title: Komisjoni soovitus (EL) 2017/1805, 3. oktoober 2017, riigihankevaldkonna kutseliseks muutmise kohta — Riigihankevaldkonna kutseliseks muutmise raamistiku ülesehitamine (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               7.10.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 259/28

         KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2017/1805,
   3. oktoober 2017,
   riigihankevaldkonna kutseliseks muutmise kohta
   Riigihankevaldkonna kutseliseks muutmise raamistiku ülesehitamine
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Riigihanked on vahend, millega võib saavutada aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu. Sellel võib olla märkimisväärne majanduslik mõju (1) tänu selle panusele majanduskasvu, töökohtade loomist ja piiriülest kaubandust käsitlevasse komisjoni tegevuskavasse. Tõhusad, tulemuslikud ja konkurentsivõimelised riigihanked on hästi toimiva ühtse turu proovikivi ja üks olulisemaid Euroopa investeeringute kanaleid (2).

               (2)

               2014. aastal vastu võetud riigihankedirektiividega (3) antakse liikmesriikidele töövahendite kogum, mis võimaldab neil kasutada riigihankeid tõhusamalt ja strateegilisemalt. Nüüd seisavad aga riigihangete ees uued väljakutsed: üha enam oodatakse, et nad pakuksid üha piiratuma eelarve tingimustes avaliku raha eest parimat hinna ja kvaliteedi suhet, kasutaksid digitaalmajandusele ülemineku ja arenevate turgude võimalusi, annaksid strateegilise panuse horisontaalsetesse poliitikaeesmärkidesse ja ühiskondlikesse väärtustesse, nagu innovatsioon, sotsiaalne kaasatus ning majanduse ja keskkonna jätkusuutlikkus, tagaksid suurima võimaliku juurdepääsu ja ilmutaksid vastutustunnet ebatõhususe, jäätmete, eeskirjade rikkumise, pettuste ja korruptsiooni minimeerimise ja vastutustundlike tarneahelate loomise näol.

               (3)

               Riigihanke-eeskirjade tõhus kohaldamine on vaja tagada kõigil tasanditel, et kasutada parimal viisil ära seda Euroopa investeeringute olulist hooba, nagu on öeldud Euroopa investeerimiskavas, (4) ja et saavutada tugevam ühtne turg, nagu nõuti president Junckeri 2017. aasta kõnes olukorrast Euroopa Liidus. Tõhusus on riigihangetes ühtlasi üks parandamist vajavaid valdkondi, mida jälgitakse Euroopa poolaasta protsessis.

               (4)

               Seepärast tuleb tagada avalike vahendite kõige tõhusam kasutamine ja avaliku sektori hankijatel peab olema võimalik teha hankeid kõige kõrgemate professionaalsuse normide kohaselt. Professionaalsuse suurendamine ja toetamine riigihangete korraldajate hulgas võib aidata süvendada riigihangete mõju kogu majandusele (5).

               (5)

               Riigihankevaldkonna kutseliseks muutmise eesmärk on üldise arusaamise kohaselt kajastada hankeid korraldavate või neis osalevate inimeste kutseoskuste ja -pädevuste, teadmiste ja kogemuste kogu skaala üldist paranemist (6). See hõlmab niisiis töövahendeid ja tuge, aga ka institutsioonide poliitika struktuuri, mida on vaja, et teha seda tööd efektiivselt ja saada tulemusi (7). Seetõttu peaks tulemuslik kutseliseks muutmise poliitika põhinema üldisel strateegilisel lähenemisel, millel on kolm järgmist üksteist täiendavat eesmärki.

                           I.

                           Kutseliseks muutumiseks sobiva poliitilise struktuuri väljaarendamine: et saavutada tegelikku mõju, peaks igasugune kutseliseks muutumise poliitika saama arvestada kõrgetasemelise poliitilise toetusega. See tähendab selget vastutuste ja ülesannete määramist institutsioonidele kesksel poliitilisel tasandil, jõupingutuste toetamist kohalikul, piirkondlikul ja valdkondlikul tasandil, jätkuvuse tagamist läbi poliitiliste tsüklite, kasutades vajaduse korral institutsioonilisi struktuure, mis soodustavad spetsialiseerumist, agregeerumist ja teadmiste jagamist.

                           II.

                           Inimressursid – riigihankespetsialistide väljaõppe ja karjäärijuhtimise parandamine: riigihankespetsialistidel, st neil, kes osalevad kaupade, teenuste ja ehitustööde hankimisel, aga ka audiitoritel ja riigihankejuhtumite läbivaatamise eest vastutavatel ametiisikutel peab olema õige ja neile nende vastutustasandil vajalik kvalifikatsioon, väljaõpe, oskused ja kogemused. See tähendab kogenud, oskuslike ja motiveeritud töötajate leidmist, neile vajaliku koolituse ja pideva kutsealase arengu pakkumist, aga ka sellise karjääristruktuuri ja selliste stiimulite väljatöötamist, mis teeksid riigihankealased ametikohad ligitõmbavaks ja motiveeriksid avalikke teenistujaid strateegilisi tulemusi saavutama.

                           III.

                           Süsteemid – riigihangetega kutsetegevusena tegelemist toetavate töövahendite ja meetodite pakkumine: riigihankespetsialistidel peavad olema olemas õiged töövahendid ja tugi, et nad saaksid tegutseda tõhusalt ja saavutada iga hanke puhul parima hinna ja kvaliteedi suhte. Selleks tuleb tagada, et neile oleksid kättesaadavad töövahendid ja protsessid, mis võimaldavad korraldada arukaid hankeid, näiteks: e-riigihanke töövahendid, juhised, käsiraamatud, mallid ja koostöövahendid koos vastava koolituse, toe ja oskusteabe, teadmiste ühtekoondamise ja heade tavade vahetusega.

               (6)

               Käesolevas soovituses (8) innustatakse liikmesriike arendama ja rakendama kutseliseks muutumise poliitikat, pakkudes neile kaalumiseks võrdlusraamistikku (9). Käesoleva algatuse soovitud tulemus on aidata liikmesriikidel ehitada välja kutseliseks muutumise poliitika, et tõsta riigihangete profiili, suurendada nende mõju ja toimejõudu ning parandada nende mainet avalike eesmärkide saavutamisel.

               (7)

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele ja nende avaliku halduse asutustele peamiselt riiklikul tasandil. Samas peaksid liikmesriigid oma tsentraliseeritud või detsentraliseeritud hankesüsteemide raames innustama ja toetama avaliku sektori/võrgustiku sektori hankijaid kutseliseks muutumise algatuste teostamisel. Seetõttu peaksid liikmesriigid juhtima kõikide tasandite riigihangete eest vastutavate organite ning audiitoreid ja riigihankejuhtumite läbivaatamise eest vastutavaid ametnikke välja õpetavate organite tähelepanu käesolevale soovitusele,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I.   RIIGIHANKEVALDKONNA KUTSELISEKS MUUTMISE POLIITIKA PIIRITLEMINE

               1.

               Liikmesriigid peaksid välja töötama ja ellu viima riigihankevaldkonna kutseliseks muutmise pikaajalised strateegiad, mis on kohandatud spetsiaalselt nende vajadustele, ressurssidele ja haldusstruktuurile ning mis on kas eraldiseisvad strateegiad või osa laiemast avaliku halduse kutseliseks muutmise poliitikast. Selle eesmärk on meelitada ligi, arendada ja hoida tööoskusi, keskenduda tulemustele ja strateegilistele väljunditele ning kasutada maksimaalselt ära olemasolevaid töövahendeid ja -tehnikaid. Need strateegiad peaksid vastama järgmistele tingimustele:

                           a)

                           need peaksid olema suunatud kõikidele hankeprotsessis osalejatele ning need tuleks välja töötada riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil kaasava protsessi kaudu;

                           b)

                           neid tuleks kohaldada kooskõlastatult teiste poliitikavaldkondadega üle kogu avaliku sektori ning

                           c)

                           nende puhul tuleks tutvuda teistes liikmesriikides ja rahvusvahelisel tasandil toimuvate arengutega.

               2.

               Samuti peaksid liikmesriigid innustama ja toetama avaliku sektori/võrgustiku sektori hankijaid riiklike kutseliseks muutumise strateegiate elluviimisel, kutseliseks muutumise algatuste väljatöötamisel, aga samuti sobiva institutsionaalse struktuuri ja koostöö arendamisel koordineerituma, tõhusama ja strateegilisema hankekorra väljatöötamiseks, mis põhineks muu hulgas järgmisel:

                           a)

                           tihedam koostöö asjaomaste talituste vahel ja avaliku sektori/võrgustiku sektori hankijate vahel ning

                           b)

                           koolitusasutuste, kesksete hankijate ja riigihangetele suunatud kutseorganisatsioonide erialateadmised ja tugi.

         II.   INIMRESSURSID – VÄLJAÕPPE JA KARJÄÄRIJUHTIMISE PARANDAMINE

               3.

               Liikmesriigid peaksid selgitama välja ja määrama kindlaks baasoskused ja -pädevused, mis peaksid olemas olema ja milles peaks väljaõpe olema kõikidel riigihankespetsialistidel, niihästi spetsiaalselt riigihangetega tegelevatel kui ka sellega seotud ülesandeid täitvatel ametnikel, aga ka kohtunikel ja audiitoritel, võttes arvesse hankeprojektide multidistsiplinaarsust; sellised on näiteks:

                           a)

                           oskus- ja pädevusraamistikud, mis toetavad töölevärbamis- ja karjäärijuhtimisprotsesse ja koolituskavade väljatöötamist, ning

                           b)

                           ühine üleeuroopaline riigihangete pädevusraamistik.

               4.

               Liikmesriigid peaksid välja töötama asjakohased koolitusprogrammid (nii esma- kui ka elukestvaks õppeks), lähtudes andmete ja vajaduste hindamisest, aga ka pädevusraamistikest, kui sellised on olemas, näiteks:

                           a)

                           esmakoolituspakkumuse väljatöötamine ja/või väljatöötamise toetamine magistri- ja doktoriõppe tasemel ja muu algajataseme kutsekoolitus;

                           b)

                           mitmekülgse, suunatud ja kättesaadava elukestva õppe ja koolituse pakkumine ja/või toetamine;

                           c)

                           koolituspakkumise mitmekordistamine uuenduslike interaktiivsete lahenduste või e-õppe vahendite ja tiražeerimiskavade kaudu ning

                           d)

                           akadeemilise koostöö ja teadusuuringute kasutamine, et töötada riigihankelahenduste jaoks välja usaldusväärne teoreetiline alus.

               5.

               Liikmesriigid peaksid samuti välja arendama spetsiaalselt riigihankeametnikele ette nähtud usaldusväärsed personalijuhtimis-, karjääriplaneerimis- ja motivatsiooniskeemid ja toetama selliste skeemide kasutuselevõttu avaliku sektori/võrgustiku sektori hankijate hulgas, eesmärgiga meelitada kvalifitseeritud töötajaid riigihangetega seotud ametitesse ja neid seal hoida ning julgustada spetsialiste saavutama riigihangetes paremat kvaliteeti ja kasutama strateegilisemaid lähenemisviise; sellised on näiteks:

                           a)

                           tunnustamis- ja/või sertifitseerimisskeemid, milles näidatakse selgelt ära riigihankefunktsioonid ja premeeritakse neid asjakohaselt;

                           b)

                           karjääristruktuurid, institutsionaalsed stiimulid ja poliitiline toetus, et saavutada strateegilisi tulemusi, ning

                           c)

                           auhinnad väljapaistva töö eest, et edendada häid tavasid sellistes valdkondades nagu innovatsioon, keskkonnasäästlikud ja sotsiaalselt vastutustundlikud riigihanked või korruptsioonivastane tegevus.

         III.   SÜSTEEMID – TÖÖVAHENDITE JA MEETODITE PAKKUMINE

               6.

               Liikmesriigid peaksid soodustama ja toetama kättesaadavate IT-vahendite väljatöötamist ja kasutuselevõttu, mis võib lihtsustada ja parandada hankesüsteemide toimimist, näiteks:

                           a)

                           teabele juurdepääsu võimaldamine, luues ühtseid internetiportaale;

                           b)

                           IT-vahendite väljatöötamine koos vastava koolitusega (nt mastaabisäästu, energiatõhususe või rühmatöö teemal) või vastavate turupõhiste lahenduste toetamine ning

                           c)

                           digitaalmajandusele ülemineku strateegilise kontseptsiooni edendamine toodete ja teenuste standardimise, jagamise, taaskasutuse ja koostalitluse kaudu, eelkõige kasutades olemasolevaid ELi tasandil kättesaadavaid IT-lahendusi, (10) ent aidates kaasa ka selliste vahendite nagu riigihankealaste IKT-standardite veebikataloogi (11) väljatöötamisele.

               7.

               Liikmesriigid peaksid toetama ja edendama ausameelsust individuaalsel ja institutsioonilisel tasandil kui ametialase käitumise olemuslikku elementi, pakkudes vahendeid, mis tagaksid nõuete järgimise ja läbipaistvuse, ning juhendeid eeskirjade rikkumise ärahoidmiseks, näiteks:

                           a)

                           kehtestades eetika- ja aukoodekseid;

                           b)

                           kasutades andmeid eeskirjade rikkumiste kohta tagasisidena, (12) et töötada välja vastavad koolitused ja juhendid ning propageerida enesepuhastust, ning

                           c)

                           töötades välja erijuhendeid, et hoida ära ja avastada pettusi ja korruptsiooni, sealhulgas rikkumistest teadaandmise kanalite kaudu.

               8.

               Liikmesriigid peaksid andma juhtnööre, mille eesmärk on ühest küljest pakkuda õiguskindlust ELi ja siseriikliku õiguse või ELi rahvusvahelistest kohustustest tulenevate nõuete asjus, teisest küljest aga hõlbustada ja edendada strateegilist mõtlemist, äriotsuste tegemise oskust ja arukate/teadlike otsuste tegemist, näiteks:

                           a)

                           suunatud juhendmaterjalid, metoodika käsiraamatud, heade tavade ja kõige tavalisemate vigade kogumikud, mis on ajakohased, kasutajasõbralikud, kergesti kättesaadavad ja põhinevad sel alal töötavate inimeste kogemustel, ning

                           b)

                           standardmallid ja töövahendid mitmesuguste menetluste jaoks, näiteks keskkonnahoidlike riigihangete kriteeriumid.

               9.

               Liikmesriigid peaksid edendama heade tavade vahetamist ja pakkuma riigihangete alal töötavatele inimestele tuge, et tagada hankemenetluste professionaalsus, koostöövaim ja teadmiste edasiandmine, näiteks:

                           a)

                           andes tehnilist abi küsimustele vastavate kasutajatugede, abiliinide ja/või e-postiteenuste näol;

                           b)

                           korraldades seminare ja õpikodasid, et jagada teavet uute õiguslike arengute, poliitiliste prioriteetide ja heade tavade kohta, ning

                           c)

                           kutsudes riigihangetega tegelevaid inimesi looma veebifoorumites ja kutsealastes sotsiaalvõrgustikes oma kogukondi.

         IV.   KÄESOLEVA SOOVITUSE JÄRELMEETMED: ARUANDLUS JA JÄRELEVALVE

               10.

               On soovitatav, et kui liikmesriigid esitavad aruandeid direktiivi 2014/24/EL artikli 83, direktiivi 2014/23/EL artikli 45 ja direktiivi 2014/25/EL artikli 99 alusel, teataksid nad komisjonile ka käesoleva soovituse alusel võetud meetmetest.

      Strasbourg, 3. oktoober 2017

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

      (1)  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: „Ühtse turu täiustamine: rohkem võimalusi inimestele ja ettevõtetele“, COM(2015) 550.

      (2)  Peaaegu pool ühtekuuluvusvahenditest kanaliseeritakse riigihangete kaudu. Aastatel 2014–2020 investeerib EL 325 miljardit eurot ehk ligikaudu kolmandiku ELi kogueelarvest Euroopa piirkondadesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kaudu, mille eesmärk on edendada majanduskasvu, töökohtade loomist ja konkurentsivõimet ning vähendada ebavõrdsust arengus.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 94, 28.3.2014, lk 65) („klassikaline direktiiv“), eelkõige selle artikli 83 lõige 4; Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/23/EL kontsessioonilepingute sõlmimise kohta (ELT L 94, 28.3.2014, lk 1) („kontsessioonide direktiiv“), eelkõige selle artikli 45 lõige 4; Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/25/EL, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste riigihankeid ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/17/EÜ (ELT L 94, 28.3.2014, lk 243) („võrgustiku sektori direktiiv“), eelkõige selle artikli 99 lõige 4.

      (4)  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Keskpangale, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele, Regioonide Komiteele ning Euroopa Investeerimispangale: „Euroopa investeerimiskava“ (COM(2014) 903).

      (5)  Ühtse turu strateegiale lisatud komisjoni talituste töödokumendis (SWD(2015) 202) esitatud hinnangu kohaselt on võimalik majanduslik kasu, mis tuleneb probleemide lahendamisest kutseliseks muutumise kaudu, rohkem kui 80 miljardit eurot.

      (6)  See hõlmab riigihangetega tegelevate ja hankeprotsessi ükskõik millises etapis osalevate ametnike tööd kogu selle ulatuses, alates vajaduste väljaselgitamisest kuni lepingute haldamiseni, olgu siis tegemist keskasutuste, detsentraliseeritud asutuste või institutsioonidega, ametikohtadega, mis on konkreetselt määratud tegelema hangetega, või töötajatega, kes vastutavad lihtsalt teatavate hangetega seotud ülesannete eest.

      (7)  Vajadust arendada välja riigihangetega tegelev töötajaskond, kes oleks võimeline tagama pidevalt kulutasuvust, on rõhutatud ka OECD 2015. aasta soovituses riigihangete kohta. http://www.oecd.org/gov/ethics/OECD-Recommendation-on-Public-Procurement.pdf

      (8)  Komisjon ei kavatse kirjutada ette mingit konkreetset mudelit, vaid kutsuda liikmesriike ja asjaomaseid haldusasutusi sellekohaseid küsimusi lahendama. On selgesti näha, et igaüks on sellel reisil jõudnud eri etappi. Sellest hoolimata on uutes direktiivides nõutud, et liikmesriigid tagaksid, et a) teave ja juhised ELi riigihankeõiguse tõlgendamise ja kohaldamise kohta oleksid tasuta kättesaadavad, et aidata hankijaid ja ettevõtjaid, eriti VKEsid; ning et b) hankijatele oleks hankemenetluste ettevalmistamisel ja läbiviimisel kättesaadav tugi.

      (9)  Soovitusele lisatakse liikmesriikidelt kogutud heade tavade ülevaade.

      (10)  Muu hulgas ühtne digivärav ja Euroopa ühendamise digitaalteenuste taristu elemendid (e-identiteet, e-allkiri, e-väljastus, e-arveldamine).

      (11)  https://joinup.ec.europa.eu/community/european_catalogue/

      (12)  Järgides seejuures andmekaitsealaseid õigusakte ja põhiõigust isikuandmete kaitsele.


title: Komisjoni soovitus, 17. detsember 2007 , elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes (teatavaks tehtud numbri K(2007) 5406 all) (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               28.12.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 344/65

      KOMISJONI SOOVITUS,
   17. detsember 2007,
   elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes
   (teatavaks tehtud numbri K(2007) 5406 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2007/879/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, (1) eriti selle artikli 15 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiiviga 2002/21/EÜ on kehtestatud elektroonilise side sektori uus õiguslik raamistik, millega püütakse nimetatud sektorit ühtlustada, kaasates kõiki asjaomaseid elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid. Õigusliku raamistiku eesmärk on järk-järgult vähendada eelneva reguleerimise sektoriomaseid eeskirju, kuna konkurents turul areneb.

               (2)

               Käesoleva soovituse eesmärk on kindlaks teha need toote- ja teenuseturud, mille puhul eelnev reguleerimine on õigustatud vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõikele 1. Mis tahes eelneva reguleerimise eesmärk on tuua kasu lõppkasutajatele, edendades jaemüügiturgude järjepidevat konkurentsivõimet. Asjaomaste turgude mõiste võib aja jooksul muutuda ja ka muutub, kuna muutuvad ka toodete ja teenuste omadused ning nõudluse ja pakkumise asendusvõimalused. Kuna soovitus 2003/311/EÜ on kehtinud juba üle nelja aasta, on turu suundumusi silmas pidades asjakohane see läbi vaadata. Seetõttu asendatakse komisjoni soovitus 2003/311/EÜ (2) käesoleva soovitusega.

               (3)

               Direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõike 1 kohaselt peab komisjon määratlema turud kooskõlas konkurentsiõiguse põhimõtetega. Seetõttu kasutatakse elektroonilise side sektori turupiiride määratlemiseks käesolevas soovituses konkurentsiõiguse põhimõtteid, samal ajal kui määratletud eelnevat reguleerimist vajavate turgude kindlakstegemine või väljavalimine sõltub sellest, kas nendel turgudel on eelneva reguleerimise kohustuse kehtestamist õigustavaid omadusi. Käesolevas soovituses kasutatud mõisted põhinevad direktiivis 2002/21/EÜ ja direktiivis 2002/22/EÜ kasutatud mõistetel; käesoleva soovituse seletuskirjas kirjeldatakse arenevaid tehnoloogiaid seoses nende turgudega. Vastavalt direktiivile 2002/21/EÜ määratlevad riigi reguleerivad asutused riigi olukorrale vastavad asjaomased turud, eelkõige nende territooriumil asuvad asjaomased geograafilised turud.

               (4)

               Käesolevas soovituses võetakse turgude kindlaksmääramisel aluseks jaeturgude määratlemine tuleviku perspektiivis, võttes arvesse nõudluse ja pakkumise asendatavust. Jaeturgude määratlemise järel on vaja välja selgitada ka asjaomased hulgiturud. Kui jaeturgu varustab (varustavad) vertikaalselt integreeritud ettevõtja(d), ei pruugi reguleerimise puudumisel (kauba) hulgiturgu olemas olla. Seega võib juhul, kui turu kindlaksmääramine on õigustatud, olla vajalik luua tinglik eelnev hulgiturg. Elektroonilise side turud on sageli kahepoolsed, kuna need seisnevad teenuste osutamises võrgustike või platvormide kaudu, mis ühendavad turu mõlemaid pooli; näiteks omavahel suhtlevad lõppkasutajad või teabe või sisu saatjad ja saajad. Kõnealuseid aspekte tuleb turgude väljaselgitamise ja määratlemisel arvesse võtta, kuna need aspektid võivad mõjutada nii turgude määratlemise viisi kui ka seda, kas neil turgudel on eelneva reguleerimise kehtestamist õigustavaid omadusi.

               (5)

               Eelnevat reguleerimist vajavate turgude väljaselgitamisel on asjakohane kohaldada järgmisi kumulatiivseid kriteeriume. Esimene kriteerium on tugevate ja alaliste turutõkete olemasolu. Need võivad oma olemuselt olla struktuursed, õiguslikud või reguleerivad. Kuid arvestades elektroonilise side turgude dünaamilist iseloomu ja toimimist, tuleb võimalike eelnevat reguleerimist vajavate asjaomaste turgude kindlaksmääramiseks tehtavates analüüsides arvestada ka tõkete ületamise võimalusega teatava aja jooksul. Seetõttu kuuluvad teise kriteeriumi alla ainult need turud, mille struktuur ei võimalda tõhusa konkurentsi saavutamist teatava aja jooksul. Selle kriteeriumi rakendamine hõlmab konkurentsiolukorra uurimist turutõketega turul. Kolmas kriteerium on täidetud, kui ainult konkurentsiõiguse kohaldamine ei ole piisav kõnealuste turutõrgete reguleerimiseks.

               (6)

               Peamised näitajad, mida tuleb kaaluda esimese ja teise kriteeriumi hindamisel, on sarnased tulevikku suunatud turuanalüüsi käigus vaadeldud näitajatega, ning nendeks on eelkõige turutõkete näitajad reguleerimise puudumise puhul (sealhulgas pöördumatute kulude ulatus), turustruktuuri, turu toimimise ja dünaamika näitajad, sealhulgas ka turuosade ja nende suundumuste ning turuhindade ja nende suundumuste näitajad, ning konkureerivate võrkude või infrastruktuuride ulatus ja katvus. Eelnev reguleerimine on vajalik kõigi turgude puhul, mis vastavad eelneva reguleerimise puudumise korral kõigile kolmele kriteeriumile.

               (7)

               Vastavalt direktiivile 2002/21/EÜ ei tohi uutele tekkivatele turgudele kehtestada põhjendamatuid kohustusi, isegi kui ilmneb esimese turule tulija eelis. Uute tekkivate turgudena käsitletakse tooteid või teenuseid, mille puhul on nende uudsuse tõttu raske ennustada nõudluse tingimusi või turule sisenemise ja teenuse osutamise tingimusi ning mille suhtes on seetõttu raske kohaldada ka kolme eespool nimetatud kriteeriumi. Põhjendamatute kohustuste kehtestamatajätmise eesmärk on edendada innovatsiooni vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 8; samal ajal tuleb vältida olukorda, kus juhtivad ettevõtted piiravad juurdepääsu sellistele turgudele, nagu on viidatud ka komisjoni turuanalüüsi ja märkimisväärse turujõu hindamise suunistes ühenduse elektroonilise side ja teenuste reguleerivas raamistikus. (3) Olemasoleva infrastruktuurivõrgustiku järkjärguline uuendamine ei vii enamasti uue või tekkiva turu kujunemiseni. Toote asendatavuse puudumine tuleb kinnitada nii nõudluse kui pakkumise poolel, enne kui saab järeldada, et see ei ole ühegi olemasoleva turu osa. Uute jaeteenuste tekkimisel võib tekkida ka uus tuletatud hulgiturg, kuna kõnealuseid jaeteenuseid ei saa enam osutada olemasolevaid hulgitooteid kasutades.

               (8)

               Turutõketega seoses on käesoleva soovituse jaoks asjakohased kaht tüüpi turutõkked: struktuursed tõkked ja õiguslikud ehk reguleerivad tõkked.

               (9)

               Struktuursed turutõkked tulenevad algmaksumusest või nõudluse tingimustest, mis loovad asümmeetrilised tingimused turu valitsejate ja uute turuosaliste vahel, mis takistavad viimaste turuletulekut või välistavad selle. Näiteks võib suuri struktuurseid turutõkkeid täheldada nende turgude puhul, mida iseloomustavad absoluutsed kulueelised, oluline mastaabisääst ja/või mitmekülgsussääst, mahupiirangud ja suured pöördumatud kulud. Praegu võib selliseid tõkkeid tuvastada määratletud piirkondade juurdepääsuvõrkude rajamise ja/või pakkumise puhul. Sellega seotud struktuursed tõkked võivad esineda ka juhul, kui teenuse pakkumiseks on vaja võrgukomponenti, mida ei saa tehniliselt dubleerida või siis on seda võimalik teha vaid sellise hinnaga, mis muudab selle konkurentidele majanduslikult kahjulikuks.

               (10)

               Õiguslikud ehk reguleerivad tõkked ei põhine majanduslikel tingimustel, vaid tulenevad õigus-, haldus- või muudest riiklikest meetmetest, millel on otsene mõju ettevõtjate turuletulekule ja/või nende positsioonile asjaomasel turul. Turuletulekut takistavate õiguslike ehk reguleerivate tõkete näiteks saab tuua selliste ettevõtete arvu piiramise, kes saavad kasutada mingit raadiosagedusala, et pakkuda sellel põhinevaid teenuseid. Järgmisteks õiguslike ehk reguleerivate tõkete näideteks on hinnakontrollid või muud hinnaga seotud meetmed, mida kohaldatakse ettevõtjate suhtes ning mis mõjutavad mitte ainult turuletulekut, vaid ka ettevõtete positsiooni turul. Kui õiguslikke ehk reguleerivaid meetmeid on võimalik teatava aja jooksul kaotada, ei saa neid tavapärasel juhul käsitleda esimesele kriteeriumile vastavate majanduslike turutõketena.

               (11)

               Turutõkked võivad minetada oma olulisuse ka innovatsioonipõhistel turgudel, mida iseloomustab tehnoloogia pidev areng. Selliste turgude puhul tulenevad konkurentsipiirangud sageli võimalike turule tulevate konkurentide uuendustest. Innovatsioonipõhistel turgudel võib tekkida dünaamiline või pikemaajaline konkurents ettevõtete vahel, kes ei ole tingimata konkurendid olemasoleval „stabiilsel” turul. Käesolevas soovituses ei määrata kindlaks turge, mille puhul eeldatakse, et turutõkked ei püsi kauem kui ettenähtud aja jooksul. Hindamisel, kas turutõkked jäävad reguleerimise puudumisel püsima, on vaja kontrollida, kas majandussektoris on õnnestunud turule sageli ja edukalt siseneda ja kas turule sisenemine on olnud või on edaspidi piisavalt kiire ja pidev turuvõimu piiramiseks. Turutõkete olulisus sõltub muu hulgas ka kasumlikuks tegevuseks vajalikust minimaalsest võimsusest (minimum efficient scale of output) ja pöördumatutest kuludest.

               (12)

               Isegi kui turul esineb olulisel määral turutõkkeid, võivad muud struktuursed asjaolud mõjuda nii, et turg saavutab konkurentsivõime teatava aja jooksul. Tehnoloogia areng või toodete ja turgude lähenemine võivad suurendada turu dünaamikat, millega kaasneb konkurentsisurve eri tooteturgude ettevõtjate vahel. See võib esineda turgude puhul, millel on piiratud, kuid piisav arv eri hinnastruktuuridega hinnaelastseid ettevõtjaid. Lisaks võib sellisel turul esineda ülevõimsust, mis võimaldab konkureerivatel ettevõtetel sageli vastuseks konkurendi hinnatõusule oma toodangu/teenuse mahte kiiresti suurendada. Sellistel turgudel võivad turuosad aja jooksul muutuda ja/või hinnad langeda. Juhul kui turu dünaamika muutub kiiresti, tuleb hoolikalt valida ajavahemik, mis peegeldaks püsivaid turuarenguid.

               (13)

               Selleks et määratleda turg eelneva reguleerimise suhtes tundliku turuna, tuleks hinnata ka konkurentsiõiguse piisavust kahe esimese kriteeriumi täitmisest tulenevate turutõrgetega tegelemiseks. Konkurentsiõiguse kohane sekkumine ei ole tõenäoliselt piisav, kui sekkumismeetmed turutõrgete kõrvaldamiseks on väga ulatuslikud või kui sage ja/või kiire sekkumine on möödapääsmatu.

               (14)

               Kõnealuse kolme kriteeriumi kohaldamine peaks piirama elektroonilise side sektori nende turgude arvu, mille suhtes on kehtestatud eelneva reguleerimise kohustus, ning aitama seega kaasa reguleeriva raamistiku eesmärgi saavutamisele areneva konkurentsi tingimustes vähendada järk-järgult sektoriomaseid eelneva reguleerimise eeskirju. Neid kriteeriume tuleks kohaldada kumulatiivselt, st mis tahes kriteeriumile mittevastavus tähendab, et turgu ei tule enam määratleda eelneva reguleerimise suhtes tundliku turuna.

               (15)

               Reguleeriv kontroll jaeteenuste suhtes tuleks siiski kehtestada vaid juhul, kui riigi reguleerivad asutused leiavad, et asjaomaste hulgimüügimeetmete või operaatori valiku või eelvalikuga seotud meetmete abil ei ole võimalik tagada tulemuslikku konkurentsi ja avalike huvidega seotud eesmärke. Sekkudes hulgimüügi tasemel, sealhulgas abinõudega, mis võivad mõjutada jaeturge, saavad liikmesriigid tagada, et võimalikult suur osa väärtusahelast on tavapärastele konkurentsitegevustele võimalikult avatud, tagades sellega lõppkasutajatele parima tulemuse. Seetõttu selgitatakse käesolevas soovituses välja peamiselt hulgiturud, mille asjakohane reguleerimine peaks aitama lahendada jaeturgudel iseenesestmõistetava tulemusliku konkurentsi puudumise probleemi. Kui aga riigi reguleeriv asutus tõestab, et hulgiturule sekkuti edutult, võib asjaomane jaeturg olla tundlik eelneva reguleerimise suhtes, tingimusel et kolm eespool sätestatud kriteeriumi on täidetud.

               (16)

               Käesolevas soovituses turgude määratlemine ei piira teatavatel juhtudel turgude määratlemist vastavalt konkurentsiõigusele. Veelgi enam, eelneva reguleerimise ulatus ei piira konkurentsiõiguse raames analüüsitavate tegevuste ulatust.

               (17)

               Lisas loetletud turud on määratletud kõnealuse kolme kumulatiivse kriteeriumi alusel. Käesolevas soovituses loetlemata jäetud turgude puhul peaksid riigi reguleerivad asutused kontrollima, kas asjaomane turg vastab kolmele kriteeriumile. 11. veebruari 2003. aasta soovituse 2003/311/EÜ lisas nimetatud, kuid käesoleva soovituse lisas loetlemata turgude puhul peavad riigi reguleerivatel asutustel olema volitused kontrollida kolme kriteeriumi põhjal, kas riigi olukorda aluseks võttes on turg veel tundlik eelneva reguleerimise suhtes. Käesolevas soovituses loetletud turgude puhul võib riigi reguleeriv asutus jätta turu analüüsimata, kui ta teeb kindlaks, et kõnealusel juhul ei ole kolm kriteeriumi täidetud. Riigi reguleerivad asutused võivad määrata kindlaks käesolevas soovituses loetletud turgudest erinevad turud, eeldusel et need tegutsevad vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 7. Juhul kui ei teavitata liikmesriikidevahelist kaubandust direktiivi 2002/21/EÜ põhjenduses 38 kirjeldatud viisil mõjutavast meetme eelnõust, võib see kaasa tuua rikkumismenetluse algatamise. Käesolevas soovituses loetlemata turud tuleb määratleda vastavalt komisjoni teatises (asjakohase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamisel) (4) sätestatud konkurentsi põhimõtetele ning need peavad olema kooskõlas komisjoni turuanalüüsi ja märkimisväärse turujõu hindamise suunistega, (5) ning samal ajal peavad need vastama kõigile kolmele eespool sätestatud kriteeriumile.

               (18)

               Asjaolu, et käesolevas soovituses määratletakse need toote- ja teenuseturud, mille puhul eelnev reguleerimine võib olla õigustatud, ei tähenda, et kõnealune reguleerimine on alati õigustatud või et nende turgude suhtes kohaldatakse asjaomastes direktiivides sätestatud reguleerivaid kohustusi. Eelkõige ei saa reguleerimist kehtestada või tuleb see tühistada juhtudel, kui turgudel toimib tulemuslik konkurents ka reguleerimise puudumisel, ehk teisiti öeldes, kui ühelgi ettevõtjal pole märkimisväärset turuvõimu direktiivi 2002/21/EÜ artikli 14 tähenduses. Reguleerivad kohustused peavad olema asjakohased ja põhinema määratletud probleemi olemusel ning peavad olema proportsionaalsed ja õigustatud direktiivis 2002/21/EÜ sätestatud eesmärkide suhtes, eelkõige suurendama võimalikult palju tarbijate kasu, vältima konkurentsi moonutamist ja piiramist, julgustama tulemuslikke investeeringuid infrastruktuuri ja edendama innovatsiooni ning julgustama raadiosageduste ja numeratsiooniressursside tõhusat kasutamist ja haldamist.

               (19)

               Käesolev soovitus on olnud avaliku arutelu teemaks ning on konsulteeritud riikide reguleerivate asutuste ja konkurentsiasutustega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Riigi olukorrale vastavate asjaomaste turgude määratlemiseks direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõike 3 kohaselt analüüsivad riigi reguleerivad asutused käesoleva soovituse lisas nimetatud toote- ja teenuseturge.

               2.

               Muude kui lisas sätestatud turgude kindlaksmääramisel tagavad riigi reguleerivad asutused, et kumulatiivselt on täidetud järgmised kolm kriteeriumi:

                           a)

                           tugevate ja alaliste turutõkete olemasolu. Need võivad oma olemuselt olla struktuursed, õiguslikud või reguleerivad;

                           b)

                           turustruktuur, mis ei võimalda tõhusa konkurentsi saavutamist ettenähtud ajavahemiku jooksul. Selle kriteeriumi kohaldamine hõlmab konkurentsiolukorra uurimist seoses turutõketega;

                           c)

                           konkurentsiõiguse kui ainsa vahendi ebapiisavus asjaomaste turutõrgete reguleerimisel.

               3.

               Käesolev soovitus ei piira turumääratlusi, turuanalüüside tulemusi ega reguleerivaid kohustusi, mis riigi reguleerivad asutused on direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõike 3 ja artikli 16 kohaselt vastu võtnud enne käesoleva soovituse vastuvõtmist.

               4.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 17. detsember 2007

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Neelie KROES

      (1)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 717/2007 (ELT L 171, 29.6.2007, lk 32).

      (2)  ELT L 114, 8.5.2003, lk 45.

      (3)  EÜT C 165, 11.7.2002, lk 6.

      (4)  EÜT C 372, 9.12.1997, lk 5.

      (5)  EÜT C 165, 11.7.2002, lk 6.

      LISA
      Jaemüügitasand

                  1.

                  Juurdepääs määratletud piirkonna üldkasutatavale telefonivõrgule, mis on mõeldud era- ja ärikliendile.

            Hulgimüügitasand

                  2.

                  Kõnede algatamine määratletud piirkonna üldkasutatavas telefonivõrgus.
                  Käesolevas soovituses vaadeldakse kõnede algatamist koos kohalike kõnede edastamisega ning see on määratletud viisil, mis on riigi olukorda arvestades kooskõlas kõnede edastamise turuga ning kõnede ühendamisega määratletud piirkonna üldkasutatavas telefonivõrgus.

                  3.

                  Kõnede ühendamine määratletud piirkonna individuaalses üldkasutatavas telefonivõrgus.
                  Käesolevas soovituses vaadeldakse kõnede ühendamist koos kohalike kõnede edastamisega ning see on määratletud viisil, mis on riigi olukorda arvesse võttes kooskõlas kõnede algatamise turuga ning kõnede ühendamisega määratletud piirkonna üldkasutatavas telefonivõrgus.

                  4.

                  Infrastruktuurivõrgule (füüsilise) juurdepääsu hulgimüük (kaasa arvatud ühine või täielikult eraldatud kliendiliinijuurdepääs) määratletud piirkonnas.

                  5.

                  Lairibavõrgule juurdepääsu hulgimüük.
                  See turg hõlmab mittefüüsilist või virtuaalset juurdepääsu võrgule, sealhulgas „bit-stream”-teenustele määratletud piirkonnas. Kõnealune turg on füüsilisele juurdepääsule (vt eespool nimetatud 4. turg) järgnev turg, mille puhul saab lairibavõrgule juurdepääsu hulgimüügi välja kujundada selle sisendi ja muude elementide kombinatsioonina.

                  6.

                  Püsiliinide segmentide ühenduste hulgimüük, olenemata püsiva või eriotstarbelise edastusmahu pakkumiseks kasutatud tehnoloogiast.

                  7.

                  Kõne ühendamine individuaalses mobiilsidevõrgus.