulemusi, mis on ilmselt märkimisväärselt paremad programmis prognoositust, oleks Eestil kohane suurendada kavandatavat eelarveülejääki 2006. aastal ja järgnevatel aastatel, et jätkuvalt toetada välistasakaalu vähendamist.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reaalne SKT (muutus, %) | LP dets 2005 | 7.8 | 6.5 | 6.6 | 6.3 | 6.3 | 6.3 |KOM nov 2005 | 7.8 | 8.4 | 7.2 | 7.4 | puudub | puudub |LP nov 2004 | 5.6 | 5.9 | 6.0 | 6.0 | 6.0 | puudub |THHI inflatsioon (%) | LP dets 2005 | 3.0 | 3.5 | 2.6 | 2.6 | 2.7 | 2.7 |KOM nov 2005 | 3.0 | 4.1 | 3.3 | 2.6 | puudub | puudub |LP dets 20041 | 3.3 | 3.2 | 2.5 | 2.8 | 2.8 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | LP dets 20052 | 0.1 | -0.4 | -0.6 | -0.7 | -0.5 | -0.1 |KOM nov 20053 | -0.2 | 0.5 | 0.1 | -0.1 | puudub | puudub |LP dets 20042 | -0.9 | -1.3 | -1.7 | -1.2 | -1.0 | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | LP dets 2005 | 1.7 | 0.3 | 0.1 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |KOM nov 2005 | 1.7 | 1.1 | 0.6 | 0.4 | puudub | puudub |LP dets 2004 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |Eelarve esmane tasakaal (% SKTst) | LP dets 2005 | 1.9 | 0.5 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 0.1 |KOM nov 2005 | 1.9 | 1.3 | 0.8 | 0.5 | puudub | puudub |LP dets 2004 | 1.3 | 0.2 | 0.2 | 0.2 | 0.1 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal = struktuurne tasakaal4 (% SKTst) | LP dets 2005 | 1.7 | 0.4 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 0.0 |KOM nov 2005 | 1.8 | 1.0 | 0.6 | 0.4 | puudub | puudub |LP dets 2004 | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | LP dets 2005 | 5.4 | 4.6 | 4.4 | 3.3 | 3.0 | 2.8 |KOM nov 2005 | 5.5 | 5.1 | 4.0 | 3.1 | puudub | puudub |LP dets 2004 | 4.8 | 4.6 | 4.3 | 3.1 | 2.9 | puudub |Märkused: 1 2004. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammis kasutatakse THId ja mitte THHId. Lahknevused on tühised. 2 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. 3 Kooskõlas prognoositava potentsiaalse kasvuga 7,2%, 7,1%, 6,7% ja 6,5% vastavalt aastatel 2004–2007. 4 Kuna programmis ei ole esitatud ühekordseid ega muid ajutisi meetmeid, võrdub tsükliliselt kohandatud tasakaal struktuurse tasakaaluga. Allikas: Lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoos (KOM);komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Majandus- ja rahanduskomitee arvamus „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta", mille majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005 heaks kiitis.[3] Programmi ingliskeelne tõlge esitati 2. jaanuaril 2006.[4] Programmis on esitatud enamik uues tegevusjuhendis ette nähtud kohustuslikke ja vabatahtlikke andmeid.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Programmis on esitatud enamik uues tegevusjuhendis ette nähtud kohustuslikke ja vabatahtlikke andmeid.


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 18. juuni 2014 , mis käsitleb juhiseid vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade kehtestamiseks (ESRN/2014/1)

text:
               2.9.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 293/1

         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
   18. juuni 2014,
   mis käsitleb juhiseid vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade kehtestamiseks
   (ESRN/2014/1)
   2014/C 293/01
   EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (1), eelkõige selle artiklit 135,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrust (EL) nr 1092/2010 finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta (2), eelkõige selle artikli 3 lõike 2 punkte b, d ja f ning artikleid 16 ja 18,
   võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 20. jaanuari 2011. aasta soovitust ESRB/2011/1, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord (3), eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ja artikleid 18–20,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Reaalmajandusele pangandussüsteemi ja finantsturgude kaudu tekkinud finantsvapustuste protsükliline võimendumine on olnud üks ülemaailmse finantskriisi kõige destabiliseerivamaid tegureid. Ülemäärase laenukasvu perioodile järgnev majanduslangus võib põhjustada suurt kahju pangandussektoris ja tekitada nii-öelda nõiaringi. Selles olukorras võivad krediidiasutuste sammud enda bilansiolukorra kindlustamiseks piirata laenupakkumist reaalmajandusse, süvendades majanduslangust ja veelgi halvendades nende bilansiolukorda. Vapustuste protsükliline võimendumine juhib tähelepanu sellele, kui oluline on koguda pangandussektoris lisakapitali aegadel, mil kogu süsteemi hõlmava pinge riskid kasvavad. Niisugune lisakapitalipuhver aitab pangandussektoril taluda ootamatut kahju ja ühtlasi jätkata laenude andmist reaalmajandusse.

               (2)

               Võetud on meetmeid, et muuta pangad protsüklilisele dünaamikale vastupidavamaks. Detsembris 2010 avaldas Baseli pangandusjärelevalve komitee mitu meedet pangandussektori jõulisemaks reguleerimiseks. Üks nendest meetmetest, mille kohta Baseli pangandusjärelevalve komitee andis juhiseid siseriiklikele asutustele, puudutab vastutsüklilist kapitalipuhvrit. Euroopa Liit rakendas Baseli pangandusjärelevalve komitee juhised direktiiviga 2013/36/EL.

               (3)

               Direktiivis 2013/36/EL ette nähtud vastutsüklilise kapitalipuhvri kord järgib „juhitava kaalutlusõiguse” põhimõtet. Selle põhimõtte kohaselt kombineerivad kapitalipuhvri määra kehtestamise eest vastutavad asutused asjakohase kapitalipuhvri määra otsustamisel õigusnormide täitmise ja oma kaalutlusõiguse. Nii on nad kohustatud avaldama igas kvartalis võrdlusaluseks puhvri alusnäitaja, kuid kapitalipuhvri määra kehtestamisel on nende kaalutlusõiguse kasutamine tervitatav.

               (4)

               Siseriiklikele määratud asutustele ja Euroopa Keskpangale (EKP) (ühtses järelevalvemehhanismis osalevate liikmesriikide osas) asetatakse vastutus vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade kehtestamise eest. Direktiiv 2013/36/EL kohustab iga liikmesriiki määrama ametiasutuse või organi, mis vastutab vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestamise eest selles liikmesriigis. Peale selle on nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määruses (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (4), ette nähtud Euroopa Keskpanga eriülesanded järelevalve alal. Muu hulgas võib EKP, kui ta peab seda vajalikuks, kohaldada vastutsükliliste kapitalipuhvrite suhtes rangemaid nõudeid kui need, mida kohaldavad siseriiklikud määratud asutused. Sel erijuhul peetakse EKP-d vajaduse korral määratud asutuseks ning tal on kõik volitused ja kohustused, mis on asjakohaste liidu õigusnormidega antud määratud asutustele. Harilikult aga vastutavad vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade avaldamise eest siseriiklikud määratud asutused.

               (5)

               Direktiiviga 2013/36/EL on ette nähtud, et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) võib vastu võtta soovitusi, milles antakse määratud asutustele juhiseid vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade kehtestamise kohta. Muu hulgas võib ESRN anda põhimõttelist nõu, et juhendada määratud asutusi otsuste tegemisel seoses asjakohaste puhvrimääradega ning anda juhiseid laenu-SKP lõhe mõõtmise ja arvutamise ning puhvri alusnäitaja arvutamise kohta. Peale selle võib ESRN anda juhiseid muutujate kohta, mis annavad tunnistust kogu süsteemi hõlmava riski kuhjumisest seoses ülemäärase laenukasvu perioodidega finantssüsteemis, ning muutujate kohta, mis annavad märku puhvri säilitamise, vähendamise või täieliku vabastamise vajadusest.

               (6)

               Vastutsükliline kapitalipuhver on mõeldud abiks protsüklilisusega toimetulekul finantssüsteemis. Kui tsükliline süsteemne risk hinnatakse olevat kasvamas, tuleks koguda kapitali ja luua puhvrid, mis muudavad pangandussektori vastupidavamaks pingelistel aegadel, mil kahjud realiseeruvad. See aitab säilitada laenupakkumist ja leevendada finantstsükli langusjärku. Samuti võib vastutsükliline kapitalipuhver aidata leevendada ülemäärast laenukasvu finantstsükli tõusujärgus.

               (7)

               Puhvri alusnäitaja ei ole mõeldud puhvrimäära automaatse kehtestamise aluseks ega määratud asutusele kohustuslikuks. Baseli pangandusjärelevalve komitee analüüsist nähtub, et laenu-SKP lõhe on küll kasulik lähtekoht, millest vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrasid puudutavates otsustes juhinduda, ent selle toimivus võib olla riigiti ja eri aegadel erinev. Arvestades finantssüsteemide heterogeensust ja dünaamilisust, rahvamajanduste erisusi ning andmete kasutamise võimaluste olulisi erinevusi Euroopa Liidus, peaksid määratud asutused kogu süsteemi hõlmava riski taset hinnates arvesse võtma mitmesugust teavet ja kehtestama puhvrimäära sellele vastavalt. Selle teabe hulka peaksid kuuluma lisanäitajad, mis annavad märku kogu süsteemi hõlmava riski kuhjumisest seoses ülemäärase laenukasvu perioodidega, majanduses finantsvahenduse määrast tunnistust andvad märgid, nagu laenude ja SKP vaheline suhe, ning kvalitatiivne teave. Hindamisel kasutatav kvantitatiivne ja kvalitatiivne teave, sealhulgas puhvri alusnäitaja ja lisanäitajad on kapitalipuhvri määrasid käsitlevate otsuste selgitamise ja põhjendamise aluseks.

               (8)

               Baseli pangandusjärelevalve komitee analüüs näitab, et laenu-SKP lõhe ja teised näitajad võivad vahel anda eksitavat teavet. Kaalutledes, milline on majanduses jätkusuutlik laenutase ja kohane vastutsüklilise kapitalipuhvri määr, peaksid määratud asutused sellest teadlikud olema. Sellepärast peaksid määratud asutused perioodiliselt uuesti hindama nende näitajate toimivust, millele nad omistavad kõige enam kaalu.

               (9)

               Kui riskid realiseeruvad, võib vastutsüklilise kapitalipuhvri kohene vabastamine aidata krediidiasutustel taluda kahjusid ning ühtlasi säilitada laenuvood reaalmajandusse ja jätkata seadusega sätestatud kapitalinõuete täitmist. Niisugune kapitalipuhvri vastutsükliline kasutamine võib leevendada krediidiasutuste protsüklilist käitumist, mille tagajärjel võib muidu aheneda laenupakkumine reaalmajandusse. Vastutsüklilise kapitalipuhvri võib vabastada sammsammulisemalt, kui finantstsükli langusjärk ei lange kokku riskide realiseerumisega ja kui ülemäärasest laenukasvust põhjustatud riskid krediidiasutuste vastupidavusele on vaibunud. Otsused kapitalipuhvri vabastamisest tekkida võivate kapitali ülejääkide kasutamise kohta on määratud asutuste või pädevate asutuste kaalutluspiirides.

               (10)

               On oluline, et vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestaval asutusel oleks hea kommunikatsioonistrateegia. See aitab tulla toime üldsuse ootustega, täidab olulist funktsiooni määratud asutuste vahelises tegevuse kooskõlastamises ning on hädavajalik makrotasandi usaldatavusjärelevalve poliitika usaldusväärsuse, vastutavuse ja tõhususe huvides. Direktiiv 2013/36/EL kohustab määratud asutusi võtma kõik mõistlikud meetmed, et kooskõlastada puhvrimäärasid käsitlevate teadaannete ajastust.

               (11)

               Vastupidavama pangandussüsteemi ülesehitamisega liidus kaasneb see, et määratud asutused tunnustavad teiste liikmesriikide kehtestatud vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrasid. Direktiiviga 2013/36/EL on rajatud raamistik teiste liikmesriikide puhvrimäärade tunnustamiseks ning kolmandate riikide suhtes puhvrimäärade tunnustamiseks või kehtestamiseks. Lisaks kohustuslikele vastastikustele kokkulepetele peaksid määratud asutused üldiselt tunnustama teiste liikmesriikide kehtestatud puhvrimäärasid. Ilma et see piiraks tulevaste ESRNi soovituste kohaldamist, ei käsitle käesolev soovitus liidusiseste määratud asutuste tegevust seoses kolmandate riikide vastutsükliliste kapitalipuhvrite määradega.

               (12)

               Vastutsükliline kapitalipuhver on osa makrotasandi usaldatavusjärelevalve instrumentidest. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 4. aprilli 2013. aasta soovitus ESRN/2013/1 vahe-eesmärkide ja makrotasandi usaldatavusjärelevalve poliitika instrumentide kohta (5) sisaldab näidisnimekirja instrumentidest, mida liikmesriigid võivad anda makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuste käsutusse. Määratud asutused peaksid makrotasandi usaldatavusjärelevalve poliitika strateegia raames kaaluma, millal kasutada ainuüksi vastutsüklilist kapitalipuhvrit, millal muid instrumente ning millal kombineerida vastutsüklilist kapitalipuhvrit ja muid instrumente.

               (13)

               Empiirilise analüüsi kohaselt on laenu-SKP lõhe liidu kui terviku jaoks üksiknäitajana parim märguandja niisugust laadi kriisidega seostatavate riskide kuhjumisest, mida vastutsükliline kapitalipuhver on mõeldud leevendama. On tõendatud, et laenu-SKP lõhe on jõuline märguandja selle lõhe mitmesuguste tunnuste juures. Mõned selle lõhe arvutamise meetodid ilmutavad paremaid märguandeomadusi kui Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistes välja pakutud arvutusmeetod, kuid need kalduvad põhinema kitsamatel laenualastel koondnäitajatel ja võivad seega olla finantsinnovatsiooni oludes nõrgemad. Laenu-SKP lõhe ja puhvri võrdlusmäära mõõtmine ja arvutamine vastavalt Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistele suurendab võrreldavust nii liidu piires kui ka väljaspool.

               (14)

               Mõnes liikmesriigis võib Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistes soovitatud viisil mõõtmine ja arvutamine anda tulemuseks sellise laenu-SKP lõhe, mis ei anna hästi märku finantskriisidele eelnevate riskide kuhjumisest. Siseriiklikud erisused, nagu erinevused finantssüsteemi struktuuris ja arengutasemes ning laenuandmete kvaliteedis ja kättesaadavuses, tähendavad, et mõne liikmesriigi puhul võib tugevamaid märguandeomadusi ilmutada mõni muu laenu-SKP lõhe arvutamise meetod, mitte Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistes soovitatu. Niisuguste erinevuste arvestamiseks ja teiste metoodikate võimaldamiseks võivad määratud asutused – lisaks – mõõta ja arvutada laenu-SKP lõhet meetodil, mis paremini kajastab asjaomase liikmesriigi erisusi.

               (15)

               Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistes näidatud metoodika laenu-SKP lõhe seostamiseks puhvri võrdlusmääraga, mida kasutatakse kui puhvri alusnäitajat, on sihtotstarbeline. Alternatiivsete metoodikate empiiriline analüüs on küll paljutõotav, kuid ei ole suunaandmiseks piisavalt arenenud. Liikmesriigid, mis mõõdavad ja arvutavad laenu-SKP lõhet lisaks Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistes avaldatud metoodikale ka alternatiivsel meetodil, peaksid Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistes näidatud puhvri võrdlusmäärale lisaks välja töötama ja avaldama sellele alternatiivsele meetodile vastava puhvri võrdlusmäära. Ka Baseli pangandusjärelevalve komitee juhiste kohaselt laenu-SKP lõhet mõõtvad ja arvutavad liikmesriigid saavad välja töötada ja avaldada alternatiivse puhvri võrdlusmäära lisaks sellele, mis saadakse Baseli pangandusjärelevalve komitee metoodikat kasutades.

               (16)

               Empiirilistest järeldustest nähtub, et märguandmisel ülemäärase laenukasvuga seotud kogu süsteemi hõlmavate riskide kuhjumisest finantssüsteemis võivad laenu-SKP lõhet täiendada muud muutujad. Niisuguste muutujate hulka kuuluvad kinnisvara võimaliku ülehindamisega seotud näitajad (nt äri- ja elamukinnisvara hindade ja sissetuleku vaheline suhe, hinnakäärid ja kasvumäärad), laenuarengu näitajad (nt reaalne kogulaenude või reaalne pangalaenude kasv, kõrvalekalle deflatsiooni võrra korrigeeritud M3-rahavaru trendist), maksebilansi puudujääkide näitajad (nt jooksevkonto jäägi suhe SKPsse), pangabilansside tugevuse näitajad (nt finantsvõimenduse määrad), erasektori võlakoormuse näitajad (nt võla teenindamise kulude ja sissetuleku vaheline suhe) ning riski võimaliku väärhindamise näitajad (nt omakapitali hinna reaalne kasv). Kohast vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestades peaksid määratud asutused niisuguseid näitajaid arvesse võtma. On leitud, et selliste näitajate kombineerimine laenu-SKP lõhega mitmemuutujalises mudelis tõhustab märguandmist. Määratud asutused võivad soovida ka selliseid mudeleid arvesse võtta.

               (17)

               Empiiriliste järelduste kohaselt olid enamikus liikmesriikides finantsturuhindadel parimad märguandeomadused seoses niisuguste riskide realiseerumisega, mille korral on vajalik vastutsüklilise kapitalipuhvri kohene vähendamine või täielik vabastamine. See, et piisavalt pikki aegridasid niisuguste turupõhiste näitajatega on saadaval piiratult, tähendab, et empiiriline analüüs puhvri vabastamise etapi kohta on nõrgem kui kogumisetapi kohta. Samuti on keeruline teha kindlaks muutujaid, mis annavad märku sellest, et vastutsüklilist kapitalipuhvrit saab järk-järgult vähendada, kui ülemäärasest laenukasvust tekkinud riskid vaibuvad. Põhimõtteliselt võivad vastutsüklilise kapitalipuhvri kogumisetapis hästi toimivad muutujad anda teavet ka puhvri säilitamise, vähendamise või täieliku vabastamise otsuse tegemiseks. Need muutujad võivad siiski anda ka eksitavat teavet. Näiteks ei pruugi laenu-SKP lõhe riske täpselt kajastada, kui laenukoormus on pikemat aega ülemääraselt kasvanud. Sedamööda, kuidas uuringud ja kogemused vabastamisetapis arenevad, on vaja käesolevas soovituses näidatud muutujate kompleksi täiendada muudegi asjakohaste näitajatega, kui need kindlaks tehakse. Üldiselt tuleb määratud asutustel rakendada puhvri vabastamise etapis suurematki kaalutlust kui puhvri kogumise etapis. Kaalutletava otsuse tegemiseks võivad teavet anda ka turu-uuringud, järelevalveasutuste hinnangud ja stressitestid.

               (18)

               Kui sellised andmed on asjaomases liikmesriigis saadaval, peaks vastutsüklilise kapitalipuhvri kogumise, säilitamise, vähendamise või täieliku vabastamise vajadusest märku andvate muutujate minimaalse kompleksi jälgimine ja avaldamine aitama kaasa määratud asutuste poolsele järjepidevusele ja läbipaistvusele. See ei tohiks takistada määratud asutusi kaalumast muid näitajaid või muud kvalitatiivset teavet, arvestades asjaomase liikmesriigi erisusi, ega omistamast teatavatele muutujatele suuremat kaalu kui teistele või omistamast suuremat kaalu kvalitatiivsele teabele.

               (19)

               ESRNi soovitused avaldatakse pärast seda, kui haldusnõukogu sellekohasest kavatsusest on Euroopa Liidu Nõukogule teatatud ja talle on antud võimalus vastata,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   1. JAGU

      SOOVITUSED

      Soovitus A. Põhimõtted

   Määratud asutustel soovitatakse asjaomases liikmesriigis kohaldatavate asjakohaste vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade hindamisel ja kehtestamisel järgida järgmisi põhimõtteid.

               1.

               1. põhimõte (eesmärk). Otsustes asjakohaste vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade kohta tuleks juhinduda eesmärgist kaitsta pangandussüsteemi võimalike kahjude eest seoses tsüklilise süsteemse riski kuhjumisega, seeläbi toetades jätkusuutlikku laenuandmist reaalmajandusse kogu finantstsükli kestel.

               2.

               2. põhimõte (puhvri alusnäitaja). Otsuste tegemisel vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade kohta, iseäranis kogumisetapis peaks üldiseks lähtekohaks olema laenude ja SKP vahelise suhte kõrvalekalle pikaajalisest trendist ehk laenu-SKP lõhe. Kogu süsteemi hõlmavat tsüklilist riski hinnates ja asjakohast kapitalipuhvri määra kehtestades peaksid määratud asutused siiski arvesse võtma ka muud kvantitatiivset ja kvalitatiivset teavet. Selle hulka kuulub vastava riigi erisusi kajastav teave. Määratud asutused peaksid üldsusele selgitama, mis teavet kasutatakse ja kuidas seda asjakohase puhvrimäära kehtestamisel arvesse võetakse.

               3.

               3. põhimõte (eksitava teabe oht). Määratud asutused peaksid hindama teavet, mida annavad laenu-SKP lõhe ja muud asjakohased muutujad või muutujaid kombineerivad mudelid, arvestades, et nendest saadav teave võib olla eksitav. Määratud asutused peaksid seda hinnangut arvesse võtma, kui nad kaalutlevad asjakohase vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestamise eesmärgil otsuseid laenukasvu jätkusuutlikkuse kohta. Nende muutujate ja mudelite kasulikkust tuleks perioodiliselt uuesti hinnata.

               4.

               4. põhimõte (puhvri vabastamine). Kui riskid realiseeruvad, peaksid määratud asutused vastutsüklilise kapitalipuhvri kohe vabastama. See võib leevendada krediidiasutuste protsüklilist käitumist, aidates neil taluda kahjusid ning ühtlasi säilitada laenuvood reaalmajandusse ja jätkata maksevõimenõuete täitmist. Kui riskid ei realiseeru, vaid need hinnatakse olevat vaibumas, võib olla asjakohasem vabastada puhver järk-järgult. Kui määratud asutus vähendab kehtivat kapitalipuhvri määra, peaks ta tegema otsuse viiteperioodi kohta, mille jooksul ei eeldata kapitalipuhvri määra suurenemist.

               5.

               5. põhimõte (kommunikatsioon). Määratud asutused peaksid välja kujundama selge strateegia teadaandmiseks oma otsustest, mis käsitlevad vastutsüklilist kapitalipuhvrit. Selle strateegia raames peaksid nad paika panema mehhanismi tegevuse kooskõlastamiseks teiste määratud asutustega ja ESRNiga. Samuti peaksid nad ette nägema stabiilsed läbipaistvad menetlused ning selgelt määratletud kanalid teabe edastamiseks peamistele sidusrühmadele ja üldsusele.

               6.

               6. põhimõte (puhvrimäärade tunnustamine). Lisaks liidu õiguses kohustuslikele vastastikustele kokkulepetele peaksid määratud asutused üldiselt tunnustama teistes liikmesriikides kohaldatavaid vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrasid. Määratud asutused peaksid arvestama, millised piiriülesed tagajärjed on sellel, kui teise liikmesriigiga seotud riskipositsioonide suhtes ei tunnustata puhvrimäära üle kohustusliku taseme. Kui määratud asutus ei tunnusta teise liikmesriigi määratud asutuse kehtestatud puhvrimäära üle kohustusliku taseme, peaks ta sellest teatama:

                           a)

                           ESRNile;

                           b)

                           seda puhvrimäära kehtestavale määratud asutusele;

                           c)

                           EKP-le, kui vähemalt üks puhvrimäära kehtestanud või seda mitte tunnustav asutus asub liikmesriigis, mis osaleb ühtses järelevalvemehhanismis vastavalt määrusele (EL) nr 1024/2013.

               7.

               7. põhimõte (muud makrotasandi usaldatavusjärelevalve instrumendid). Vastutsükliline kapitalipuhver on osa liidu ametiasutuste käsutuses olevast makrotasandi usaldatavusjärelevalve instrumentide kompleksist. Määratud asutused peaksid makrotasandi usaldatavusjärelevalve poliitika strateegia raames kaaluma, millal kasutada ainuüksi vastutsüklilist kapitalipuhvrit, millal kapitalipuhvri asemel muid instrumente ning millal kombineerida vastutsüklilist kapitalipuhvrit ja muid instrumente.

      Soovitus B. Juhised laenu-SKP lõhe mõõtmiseks ja arvutamiseks, puhvri võrdlusmäära ja puhvri alusnäitaja arvutamiseks

               1.

               Määratud asutustel soovitatakse igas kvartalis mõõta ja arvutada standardne laenu-SKP lõhe vastavalt Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistele, nagu on näidatud käesoleva soovituse lisa I osas.

               2.

               Kui määratud asutused on seisukohal, et asjaomase rahvamajanduse erisusi kajastaks paremini teistsugune laenu-SKP lõhe mõõtmine ja arvutamine, soovitatakse neil mõõta ja arvutada igas kvartalis vastav laenu-SKP lõhe täiendavalt lisaks lõike 1 kohaselt arvutatud lõhele. Selle täiendava laenu-SKP lõhe arvutamisel soovitatakse määratud asutustel järgida järgmisi juhiseid:

                           a)

                           mõõtmis- ja arvutusmeetod peaks kajastama laenude ja SKP vahelise suhte kõrvalekallet pikaajalisest trendist;

                           b)

                           mõõtmine ja arvutamine peaks põhinema vastava liikmesriigi suhtes asjakohaste andmete empiirilisel analüüsil;

                           c)

                           kui selle täiendava laenu-SKP lõhe mõõtmise ja arvutamise meetodit muudetakse, tuleks seda tehes lähtuda põhjalikust ülevaatest, mis käsitleb valitud meetodi toimivust märguandmisel niisugust laadi kriisidega seostatavate riskide kuhjumisest, mida vastutsükliline kapitalipuhver on mõeldud leevendama.

               3.

               Määratud asutustel soovitatakse igas kvartalis arvutada

                           a)

                           puhvri võrdlusmäär, mis põhineb standardsel laenu-SKP lõhel vastavalt Baseli pangandusjärelevalve komitee juhistele, nagu on näidatud lisa II osas; ja vajaduse korral kas

                           b)

                           puhvri võrdlusmäär, mis põhineb standardsel laenu-SKP lõhel ja arvutatakse lisa II osas ettenähtust erineva metoodika kohaselt, juhul kui sellist metoodikat kasutatakse; või

                           c)

                           puhvri võrdlusmäär, mis põhineb täiendaval laenu-SKP lõhel ja arvutatakse lisa II osas ettenähtust erineva metoodika kohaselt, juhul kui arvutatakse täiendav laenu-SKP lõhe.

               4.

               Kui teatava kvartali kohta on lisaks lõike 3 punktis a ette nähtud puhvri võrdlusmäärale arvutatud ka punktis b või c ette nähtud võrdlusmäär, soovitatakse määratud asutustel direktiivi 2013/36/EL kohaldamisel valida puhvri alusnäitajaks see puhvri võrdlusmäär, mis kõige paremini kajastab asjaomase riigi majanduse erisusi.

               5.

               Selle teabe raames, mis peab olema direktiivi 2013/36/EL artikli 136 lõike 7 kohaselt kaasas vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestamise teadaandega, soovitatakse määratud asutustel avaldada oma veebisaidil kvartaalselt:

                           a)

                           standardne laenu-SKP lõhe ning vastav laenude ja SKP vaheline suhe;

                           b)

                           täiendav laenu-SKP lõhe ning vastav laenude ja SKP vaheline suhe, kui see arvutatakse, ning lisa I osas näidatud valemist kõrvalekaldumise põhjendus;

                           c)

                           lõike 3 punkti a kohaselt arvutatud puhvri võrdlusmäär;

                           d)

                           vajaduse korral lõike 3 punkti b või c kohaselt arvutatud puhvri võrdlusmäär;

                           e)

                           alusandmete ja muude asjasse puutuvate metaandmete allikad.

               6.

               Selle teabe raames, mis peab olema direktiivi 2013/36/EL artikli 136 lõike 7 kohaselt kaasas vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestamise teadaandega, soovitatakse määratud asutustel avaldada põhjendused, kui nad kalduvad kõrvale

                           a)

                           valitud laenu-SKP lõhe, sealhulgas selle osade mõõtmise ja arvutamise viisist, mis on ette nähtud lõigetes 1 ja 2;

                           b)

                           valitud puhvri võrdlusmäära arvutamise viisist, mis on ette nähtud lõikes 3;

                           c)

                           valitud puhvri alusnäitajast, mis on ette nähtud lõikes 4.

      Soovitus C. Juhised muutujate kohta, mis annavad tunnistust kogu süsteemi hõlmava riski kuhjumisest seoses ülemäärase laenukasvu perioodidega

               1.

               Määratud asutustel soovitatakse selleks, et nende otsus asjakohase vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kohta oleks teadlikum, arvesse võtta lisaks laenu-SKP lõhele ka mitmesugust muud kvantitatiivset ja kvalitatiivset teavet, mis annab tunnistust kogu süsteemi hõlmava riski kuhjumisest seoses ülemäärase laenukasvu perioodidega.

               2.

               Kvantitatiivset teavet hinnates peaksid määratud asutused jälgima tsüklilise süsteemse riski kuhjumisest märku andvate muutujate kompleksi. Olenevalt sellest, milliseid muutujaid on võimalik liikmesriikides kasutada, peaks see kompleks sisaldama

                           a)

                           kinnisvara võimaliku ülehindamise näitajaid (nt äri- ja elamukinnisvara hindade ja sissetuleku vaheline suhe, hinnakäärid ja kasvumäärad);

                           b)

                           laenuarengu näitajaid (nt reaalne kogulaenude või reaalne pangalaenude kasv, kõrvalekalle deflatsiooni võrra korrigeeritud M3-rahavaru trendist);

                           c)

                           maksebilansi puudujääkide näitajaid (nt jooksevkonto jäägi suhe SKPsse);

                           d)

                           pangabilansside tugevuse näitajaid (nt finantsvõimenduse määrad);

                           e)

                           erasektori võlakoormuse näitajaid (nt võla teenindamise kulude ja sissetuleku vaheline suhe);

                           f)

                           riski võimaliku väärhindamise näitajaid (nt omakapitali hinna reaalne kasv);

                           g)

                           näitajaid, mis on saadud laenu-SKP lõhet ja valikut eespool nimetatud näitajaid kombineerivatest mudelitest.

               3.

               Kui liikmesriikides on võimalik ja asjakohane niisuguseid muutujaid kasutada, soovitatakse määratud asutustel avaldada oma veebisaidil lisaks direktiivi 2013/36/EL artikli 136 lõikes 7 nõutud vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestamise teadaandele kvartaalselt vähemalt üks eespool lõike 2 punktides a, b, c, d, e ja f osutatud näitaja.

      Soovitus D. Juhised muutujate kohta, mis annavad märku puhvri säilitamise, vähendamise või täieliku vabastamise vajadusest

               1.

               Määratud asutustel soovitatakse selleks, et nende otsus asjakohase vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kohta oleks teadlikum, arvesse võtta mitmesugust kvantitatiivset ja kvalitatiivset teavet, mis annab märku puhvri säilitamise, vähendamise või täieliku vabastamise vajadusest.

               2.

               Kvantitatiivset teavet hinnates peaksid määratud asutused jälgima puhvri säilitamise, vähendamise või täieliku vabastamise vajadusest märku andvate muutujate kompleksi. Kui liikmesriigis on võimalik selliseid muutujaid kasutada, peaks see kompleks sisaldama

                           a)

                           panku rahastavate turgude pingenäitajaid (nt LIBORi ja üleöö-intressi-vahetustehingute vahed (LIBOR-OIS swap spreads), pankade krediidiriski vahetustehingute preemiad (bank CDS premia));

                           b)

                           üldisest süsteemsest pingest märku andvaid näitajaid (nt riigi või Euroopa Liidu finantssüsteemi pinge koondnäitaja, nagu Euroopa Keskpanga CISS (Composite Indicator of Systemic Stress)).

               3.

               Määratud asutustel soovitatakse otsustamisel, kas säilitada või vähendada puhvrit või see täielikult vabastada, rakendada lõikes 2 viidatud muutujate jälgimisel suuremat kaalutlust.

               4.

               Kui liikmesriikides on võimalik ja asjakohane niisuguseid muutujaid kasutada, soovitatakse määratud asutustel avaldada oma veebisaidil lisaks direktiivi 2013/36/EL artikli 136 lõikes 7 nõutud vastutsüklilise kapitalipuhvri määra kehtestamise teadaandele kvartaalselt vähemalt üks eespool lõike 2 punktides a ja b osutatud näitajatest.

         2. JAGU

      RAKENDAMINE

   1.   Tõlgendamine

               1.

               Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                           a)

                           „määratud asutus” – ametiasutus või organ, mille on määranud liikmesriik vastavalt direktiivi 2013/36/EL artikli 136 lõikele 1, või EKP vastavalt määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 9 lõikele 1;

                           b)

                           „puhvri võrdlusmäär” – soovituse B3 kohaselt arvutatav vastutsüklilise kapitalipuhvri määr;

                           c)

                           „puhvri alusnäitaja” – puhvri võrdlusmäär, mis valitakse soovituse B4 kohaselt;

                           d)

                           „laenu-SKP lõhe” – laenude ja SKP vahelise suhte kõrvalekalle pikaajalisest trendist teatavas liikmesriigis;

                           e)

                           „standardne laenu-SKP lõhe” – soovituse B1 kohaselt mõõdetav ja arvutatav laenu-SKP lõhe;

                           f)

                           „täiendav laenu-SKP lõhe” – soovituse B2 kohaselt mõõdetav ja arvutatav laenu-SKP lõhe;

                           g)

                           „vastutsüklilise kapitalipuhvri määr” – määr, mida krediidiasutused või investeerimisühingud peavad kohaldama krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhise vastutsüklilise kapitalipuhvri arvutamiseks, mis kehtestatakse vastavalt olukorrale kas direktiivi 2013/36/EL artiklite 136 ja 137 kohaselt või asjaomase kolmanda riigi ametiasutuse poolt.

               2.

               Lisa on käesoleva soovituse lahutamatu osa. Vastuolu korral põhiteksti ja lisa vahel on ülimuslik põhitekst.

         2.   Rakendamise kriteeriumid

               1.

               Adressaatidel palutakse aru anda meetmetest, mida nad võtavad vastuseks käesolevale soovitusele, või piisavalt põhjendada meetmete võtmata jätmine. Aruanded peaksid sisaldama vähemalt

                           a)

                           teavet võetud meetmete sisu ja ajastuse kohta;

                           b)

                           hinnangut võetud meetmete toimimise kohta käesoleva soovituse eesmärkide perspektiivist;

                           c)

                           üksikasjalikku põhjendust meetmete võtmata jätmise või käesolevast soovitusest kõrvalekaldumise, sealhulgas mis tahes viivituste kohta.

         3.   Edasine ajakava

               1.

               Adressaatidel palutakse ESRNile, nõukogule ja komisjonile aru anda meetmetest, mida nad on võtnud vastuseks käesolevale soovitusele, või piisavalt põhjendada meetmete võtmata jätmist, nagu on ette nähtud järgnevates lõigetes.

               2.

               Adressaatidel palutakse 30. juuniks 2016 saata ESRNile, nõukogule ja komisjonile aruanne, milles selgitatakse meetmeid, mida nad on võtnud käesoleva soovituse järgimiseks. Soovitatud meetmed peaksid olema kohaldatavad alates kuupäevast, millest alates liikmesriigid kohustavad oma õigusruumis tegutsevaid krediidiasutusi säilitama krediidiasutusepõhist vastutsüklilist kapitalipuhvrit vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 130. Aruanne peaks sisaldama üksikasjalikke andmeid sellest kuupäevast alates võetud meetmete kohta.

               3.

               Adressaatidel palutakse saata iga kolme aasta tagant aruanne, milles selgitatakse meetmeid, mida nad on võtnud käesoleva soovituse järgimiseks.

               4.

               Haldusnõukogu otsustab, millal on vaja käesolev soovitus üle vaadata või ajakohastada, arvestades direktiivi 2013/36/EL kohaselt puhvreid sisse seades saadud kogemusi või rahvusvaheliselt kokku lepitud teguviiside arengut.

         4.   Jälgimine ja hindamine

               1.

               ESRNi sekretariaat:

                           a)

                           abistab adressaate, sealhulgas hõlbustades koordineeritud aruandlust asjakohaste vormide koostamise kaudu ning vajaduse korral täpsustades meetmete võtmise korda ja edasist ajakava;

                           b)

                           kontrollib soovituse järgimist adressaatide poolt, sealhulgas neid taotluse korral abistades, ja esitab haldusnõukogule juhtkomitee kaudu meetmete aruande.

               2.

               Haldusnõukogu hindab meetmeid ja põhjendusi, mille kohta adressaadid aru annavad, ning vajaduse korral otsustab, kas käesolevat soovitust ei ole järgitud ja adressaadid ei ole meetmete võtmata jätmist piisavalt põhjendanud.

      Frankfurt Maini ääres, 18. juuni 2014

            ESRNi eesistuja

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 176, 27.6.2013, lk 338.

      (2)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

      (3)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

      (4)  ELT L 287, 29.10.2013, lk 63.

      (5)  ELT C 170, 15.6.2013, lk 1.

      LISA
      I OSA
      METOODIKA LAENU-SKP LÕHE MÕÕTMISEKS JA ARVUTAMISEKS VASTAVALT BASELI PANGANDUSJÄRELEVALVE KOMITEE JUHISTELE
      Standardset laenu-SKP lõhet LÕHEt
          mõõdetakse ja arvutatakse järgmiselt:

         LÕHEt = SUHEt - TRENDt

      kus:

                     t

                  on perioodilõpu kuupäev, kusjuures perioodiks on üks kvartal;

                     SUHEt

                  (LAENt / (SKPt + SKPt – 1 + SKPt – 2 + SKPt – 3
                     )) × 100 %;

                     SKPt

                  on määratud asutuse asukohaliikmesriigi sisemajanduse koguprodukt kvartalis t;

                     LAENt

                  on laialdane näitaja, mis väljendab kaupu ja mittefinantsteenuseid pakkuva erasektori laenukoormust määratud asutuse asukohaliikmesriigis kvartali t lõpus;

                     TRENDt

                  on parameetri SUHE rekursiivne, Hodricki-Prescotti filtri abil leitud trend tasandusparameetri (lambda) väärtusega 400 000 (1).

            II OSA
      METOODIKA PUHVRI VÕRDLUSMÄÄRA ARVUTAMISEKS VASTAVALT BASELI PANGANDUSJÄRELEVALVE KOMISJONI JUHISTELE (2)

      Kui laenu-SKP lõhe väärtus jääb alla alumise künnise või võrdub sellega, on puhvri võrdlusmäära suurus (protsendimäärana riskiga kaalutud varade väärtusest) null. Seejärel kasvab see koos laenu-SKP lõhega lineaarselt, kuni jõuab oma maksimumtasemele, kui laenu-SKP lõhe jõuab ülemise künniseni või ületab selle.
      Formaalselt:

                  kui LÕHEt ≤ L, on puhvri võrdlusmäär 0;

                  kui LÕHEt ≥ H, on puhvri võrdlusmäär 2,5 %;

            vahemikus L … H interpoleeritakse puhvri võrdlusmäär lineaarselt ja see vastab valemile (0,3125 × LÕHEt
          - 0,625),
      kus:

                     LÕHEt
                      on lisa I osas määratletud laenu-SKP lõhe;

                     L on alumine künnis tasemel 2 protsendipunkti;

                     H on ülemine künnis tasemel 10 protsendipunkti.

         (1)  Hodricki-Prescotti filter (edaspidi „H-P filter”) on standardne matemaatiline vahend, mida kasutatakse makroökonoomikas muutuja trendi määramiseks ajas. See leiab kasutamist kõikides standardsetes statistikapakettides. Ühepoolse rekursiivse H-P filtri abil tagatakse, et trendi arvutamiseks kasutatakse ainult igas ajahetkes saadaval olnud teavet. Tasandusparameetrile, mida erialakirjanduses nimetatakse üldiselt lambdaks, on antud väärtus 400 000, et hõlmata laenude ja SKP vahelise suhte dünaamikas pikaajaline trend.

         (2)  Kuigi puhvri võrdlusmäärad kasvavad koos SKPga lineaarselt ja neil võib seega olla mis tahes väärtus vahemikus 0 – 2,5 %, on direktiivi 2013/36/EL artikli 136 lõikes 4 ette nähtud, et määratud asutuse kehtestatud puhvrimäär kohandatakse 0,25 protsendipunkti või selle kordse suurustesse astmetesse.