title: Nõukogu soovitus, 11. juuli 2017, milles käsitletakse Itaalia 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               9.8.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 261/46

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   11. juuli 2017,
   milles käsitletakse Itaalia 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2017/C 261/11)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 16. novembril 2016 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2017) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 9.–10. märtsil 2017 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 16. novembril 2016 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Itaaliat ühena nendest liikmesriikidest, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 9.–10. märtsil 2017. Nõukogu võttis soovituse euroala majanduspoliitika kohta („euroala soovitus“) (3) vastu 21. märtsil 2017.

               (2)

               Kuna Itaalia rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riikide majandused on üksteisega tihedalt seotud, peaks Itaalia tagama allpool esitatud soovitustes 1–4 kajastuva euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise.

               (3)

               2017. aasta aruanne Itaalia kohta avaldati 22. veebruaril 2017. Selles hinnati Itaalia edusamme nõukogu poolt 12. juulil 2016 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmete võtmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 22. veebruaril 2017. Komisjoni analüüsi põhjal võis järeldada, et Itaalial esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus. Suur valitsemissektori võlg ja pikaleveninud nõrk tootlikkuse dünaamika, võttes arvesse suurt viivislaenude mahtu ja kõrget töötuse määra, viitab piiriülese mõjuga riskidele. Meetmete võtmine on eriti oluline selleks, et vähendada võimalikku kahjulikku mõju Itaalia majandusele ja selle suurust arvestades ka võimalikku piiriülest mõju majandus- ja rahaliidule.

               (4)

               Itaalia esitas oma 2017. aasta riikliku reformikava ja 2017. aasta stabiilsusprogrammi 27. aprillil 2017. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal. Itaalia 2017. aasta riiklik reformikava sisaldab kohustusi nii lühikeseks kui ka keskpikaks perioodiks. Lähiajal on kavas võtta lõplikult vastu menetlemisel olevad seadused, mis käsitlevad konkurentsi ning kriminaalmenetluse reformi ja hagi aegumist, rakendada vaesusevastast seadust ning võtta meetmeid seoses äriühingu tasandi läbirääkimiste, maksukoormuse nihutamise ja erastamisega. Keskpika perspektiivi meetmed on seotud riigi rahanduse, maksustamise, tööturu, pangandus- ja krediidisüsteemi, konkurentsi, avaliku halduse ja kohtusüsteemi ning investeeringutega. 2017. aasta riiklikus reformikavas käsitletakse ka 2017. aasta riigiaruandes ja euroala soovituses tõstatatud lahendamist vajavaid küsimusi, sealhulgas vajadust taaskäivitada investeeringud ja tagada riigi rahanduse jätkusuutlikkus. Kui need meetmed ettenähtud aja jooksul täielikult ellu viidaks, aitaksid need käsitleda Itaalia makromajanduslikku tasakaalustamatust ja täita riigipõhiseid soovitusi. Itaalia poliitiliste kohustuste hinnangu põhjal kinnitab komisjon oma varasemat hinnangut, et praeguses etapis ei ole vaja tõhustada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustes (EL) nr 1176/2011 ja (EL) nr 1174/2011 (4) ette nähtud makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlust. Poliitiliste reformide tegevuskava täitmist hakatakse spetsiifilise järelevalve teel täpsemalt jälgima.

               (5)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artiklis 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

               (6)

               Itaalia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ja võlareeglit. 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on valitsusel kavas parandada valitsemissektori eelarve puudujääki 2,4 % SKPst 2016. aastal 2,1 %-le SKPst 2017. aastal ja 1,2 %-le SKPst 2018. aastal ning jõuda 2019. aastaks enam-vähem tasakaalu. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on tasakaalustatud struktuurne eelarvepositsioon, on kavas saavutada 2019. aastaks ja säilitada seda 2020. aastal, samal ajal kui ümberarvutatud (6) struktuurne eelarveseisund viitab mõlemal aastal väiksele struktuursele eelarvepuudujäägile (0,3 % SKPst). 2017. aasta stabiilsusprogrammis prognoositakse, et valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis 2016. aastal veelgi suurenes (2015. aasta 132,1 %-lt 132,6 %-le), üldiselt stabiliseerub 2017. aastal ja hakkab 2018. aastal vähenema, jõudes 2020. aastal 125,7 %-le. Ebakindlus 2017. aasta stabiilsusprogrammis sätestatud keskpika perioodi eelarvestrateegia sisu ja rakendamise suhtes kujutab langusriski nii majanduskasvuprognoosidele kui ka eelarve-eesmärkide saavutamisele. Eelkõige eeldab komisjoni 2017. aasta kevadprognoos 2018. aastaks, hoolimata märkimisväärselt suuremast eelarvepuudujäägist, peaaegu sama suurt SKP reaalkasvu kui 2017. aasta stabiilsusprogramm. Nimelt ei hõlma komisjoni prognoos käibemaksutõusu (0,9 % SKPst), mis on sätestatud „kaitseklauslina“, et saavutada 2018. aastal eelarve-eesmärgid, samuti kinnitab 2017. aasta stabiilsusprogramm kavatsust seda mitte aktiveerida, täpsustamata alternatiivsete kompensatsioonimeetmete üksikasju. Peale selle osutatakse 2017. aasta stabiilsusprogrammis kavatsusele leida täiendavat ruumi maksukoormuse vähendamiseks.

               (7)

               2017. aasta stabiilsusprogramm osutab, et pagulaste erakorralisel sissevoolul ning 2016. ja 2017. aasta julgeolekumeetmetel on märkimisväärne üldmõju eelarvele, ning programmis esitatakse piisavad tõendid täiendavate eelarvekulude ulatuse ja olemuse kohta. Komisjoni hinnangul ulatusid pagulaste erakorralise sissevoolu ja julgeolekuga seotud meetmete tõttu lubatud lisakulud 2016. aastal vastavalt 0,06 %-ni ja 0,06 %-ni SKPst. 2017. aastal moodustavad pagulaste erakordse sissevooluga seotud rahastamiskõlblikud kulud esialgse hinnangu kohaselt 0,16 % SKPst (7). Lisaks sellele võtsid Itaalia ametiasutused 2017. aastal kasutusele erakorralise sündmuse klausli seoses erakordse seismilisusega. 2017. aastal moodustavad erakordse seismilisusega seotud rahastamiskõlblikud kulud esialgse hinnangu kohaselt 0,18 % SKPst (8). Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted põhimõtteliselt arvestavad selle lisakuluga, sest pagulaste sissevool, terrorismiohu tugevus ja erakordne seismilisus on ebatavalised sündmused, mille mõju Itaalia riigi rahandusele on märkimisväärne, ning keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamine ei seaks ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Seepärast on nõutavat kohandust keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas 2016. aastaks vähendatud 0,12 % võrra SKPst, et võtta arvesse pagulaste ja julgeolekuga seotud lisakulusid. Lõplik hinnang 2017. aasta kohta, sealhulgas rahastamiskõlbliku summa kohta, koostatakse 2018. aasta kevadel, lähtudes Itaalia ametiasutuste esitatud vaatlusandmetest.

               (8)

               2016. aastaks lubati Itaaliale ajutist kõrvalekaldumist nõutavast kohandusest keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas 0,5 % ulatuses SKPst, et võtta arvesse suuri struktuurireforme, millel on positiivne mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele, ning veel 0,25 % SKPst, et võtta arvesse riigi investeerimiskulusid liidu poolt kaasrahastatavatesse projektidesse. Investeerimisklausli üks lubatavuse kriteerium on riiklike investeeringute suurenemine. 2016. aasta täitmisandmed näitasid, et riiklikud investeeringud vähenesid 2016. aastal võrreldes 2015. aastaga 1,6 miljardi euro võrra. Siiski tunnistab nõukogu, et eelmisel aastal olid erilised tegurid, mis piirasid riiklikke investeeringuid. Üks tegur oli ebakindlus seoses üleminekuga uuele riigihangete ja kontsessioonide korrale, mis vaadati läbi kooskõlas 2016. aasta riigipõhiste soovitustega. Ja mis veelgi olulisem, 2016. aastal vähenesid uue programmitöö perioodi alguse tõttu järsult liidu fondide kaudu rahastatud investeeringud, samal ajal kui riigi poolt rahastatud investeerimine veidi suurenes (1,1 miljardi euro võrra). Seepärast, kuna riigi poolt rahastatud investeerimine 2016. aastal suurenes, ja investeerimisklausliga seotud kulud seda ei asendanud, võib lubada Itaaliale ajutist kõrvalekaldumist 0,21 % ulatuses SKPst seoses investeerimisklausliga, mis vastab 2017. aasta stabiilsusprogrammis nimetatud kaasrahastamiskõlblikele riiklikele kuludele. Kui võtta arvesse kogu täiendavat paindlikkust 0,83 % SKPst vastavalt erakorralise sündmuse, struktuurireformi ja investeerimisklauslile, osutab komisjoni 2017. aasta kevadprognoos mõningasele hälbele kohandusest keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas 2016. aastal.

               (9)

               12. juulil 2016 soovitas nõukogu Itaalial saavutada 2017. aastal eelarve kohandamine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas vähemalt 0,6 % SKPst. Vastavalt komisjoni 2017. aasta kevadprognoosile on 2017. aastal ning 2016. ja 2017. aasta peale kokku oht kalduda kohandamisest keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas märkimisväärselt kõrvale. Seda järeldust võiks tõlgendada ka mõningase kõrvalekalde ohuna, kui jätta 2017. aasta nõudest välja ajutine mööndus erakordse sündmuse klauslile seoses pagulaste erakordse sissevooluga ja ennetava investeerimiskavaga riigi territooriumi kaitseks seismilisusega seotud riskide eest (esialgse hinnangu kohaselt kokku 0,34 % SKPst).

               (10)

               2018. aastal, võttes arvesse Itaalia eelarvepositsiooni ja eelkõige võlataset, oodatakse Itaalialt edasist kohandamist keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas, milleks on eelarve struktuurne tasakaal. Stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokkulepitud kohandamismaatriksi kohaselt tähendab asjaomane kohandamine nõuet vähendada esmaseid valitsemissektori netokulusid 2018. aastal vähemalt 0,2 %. See vastab iga-aastasele struktuurilisele kohandamisele vähemalt 0,6 % SKPst. Kui poliitikat ei muudeta, on 2018. aastal oht kalduda nõudest märkimisväärselt kõrvale. Esmapilgul ei saa prognoosida, et Itaalia täidab 2017. ja 2018. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Itaalia peab olema valmis võtma edasisi meetmeid nõuete täitmise tagamiseks 2017. aastal ja et 2018. aastal on vaja täiendavaid meetmeid stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks. Nagu nähakse ette määruses (EÜ) nr 1466/97, tuleks eelarvekavade ja tulemuste hindamisel arvesse võtta liikmesriigi eelarve tasakaalu tsükliliste tingimuste valguses. Nagu on märgitud koos käesolevate riigipõhiste soovitustega avaldatud komisjoni teatises 2017. aasta Euroopa poolaasta kohta, tuleb 2018. aasta eelarvekava hindamisel ja sellele järgneval 2018. aasta eelarvetulemuste hindamisel eesmärgina nõuetekohaselt arvesse võtta sellise eelarvepoliitika seisundi saavutamist, mis aitab kaasa nii majanduse praeguse elavnemise tugevdamisele kui ka Itaalia riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Sellega seoses märgib nõukogu komisjoni kavatsust viia läbi üldine hindamine kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, eelkõige pidades silmas Itaalia tsüklilist olukorda.

               (11)

               Asjaolu tõttu, et Itaalia esmapilgul ei täitnud 2015. aastal võlareeglit, avaldas komisjon 22. veebruaril 2017 ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande, milles järeldas, et „Kui lubatud ajaks ei kehtestata valitsuse poolt hiljemalt 2017. aasta aprillis vastu võtta lubatud täiendavaid, vähemalt 0,2 %-ni SKPst ulatuvaid struktuurimeetmeid, et vähendada 2017. aastal (ja seega 2016. aastal) vahet ennetusliku osa üldise järgimisega, ei saa käesoleva analüüsi hinnangu kohaselt aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/97 määratletud võlakriteeriumi praegu täidetuks lugeda. Otsus selle kohta, kas soovitada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse alustamist, tehakse siiski alles komisjoni 2017. aasta kevadprognoosi põhjal, võttes arvesse 2016. aasta arvandmeid ja Itaalia ametivõimude poolt 2017. aasta veebruaris võetud eelarvealaste kohustuste rakendamist.“ Itaalia valitsus võttis 2017. aasta aprillis vastu nõutud täiendavad konsolideerimismeetmed. Seepärast ei loeta praeguses etapis vajalikuks astuda täiendavaid samme võlakriteeriumi täitmise tagamiseks 2015. aastal. Komisjon hindab võlakriteeriumi täitmist Itaalias uuesti 2017. aasta sügisel 2016. aasta kohta edastatud andmete ja komisjoni 2017. aasta sügisprognoosi alusel, võttes arvesse uut teavet eelarve täitmise kohta 2017. aastal ja 2018. aasta tegelikke eelarvekavasid.

               (12)

               Itaalia kõrge valitsemissektori võla suhe on stabiliseerumas, kuid mitte vähenemas, esmase struktuurse eelarvepositsiooni halvenemise ja praeguste makromajanduslike tingimuste tõttu. Tasemel üle 130 % SKPst tähendab see, et võla teeninduskulude katmiseks on määratud märkimisväärsed sihtotstarbelised vahendid, mis on toimunud rohkem majanduskasvu soodustavate artiklite arvel, näiteks haridus, innovatsioon ja taristu.

               (13)

               Itaalia maksusüsteem ei toeta mitmel põhjusel majanduskasvu ja tõhusust. Hoolimata hiljutisest tagasihoidlikust vähenemisest, püsib tootmistegurite maksukoormus ühena kõrgeimatest liidus. Makse on veelgi võimalik nihutada eelarvele neutraalselt majanduskasvu soodustavamas suunas. Esimene elukohamaks tühistati 2015. aastal, mis oli samm tagasi tõhusama maksustruktuuri saavutamisel. Hoolimata seda iga-aastaselt nõudvatest siseriiklikest õigusaktidest, lükati kauaoodatud maksukulude revisjon edasi, eelkõige seoses vähendatud käibemaksumääradega. Aegunud katastriväärtuste reform kooskõlas jooksvate turuväärtustega on ikka veel pooleli. Madal maksukuulekus ja keerukas maksuseadustik suurendavad maksukuulekate äriühingute ja kodumajapidamiste koormust. Hiljutised meetmed, nagu kohustuslik elektrooniline arveldamine ja eraldi maksmine valitsusasutuste ostude eest, on liikumine õiges suunas. Siiski ei ole elektrooniline arveldamine kohustuslik erasektori arvelduste puhul ning hiljuti tõsteti sularaha kasutamise piiranguid, mistõttu elektroonilise arveldamise kasutamine on kõvasti allpool liidu keskmist, mis on kahjuks maksukuulekusele.

               (14)

               2016. aastal viidi läbi eelarveprotsessi põhjalik reform. Komisjon jätkab reformi rakendamise seiret, mis muudab kulude läbivaatamise eelarveprotsessi veelgi lahutamatumaks osaks.

               (15)

               Itaalia raamtingimusi, avalikku haldust ja ärikeskkonda mõjutab endiselt rida struktuurilisi ebatõhususi. Need ebatõhusused aeglustavad jätkuvalt reformide rakendamist, pärsivad investeeringuid, põhjustavad ebakindlust ja loovad kasutaotlemise võimalusi. Lähiaastatel õigussüsteemi tõhustamiseks läbiviidud tsiviilõiguse süsteemi reformid, mis parandavad kohtuasjade haldamist ja tagavad menetlusdistsipliini, hakkavad üksnes aeglaselt tulemusi näitama. Suureks probleemiks jääb tsiviilkohtumenetluste pikkus. Ehkki pooleliolevates kohtuasjades otsusele jõudmiseks kuluv aeg ning lõpuni menetlemata tsiviil- ja kommertshagide arv on madalamates instantsides veidi vähenenud, on need näitajad kõigis instantsides liidu kõige kõrgemate hulgas. Pooleliolev tsiviilmenetluse reform karmistab veelgi hagide vastuvõetavuskriteeriume, ühtlustab kõigi instantside tsiviilmenetlusi ja pärsib kiuslike hagide esitamist.

               (16)

               Mitu näitajat kinnitavad, et hoolimata siiani läbiviidud reformidest on korruptsioon Itaalias ikka veel suur probleem. Ammu läbiviidud olema pidav korruptsioonivastase võitluse tõhustamiseks mõeldud hagi aegumise reform on 2014. aastast pooleli. Hagi aegumine praegusel kujul põhjustab suure osa juhtumite aegumise pärast esimese instantsi kohtuotsust. Peale selle on korruptsioonivastase võitlusega tegeleva ametiasutuse kasutuses olevad rahalised ja inimressursid piiratud ning ennetav raamistik on endiselt killustatud.

               (17)

               2015. aastal võeti vastu igakülgne avalikku haldust reformiv seadus. See võib parandada avaliku halduse tõhusust ja tulemuslikkust. Ometi on reformi oluliste osade rakendamine ikka veel pooleli pärast konstitutsioonikohtu 2016. aasta novembri otsust, millega kuulutati teatavate rakendusdekreetide vastuvõtmisel järgitav menetlus konstitutsioonivastaseks. Eelkõige puudutab nimetatud otsus reformi kolme olulist valdkonda: kohaliku tasandi avalikud teenused, riiklik tööhõive ja riigile kuuluvad ettevõtted. Kohaliku tasandi avalike teenuste ja avaliku sektori tööhõive reformimiseks haldustasandil on vaja uusi seadusandlikke algatusi, kuna asjaomaste dekreetide tähtaeg aegus 2016. aasta novembris. Riigile kuuluvate ettevõtete puhul on enne kõnealust otsust vastu võetud dekreeti vaja muuta. Reformi eesmärk on vähendada riigile kuuluvate ettevõtete arvu, parandada nende tõhusust ja tagada, et nad toimiksid samadel tingimustel eraettevõtetega. Kavandatud erastamised aitaksid samuti kaasa riigile kuuluvate ettevõtete ratsionaliseerimisele.

               (18)

               Endiselt on ebasoodsad ka konkurentsi raamtingimused. Eelkõige ei ole veel vastu võetud 2015. aasta iga-aastane konkurentsiseadus. Teatavates sektorites püsivad märkimisväärsed konkurentsitõkked. Nendeks sektoriteks on näiteks reguleeritud kutsealad, kontsessioonid, riigihanked ja lubade andmise süsteemid, samuti kohaliku tasandi avalikud teenused, k.a transport. Eelkõige on edusammud ikka veel äärmiselt piiratud avaliku transpordituru, eelkõige valitsuse sõlmitud kontsessioonilepingute alusel tegutsevate raudteede tõhusa, läbipaistva ja konkurentsipõhise toimimise edendamisel. Vastavalt komisjoni väljatöötatud uuele näitajale on piirangute tase Itaalias enamiku analüüsitud elukutsete puhul kõrgem kui liidu kaalutud keskmine. Osana teenuseturgude takistustega tegelemiseks ettenähtud meetmete paketist esitati komisjoni 2017. aasta jaanuari teatises (milles käsitletakse reformisoovitusi seoses kutsealateenuste reguleerimisega) kutsealade kaupa soovitused probleemi lahendamiseks.

               (19)

               Pangandussektoris piirab viivislaenude suur hulk pankade kasumeid ja nende suutlikkust genereerida kapitali sisemiselt. See pärsib laenude kättesaadavust, eelkõige väikefirmadele. Seni tehtud poliitilised algatused ei ole viivislaenusid oluliselt vähendanud. Viivislaenude riikliku tasandi haldamise järelevalvejuhised ei ole lõpuni välja töötatud. Keskmise suurusega ja väiksed pangad on endiselt suurtest krediidiasutustest haavatavamad. Seepärast kavatseb komisjon seirata äriühingu üldjuhtimise reformi rakendamist suurimates ühistupankades (banche popolari) ja väikestes ühistupankades, mis on pangandussüsteemi konsolideerimise alus. Hiljuti on võetud reformimeetmeid, kuid maksejõuetuse ja finantstagatistest tulenevate kohustuste täitmisele pööramise raamistik ei toeta ikka veel piisavalt viivislaenude kiiret lahendamist ja restruktureerimist, eriti väikeste ja mikroettevõtjate puhul. Praegu parlamendis arutlusel olev seaduseelnõu, mille eesmärk on maksejõuetuse ja täitmisele pööramise vahendite ümberkujundamine ja ühtlustamine, võiks aidata üle saada ebatõhusustest ja arendada probleemlaenude järelturgu Itaalias.

               (20)

               Hoolimata olukorra järkjärgulisest paranemisest tööturul reformide toel, on pikaajaline ja noorte töötus endiselt kõrge (2016. aastal vastavalt 6,7 % ja 38 %) ning rohkem kui 1,2 miljonit noort ei õpi ega tööta. Ehkki noortegarantii (9) rakendamine on kõvasti edenenud, on tulemuslikuma ja täieliku rakendamise tagamisega veel probleeme. Noortegarantii raames abi saanud ja kuus kuud pärast noortegarantiist lahkumist ikka veel tööhõives olevate, hariduses osalevate või õpipoisi- või praktikakohal olevate isikute osakaal on üle liidu keskmise. Siiski on sihtrühmani jõudmine endiselt madal ning piirkondadevahelised erinevused tulemustes on jätkuvalt suured. Aktiivse tööturupoliitika, sh tööturu juhtimissüsteemi reform on alles varases faasis ja tööhõivetalitused on veel nõrgad ning piirkondadevahelised erinevused suured. Täiskasvanuõpet ei ole piisavalt arendatud, mis võib mõjutada negatiivselt madala kvalifikatsiooniga isikute tööturutulemusi.

               (21)

               Naiste osalemine tööturul ja nende tööjõupotentsiaal on suures osas ärakasutamata. Naiste tööhõive määr on üks liidu madalamatest. Maksu- ja toetussüsteemide mõningad eripärad pärsivad endiselt leibkonna teiste palgasaajate osalemist tööjõus, samal ajal kui taskukohase lapse- ja vanurite hoiuteenuse kättesaadavus jääb piiratuks, suurte piirkondadevaheliste erinevustega. Isapuhkuse kasutamine on liidus madalaimate hulgas.

               (22)

               Teise taseme kollektiivläbirääkimisi ei kasutata laialdaselt. See pärsib ressursside tõhusat jaotamist ja palkade kohanemisvõimet kohalikele majandustingimustele. Selle põhjuseks on ka kehtivad kollektiivläbirääkimiste raameeskirjad ja tavad, mis piiravad kohaliku tasandi läbirääkimiste kasutamisala. Endiselt ei ole rakendatud sotsiaalpartnerite poolt alates 2014. aasta jaanuarist allkirjastatud lepinguid, milles sätestatakse ametiühingute esindatavuse mõõtmise menetlused ja kriteeriumid, mis vähendaksid ebakindlust tööstussuhetes. Tootlikkusega seotud palgatõstmiste maksusoodustused ei ole osutunud kohaliku tasandi läbirääkimiste kasutamisala laiendamisel eriti tulemuslikuks.

               (23)

               Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olijate osatähtsus on kõvasti üle liidu keskmise, eriti laste ja sisserändaja taustaga inimeste hulgas. Ka selles küsimuses on suured piirkondadevahelised erinevused. Mõningast edu on saavutatud riikliku vaesusevastase võitluse strateegia alal. Hiljuti vastu võetud kaasava sissetuleku kava on positiivne samm ühtse igakülgse vaesusevastase kava loomise suunas. Selle tulemuslikkus sõltub õigest rakendamisest koos piisavate vahendite kasutusele võtmise (k.a erinevate sotsiaaleraldiste ühendamise teel), asjakohase suunamisega majandusliku olukorra hindamise abil ja vahendite prioriteetse eraldamisega lastega peredele ning tõhusate menetlustega kohapeal, nii sissetulekutoetuse andmisel kui ka integreeritud teenuste pakkumisel. Praeguses etapis ei ole selge, kas rahavarudest piisab Itaalia vaesusprobleemi lahendamiseks. Põhilisteks probleemideks jäävad täiendavate vahendite hankimine, järgides samal ajal eelarve-eesmärke, sotsiaalabisüsteemi killustatuse vähendamine, sotsiaalkulude ratsionaliseerimine ja selle praeguse pensionidele suunatud kallutatuse kõrvaldamine.

               (24)

               Komisjon on Euroopa poolaasta (2017) raames Itaalia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2017. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2017. aasta stabiilsusprogrammi ja 2017. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Itaaliale esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Itaalia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada nii liidu üldist majandusjuhtimist.

               (25)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2017. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (10) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

               (26)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes 2017. aasta riikliku reformikava ja 2017. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4,

         SOOVITAB Itaalial võtta aastatel 2017–2018 järgmisi meetmeid:

               1.

               Jätkata 2018. aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetega olulist eelarve kohandamist, võttes arvesse vajadust tugevdada majanduse praegust elavnemist ja tagada Itaalia riigi rahanduse jätkusuutlikkus. Tagada erastamisprogrammi õigeaegne rakendamine ja kasutada juhuslikke tulusid, et vähendada kiiremini valitsemissektori võla suhet SKPsse. Nihutada maksukoormus eelarvele neutraalsel viisil tootmisteguritelt majanduskasvu vähem pärssivatele maksudele, võttes otsustavaid meetmeid maksukulude arvu ja kasutusalade vähendamiseks, reformides ajast maha jäänud katastrisüsteemi ja võttes taas kasutusele esimese elukoha maksu suure sissetulekuga kodumajapidamistele. Laiendada elektroonilise arveldamise ja elektrooniliste maksete kohustuslikku kasutamist.

               2.

               Vähendada tsiviilprotsesside pikkust tõhusa kohtuasjade haldamise ja menetlusdistsipliini tagavate eeskirjadega. Tõhustada võitlust korruptsiooni vastu, eelkõige vaadates läbi hagi aegumise. Viia lõpule riikliku tööhõive reformid ja parandada riigile kuuluvate ettevõtete tõhusust. Võtta kiiresti vastu ja rakendada menetlusel olev konkurentsiseadus ja kõrvaldada allesjäänud konkurentsipiirangud.

               3.

               Kiirendada viivislaenude vähendamist ja tõhustada bilansi puhastamise ja ümberkorraldamise stiimuleid, eelkõige riikliku järelevalve aluste pankade segmendis. Võtta ette maksejõuetuse ja finantstagatistest tulenevate kohustuste täitmisele pööramist reguleeriva raamistiku igakülgne ümberkujundamine.

               4.

               Kaasates sotsiaalpartnereid, tugevdada kollektiivläbirääkimiste raamistikku, et kollektiivlepingutes saaks kohalikke tingimusi paremini arvesse võtta. Tagada tulemuslik aktiivne tööturupoliitika. Lihtsustada leibkonna teise palgasaaja tööleasumist. Ratsionaliseerida sotsiaalsed kulutused ja parandada nende koostist.

      Brüssel, 11. juuli 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         T. TÕNISTE

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  ELT C 92, 24.3.2017, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1174/2011 euroalal esineva ülemäärase makromajandusliku tasakaalustamatuse korrigeerimiseks võetavate täitemeetmete kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 8).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (6)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, mille komisjon on arvutanud ümber ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades, pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist.

      (7)  See summa põhineb 2017. aasta stabiilsusprogrammi hinnangulistel eelarvelistel kogukuludel 0,25 % SKPst, millest on lahutatud ajutised kõrvalekaldumised 0,03 % SKPst ja 0,06 % SKPst, mis on vastavalt 2015. ja 2016. aastal juba välja makstud. Komisjon kuulutas oma arvamuses Itaalia 2017. aasta eelarvekava kohta, et ta on valmis kaaluma täiendavat kõrvalekaldumist pagulaste püsiva erakorralise sissevoolu tõttu Itaaliasse, arvestades ka 2016. aasta oktoobri Euroopa Ülemkogu, kus tunnistati „kõige suurema surve all olevate liikmesriikide viimaste aastate panust, sealhulgas rahalist“.

      (8)  Komisjon oli oma arvamuses Itaalia 2017. aasta eelarvekava kohta seisukohal, et hädaolukordade ohjamiseks mõeldud kulusid ja ennetavat investeerimiskava riigi territooriumi kaitseks seismilisusega seotud riskide eest võib lugeda olemuselt integreerituiks. Lähiaastail loetakse täiendavate võimalike ajutiste kõrvalekaldumiste puhul rahastamiskõlblikeks üksnes positiivseid järkjärgulisi muudatusi nendeks otstarveteks mõeldud vahendites.

      (9)  Nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitus noortegarantii loomise kohta (ELT C 120, 26.4.2013, lk 1).

      (10)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Tšehhi Vabariigi 2013. aasta riiklikku reformikava ning esitatakse nõukogu arvamus Tšehhi Vabariigi 2013. aasta lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/14

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Tšehhi Vabariigi 2013. aasta riiklikku reformikava ning esitatakse nõukogu arvamus Tšehhi Vabariigi 2013. aasta lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/04
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               29. juunil 2012 võtsid liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus tegevusraamistik liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               10. juulil 2012 võttis nõukogu vastu soovituse (3) ("2012. aasta soovitus") Tšehhi Vabariigi 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Tšehhi Vabariigi 2012.–2015. aasta lähenemisprogrammi kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti 28. novembril 2012 võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) (4) põhjal vastu teise häiremehhanismi aruande, milles ei määratletud Tšehhi Vabariiki liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Tšehhi Vabariik esitas 17. aprillil 2013 oma 2013. aasta riikliku reformikava ja 26. aprillil 2013 oma 2012.–2016. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Lähtudes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohaselt lähenemisprogrammile antud hinnangust, on nõukogu arvamusel, et Tšehhi Vabariik on ajavahemikul 2009–2012 vähendanud valitsemissektori eelarve puudujääki 1,4 % (5) SKPst tänu olulistele eelarve konsolideerimise püüdlustele ning praeguste ootuste kohaselt püsib riik ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisel graafikus. Lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Lähenemisprogrammi järgi peaks SKP reaalkasv olema 2013. aastal 0 % ja 2014. aastal 1,2 %, võrreldes komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosis toodud -0,4 protsendiga 2013. aastal ja 1,6 protsendiga 2014. aastal. Lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on hoida valitsemissektori eelarve puudujääk allpool aluslepingus sätestatud kontrollväärtust, mis on 3 % SKPst. Valitsemissektori eelarve puudujäägi eesmärk (2,8 % SKPst 2013. aastal) on kooskõlas nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovituses kehtestatud valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtajaga. Komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori eelarve puudujääk 2013. aastal 2,9 % SKPst ja 2014. aastal 3 % SKPst. Eelarvetulemus võib 2013. aastal osutuda oodatust halvemaks täiendavate korrigeerimiste tõttu ELi vahendite tagasimaksmises. Positiivse poole pealt märgitakse, et telekommunikatsiooni uute sagedusalade kavandatava oksjoniga seotud ühekordsed tulud võivad viia oodatust parema eelarvetulemuseni 2013. aastal.
               Lähenemisprogrammis kinnitatakse eelnevat keskpika perioodi puudujäägieesmärki 1 % SKPst, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. (Ümberarvutatud) struktuurne eelarvepuudujääk peaks prognoosi kohaselt suurenema 2014. aastal 0,3 %, 2015. aastal 0,2 % ja 2016. aastal 0,5 % SKPst; seega ei nähta lähenemisprogrammis ette kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas, mis ei ole kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga. Valitsemissektori kulutuste kasvumäär on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis ettenähtud kulueesmärgiga 2014. aastal, kuid kaldub kõrvale 0,3 % võrra SKPst 2015. aastal ja 0,5 % võrra SKPst 2016. aastal, eeldades paranemist 0,5 % SKPst keskpika perioodi eesmärgi suunas, mis on komisjoni hinnangul asjakohane. Lähenemisprogrammi järgi kasvab võla suhe SKPsse prognoosi kohaselt programmiperioodi vältel jätkuvalt, kuigi aeglustuvas tempos ning saavutab 51,9 % SKPst 2016. aastal.

               (10)

               Kiiret ja kestvat taastumist Tšehhi Vabariigis takistavad avaliku sektori investeeringukulude korduvad kärped. Majanduskasvu soodustavate ja mitmekordistava mõjuga kulutuste tagamine (sealhulgas ELi vahenditest kaasrahastatavad projektid) aitab elavdada majandust ning ühtlasi jõuda lähemale pikaajaliste probleemide lahendamisele. Majanduskasvule võib märkimisväärset mõju avaldada see, kui prioriteediks seatakse kulutused meetmetele, mille eesmärk on suurendada tööhõivet, edendada teadustegevust ja innovatsiooni, haridust, lapsehoiuteenuseid ja infrastruktuuriprojekte. Samal ajal on äärmiselt tähtis tagada selliste kulutuste seaduslikkus, korrektsus ja tõhusus.

               (11)

               Maksureformiga saavutati 2012. aastal tagasihoidlikku edu. Kuigi kinnisvara võõrandamismaksu suurendati, ei tehtud midagi korduvate omandimaksude väga madala taseme tõstmiseks. Loobutud on süsinikdioksiidimaksu kehtestamise plaanidest, samuti kütmiseks kasutatava maagaasi aktsiisist vabastamise tühistamise plaanidest. Energia tegelik maksumäär on allpool ELi keskmist ja sõidukimaksud on endiselt väga madalad. Endiselt on lahendamata struktuursed probleemid töö maksustamisel, mis eriti mõjutab madala sissetulekuga isikuid ja osalise tööajaga töötajaid. Väga vähe tehti selleks, et vähendada erinevusi töövõtjate ja füüsilisest isikute ettevõtjate maksustamises. Tšehhi Vabariigil on arenguruumi ka maksuhalduse tõhususe edasisel tõstmisel. Mis puutub ettevõtte ja üksikisiku tulumaksu, kavatseb valitsus 2015. aastal luua asutuse, mille ainupädevusse kuuluks maksude kogumine; nii saaks maksuhaldust tulemuslikult lihtsustada ja praeguse süsteemi keerukust vähendada. Reformi varjuküljeks on aga see, et üksikisiku tulumaksu, tervishoiu ja sotsiaalmaksete maksubaase ei ühtlustata, mistõttu suur osa reformist tulenevast võimalikust kasust jääb saamata.

               (12)

               Tšehhi Vabariigi mahajäämus jätkusuutlikkuses moodustab 5,0 % SKPst, mis on kõrgem ELi keskmisest. Mahajäämus kajastab suuresti elanikkonna vananemisega seotud prognoositavaid pikaajalisi kulusid, mis tulenevad pensionikulutuste ning tervishoiu ja pikaajalise hooldusega seotud kulude eeldatavast kasvust. Seadusjärgse pensioniea, eriti meeste seadusjärgse pensioniea tõstmise tempo on aeglane. Kui võrreldes kehtivates õigusaktides sätestatuga tõstetaks tegelikku pensioniiga, viies pensioniea või pensionihüvitised paremini vastavusse muutustega oodatavas elueas, tugevdaks see oluliselt süsteemi jätkusuutlikkust. Nimetatud muudatuste täiendamine indekseerimisvalemi läbivaatamise ja selle hindadel põhinevaks muutmisega annaks kokkuhoidu, kui seda rakendataks pikemas perspektiivis.

               (13)

               Vastupidiselt 2012. aasta soovitusele kehtestas valitsus 2013. aastal eelpensioniskeemi, millega antakse võimalus saada pensioni kuni viis aastat enne seadusjärgsesse pensioniikka jõudmist. Eelpensione hakatakse maksma (kolmandast) pensionisambast. Kuid riik toetab nimetatud sammast väga suurel määral otseste kaasmaksete ja maksete maksusoodustuse kaudu. Vaatamata sellele, et valitsuse ootuste kohaselt vastavad skeemile juurdepääsu saamiseks vajalikele kõlblikkuskriteeriumidele vaid vähesed isikud, võimaldab meede soodustatud isikutel varem omandatud riiklikku toetust kasutada eesmärgil, mis on vastuolus pikema tööea soodustamise poliitikaga.

               (14)

               Tervishoiu ja pikaajalise hooldusega seotud kulude eeldatav kasv mõjutab samuti märkimisväärselt elanikkonna vananemisega seotud kulude kasvu ja suurt mahajäämust jätkusuutlikkuses. Viimastel aastatel on Tšehhi Vabariigis viidud ellu reforme, mille eesmärk on parandada tervishoiusüsteemi tõhusat toimimist kulude kokkuhoiu ja turupõhisemate lahenduste kaudu. Kuid probleemid ei ole kadunud. Teiste liikmesriikidega võrreldes kaldub Tšehhi tervishoiusüsteem olema liiga haiglaravikeskne, mis tekitab ebatõhusust. Raviteenuste osutamist kliiniliselt sobivaimal ja kulutasuvaimal viisil saab veel parandada, näiteks suurendades päevakirurgia osakaalu ja vähendades patsientide aktiivravihaiglas viibimise liiga pikka aega.

               (15)

               Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) viimastest prognoosidest ilmneb, et naiste ja meeste tööhõivemäärade täielik ühtlustamine peataks kogu tööjõu prognoositud vähenemise ja suurendaks SKPd elaniku kohta 2030. aastaks lausa 16,5 % võrra. Valitsus esitas 22. mail 2013 eelnõu „lasterühmade” loomise kohta, mida juhiksid elukutselised lapsehoidjad; teenuseosutajatele ja osalevatele perekondadele pakutaks maksusoodustusi. Liigutakse õiges suunas, kuid tegemist on siiski ainult osalise lahendusega lapsehoiuprobleemile. Lapsehoiuvõimaluste jätkuva vähesuse tõttu (eriti alla kolmeaastaste laste puhul) on vaja veelgi suurendada eelarvetoetust eelkooliealiste laste riiklikele hoiuteenustele. Lahendamata on ebasoodsas olukorras olevate inimeste tööturul osalemise ja tööalase konkurentsivõime probleem: on võimalik tõhustada riiklike tööturuasutuste tulemuslikkust.

               (16)

               2012. aasta soovituses avaliku halduse kohta oli eraldi välja toodud vajadus suurendada avaliku halduse tõhusust ja hoogustada võitlust korruptsiooni vastu. Tšehhi 2011.–2012. aasta korruptsioonivastase strateegia kohaste prioriteetsete õigusaktide vastuvõtmisel aga erilist edasiminekut toimunud ei ole. Uuele korruptsioonivastasele strateegiale aastateks 2013–2014, mille valitsus 2013. aasta jaanuaris vastu võttis, peab järgnema oluliste prioriteetsete õigusaktide, näiteks avalike teenistujate seaduse viivitamatu vastuvõtmine. Nimetatud uues seaduses tuleb asjakohaselt eristada poliitilistel kaalutlustel ametissenimetatud isikuid mittepoliitilistest töötajatest, tagada riigiametnike sõltumatus ning luua hästitoimiv teenistuskäigu süsteem, mis vähendaks suurt kaadrivoolavust. Tšehhi Vabariik on teinud olulisi edusamme 2012. aasta aprillis jõustunud riigihangete seaduse rakendamisel. Kuid kohalikud ametiasutused on teada andnud riigihangete seaduse rakendamisel tekkinud raskustest. Mis puutub ELi vahendite rakendamisse, viidi suurem osa tegevuskavas esitatud juhtimis- ja kontrollisüsteemide tugevdamise meetmetest ellu 2012. aasta lõpuks. Tšehhi ametiasutused peavad siiski tagama pideva järelevalve tegevuskava rakendamise üle.

               (17)

               Kohustusliku hariduse tasandil on Tšehhi õpilaste tulemused rahvusvahelises võrdluses suhteliselt keskpärased. Matemaatikas ja loodusteadustes on haridustulemused aja jooksul aga kiiresti halvenenud. Tšehhi ametiasutused on olukorrale reageerinud meetmetega, mille abil töötataks välja hariduse miinimumstandardid, mida kasutataks õpilaste üleriigiliseks eksamineerimiseks. Kuid välja tuleks töötada veel integreeritum süsteem, mis tagaks, et eksamid halvasti sooritanud õpilased, õpetajad ja koolid saavad süstemaatilist toetust; see aitaks reformi abil saavutada paremaid tulemusi. Tšehhi kõrgharidussüsteemi ees seisev peamine väljakutse on kindlustada, et aina suureneval hulgal üliõpilastel on olemas tööturul edu saavutamiseks vajalikud oskused. Arutusel on kõrgkooli seaduse muutmine, et kehtestada diferentseeritud rahastamiskord ja parandada akrediteerimist. Tegemist on oluliste ja ambitsioonikate ettepanekutega, ehkki nende tegelik mõju sõltub reformi lõplikust ülesehitusest. Ametiasutustel on kavas vastu võtta ka muudetud hindamisstandardid teadusasutuste rahastamise jaoks. Kvaliteedinäitajate osakaalu suurendamine, sealhulgas koostöö tõhustamine ettevõtlussektoriga, aitaks Tšehhi teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemil saavutada kõrgema pädevustaseme.

               (18)

               Tšehhi Vabariik kuulub nende liidu liikmesriikide hulka, kus on kõige enam reguleeritud kutsealasid. 2012. aastal viidi läbi avalik konsultatsioon kutsealade reguleeriva raamistiku läbivaatamise kohta; selle tulemusi esitletakse 2013. aastal. Tegemist on olulise sammuga takistuste vähendamisel või kõrvaldamisel nende kutsealade puhul, mille reguleerimine ei ole osutunud vajalikuks või on leitud olevat ülemäärane (sealhulgas kohustusliku praktika pikkus) ja hõlpsam juurdepääs sellistele kutsealadele võib suurendada tööhõivet ja majanduskasvu. Viimastel aastatel toimunud arengule vaatamata on Tšehhi Vabariigi energiamahukus endiselt üks liidu suurimaid ning hoonete energiatõhusus on madal.

               (19)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Tšehhi Vabariigi majanduspoliitikat. Hinnatud on riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Tšehhi Vabariigi eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse liidu tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1–7.

               (20)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1,

         SOOVITAB Tšehhi Vabariigil võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Täita 2013. aasta eelarve vastavalt kavandatule, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2013. aastal jätkusuutlikul viisil ja saavutada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohastes nõukogu soovitustes täpsustatud struktuuriline kohandamine. Aastaks 2014 ja pärast seda tugevdada ja rangelt rakendada eelarvestrateegiat, mida toetavad küllaldaselt konkreetsed meetmed, et tagada piisavad fiskaalmeetmed vajalike edusammude tegemiseks keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel. Seada prioriteediks majanduskasvu soosivad kulutused, sealhulgas õigeaegselt lõpetada pooleliolevad projektid, mida kaasrahastatakse ELi vahenditest praeguse finantsraamistiku kohaselt.

               2.

               Vähendada tööjõu maksustamise kõrget taset, viies maksustamise üle valdkondadesse, mis majanduskasvu vähem pärsivad, näiteks korduvad eluasememaksud ja sõidukimaksud. Veelgi vähendada erinevusi töövõtjate ja füüsilisest isikute ettevõtjate maksustamises. Parandada maksukohustuste täitmist ja vähendada nõuete täitmisest tulenevaid kulusid, luues asutuse, mille ainupädevusse kuuluks maksude kogumine ning ühtlustada üksikisiku tulumaksu, sotsiaalmaksete ja tervishoiumaksete maksubaasid.

               3.

               Tõsta tegelikku pensionile jäämise iga, viies pensioniea või pensionihüvitised vastavusse muutustega oodatavas elueas ning muuta indekseerimismehhanismi. Lisada pensioniea tõstmisele meetmed, millega soodustatakse eakate töötajate tööhõivet, et tõsta tööturult väljumise iga ja vähendada ennetähtaegselt tööturult lahkumise võimalusi. Eelkõige lõpetada eelpensioniskeemi riiklik toetamine. Võtta meetmeid tervishoiukulude kulutasuvuse oluliseks suurendamiseks, eriti haiglaravis.

               4.

               Teha täiendavaid jõupingutusi riiklike tööturuasutuste tõhususe ja tulemuslikkuse parandamiseks. Suurendada märkimisväärselt lapsehoiuteenuste kättesaadavust eelkõige kuni kolmeaastaste laste puhul, kaasates ka romade lapsed, võttes selleks vastu lastehoiuteenuste seaduse ja rakendades seda ning tõstes nii riiklike kui eraõiguslike lastehoiuteenuste suutlikkust.

               5.

               Tagada 2013.–2014. aasta korruptsioonivastase strateegia elluviimine. Võtta vastu avalike teenistujate seadus, millega tagataks stabiilne, tõhus ja professionaalne riigi haldamise teenus. Parandada ELi vahendite haldamist, pidades silmas 2014-2020 programmiperioodi. Suurendada riigihangete mahtu kohalikul ja piirkondlikul tasandil.

               6.

               Luua kohustusliku hariduse hindamise ulatuslik raamistik ja võtta sihipäraseid meetmeid nende koolide toetamiseks, mille haridustulemused on kehvad. Võtta vastu meetmed akrediteerimise ja kõrghariduse rahastamise parandamiseks. Suurendada teadusasutuste tulemuspõhise rahastamise osakaalu.

               7.

               Käimasolevale läbivaatamisele tuginedes jätkata tööd reguleeritud kutsealasid käsitleva reformiga, vähendades tõkkeid ja tegevuspiiranguid kutsealadele sisenemisel või kaotades need juhul, kui need on põhjendamatud. Võtta lisameetmeid energiatõhususe parandamiseks hoone- ja tööstussektoris.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (3)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 17.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  2012. aasta valitsemissektori eelarve puudujääk hõlmab kirikutele makstavat rahalist kompensatsiooni käsitleva seaduse vastuvõtmisest tulenevat ühekordset puudujääki suurendavat mõju (1,5 % SKPst).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus,  8. mai 2006 , ühenduse sadamates seisvatel laevadel kaldalt tuleva elektri kasutamise edendamise kohta   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               12.5.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 125/38

      KOMISJONI SOOVITUS,
   8. mai 2006,
   ühenduse sadamates seisvatel laevadel kaldalt tuleva elektri kasutamise edendamise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2006/339/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Novembris 2002 võttis komisjon vastu teatise Euroopa Parlamendile ja nõukogule Euroopa Liidu merelaevadest lähtuva õhusaasteainete heite vähendamise strateegia kohta, (1) millega sadamavaldajatele tungivalt soovitatakse, et nad nõuaksid, ergutaksid või hõlbustaksid kaldalt tuleva elektri kasutamist sadamas seisvate laevade jaoks.

               (2)

               Euroopa Parlamendi 4. detsembri 2003. aasta resolutsiooniga (2) kõnealuse strateegia kohta juhiti tähelepanu sellele, et kaldalt tuleva elektri kasutamist saaks hõlbustada aruandega positiivsete näidete ning tulude ja kulude kohta.

               (3)

               Nõukogu 22. detsembri 2003. aasta järeldustega (3) kõnealuse strateegia kohta tõdeti, et rahvusvahelisel tasandil ei ole kõiki keskkonnaprobleeme vajalikul määral arvestatud ning eriti vajab edasist arvesse võtmist merelaevade tekitatud tahkete osakeste ning osooni ja selle lähteainete kontsentratsioon välisõhus.

               (4)

               Seoses oma teatisega programmi kohta “Puhas õhk Euroopale (CAFE): õhukvaliteedi temaatiline strateegia” (4) vaatas komisjon uuesti läbi laevadest lähtuva õhusaasteainete kontsentratsiooni välisõhus ja leidis, et eriti sadamapiirkondades on see märkimisväärne. Mõnes sadamapiirkonnas võib laevadest lähtuvate heidete tõttu olla ohtu seatud õhukvaliteedi normide saavutamine.

               (5)

               CAFE-programmi jooksul tõdeti, et laevadest lähtuvate heidete vähendamine on võrreldes muudes valdkondades võetavate edasiste meetmetega üha tasuvam. Sadamas seisvate laevade saasteainete heiteid saab vähendada vaid laevamootorite ja heitgaaside osas võetavate meetmete või kaldalt tuleva elektri kasutamisega.

               (6)

               Laevamootorite heitkoguseid reguleeritakse rahvusvahelisel tasandil Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) normidega. Ühenduse sadamate õhukvaliteedi probleemide lahendamiseks ei ole kõnealuste normide edasiarendamine olnud piisav.

               (7)

               Nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/32/EÜ (mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes ja millega muudetakse direktiivi 93/12/EMÜ) (5) artikliga 4b vabastatakse laevad, mille kõik mootorid lülitatakse sadamates seistes välja ja milles kasutatakse kaldalt tulevat elektrit, nõudest kasutada 0,1-protsendilise väävlisisaldusega laevakütust.

               (8)

               Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiviga 2003/96/EÜ (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik) (6) lubatakse liikmesriikidel teatavatel tingimustel kohaldada elektrienergia maksustamise täielikku või osalist vabastamist või vähendamist,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Liikmesriigid peaksid arvesse võtma kaldalt tuleva elektri kasutamist sadamates seisvate laevade jaoks, eriti sadamates, kus õhusaaste piirnormid on ületatud või kus avalikkus on väljendanud pahameelt kõrge mürataseme pärast, eriti elamupiirkondade lähedal asuvates sadamates.

               2.

               Liikmesriigid peaksid arvestama lisas ette nähtud juhiseid eri laevaliikide, liinide ja sadamate jaoks, et vähendada heiteid kaldalt tuleva elektri kulutasuvuse ja tegeliku kasutusega. Siiski tuleks keskkonnatulusid ja kulutasuvust hinnata iga juhtumi puhul eraldi.

               3.

               Liikmesriigid peaksid töötama Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni juures (IMO) rahvusvahelise laevade põhjustatava merereostuse vältimise konventsiooni (MARPOLi konventsioon) käimasoleva läbivaatamise raames selles suunas, et pooleliolevat tööd arvesse võttes edendada kaldalt tuleva elektriühenduse arendamise ühtlustatud rahvusvahelisi norme.

               4.

               Liikmesriigid peaksid ühenduse õigusaktides ette nähtud võimalusi ära kasutades kaaluma laevandusettevõtjatele majanduslike stiimulite pakkumist, et nad kasutaksid laevades kaldalt tulevat elektrit.

               5.

               Liikmesriigid peaksid kaldalt tuleva elektri osas parandama sadamapiirkondade eest vastutavate kohalike omavalitsuste, veeteede ametite, sadama valdajate, klassifikatsiooniühingute ja tootmisharu ühenduste teadlikkust.

               6.

               Liikmesriigid peaksid julgustama sadamavaldajaid ja tööstusettevõtjaid vahetama kaldalt tuleva elektri ja selle teenuse ühtlustatud menetluse alaseid parimaid tavasid.

               7.

               Liikmesriigid peaksid komisjoni teavitama sadamate laevadest lähtuvate heidete vähendamise kavandatavatest meetmetest, eriti nendes sadamates, kus õhusaaste piirnormid on ületatud.

      Brüssel, 8. mai 2006

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  KOM(2002) 595 (lõplik).

      (2)  ELT C 89 E, 14.4.2004, lk 107.

      (3)  ELT C 8, 13.1.2004, lk 3.

      (4)  KOM(2001) 245 (lõplik).

      (5)  EÜT L 121, 11.5.1999, lk 13. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2005/33/EÜ (ELT L 191, 22.7.2005, lk 59).

      (6)  ELT L 283, 31.10.2003, lk 51. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/75/EÜ (ELT L 157, 30.4.2004, lk 100).

      LISA
      KOKKUVÕTLIK TEAVE KALDALT TULEVA ELEKTRI KOHTA
      Käesoleva lisaga antakse asjakohast teavet kaldalt tuleva elektri kulude ja tulude kohta. Üksikasjalikumat teavet saab komisjoni viimasest aruandest – teenindusleping laevadest lähtuvate heidete määramiseks, vähendamiseks ja turupõhised vahendid: kaldalt tulev elekter. (1) Heidete ja kulude arvandmed on antud merelaevade kohta, kuid need kehtivad ka siseveelaevade kohta.
      1.   Tehnilised nõuded – tavaline konfigurastioon
      Allpool oleval joonisel on skemaatiliselt kujutatud kaldalt tuleva elektriühenduse tavalised nõuded. Olenevalt laevast ja kaist on võimalikud ka muud konfiguratsioonid. Rahvusvaheline elektrikomisjon (The International Electrical Commission) ja rahvusvaheline klassifikatsiooniühingute assotsiatsioon (International Association of Classification Societies) töötavad praegu välja tööstusstandardeid, mida Rahvusvaheline Mereorganisatsioon võib tulevikus arvesse võtta.

                  1)

                  Ühendus riikliku elektrivõrguga (20–100 kV) läbi kohaliku alajaama, kus elektrit transformeeritakse 6–20 kV.

                  2)

                  6–20 kV kaablid elektri edastamiseks alajaamast sadamaterminali.

                  3)

                  Vajaduse korral elektri muundamine. (Elektrivõrgu sagedus ühenduses on tavaliselt 50 Hz. Laeval, millele on ette nähtud 60 Hz elektrisagedus, on võimalik kasutada 50 Hz sagedusega elektrit näiteks pardavalgustuse ja kütmise, kuid mitte mootoriga töötavate seadmete, nagu pumpade, vintside ja kraanade jaoks. Seepärast on vaja 60 Hz sagedusega elektrit kasutava laeva jaoks kaldalt tulev 50 Hz sagedusega elekter muundada 60 Hz sagedusega elektriks).

                  4)

                  Elektrikaablid terminali. Need võib paigaldada maa-alustesse olemasolevatesse või uutesse torudesse.

                  5)

                  Kaablitrummelsüsteem kõrgepingekaablite teisaldamisel. Selle võib ehitada kaile kaablitrumli, taaveti ja raami toetamiseks. Taavetit ja raami võib kasutada kaablite laevale tõstmiseks ja allalaskmiseks. Kaablitrumli ja raami saab elektromehhaaniliselt tööle panna ja juhtida.

                  6)

                  Pistikupesa laeva pardal ühenduskaabli jaoks.

                  7)

                  Trafo laeva pardal kõrgepinge-elektri 400-voldiseks teisendamiseks.

                  8)

                  Kogu laev on varustatud kaldalt tuleva elektriga, abimootorid võib välja lülitada.

            2.   Tulud – heidete vähendamine
      Kaldalt tulev elekter on kohaliku õhukvaliteedi parandamise võimalus. Sellest tulenevad eelised sõltuvad eri teguritest. Käesoleva soovituse jaoks läbi viidud mõju hindamisega selgitatakse, missuguseid eeliseid on ELis võimalik saavutada selle võimaluse laialdasema kasutamisega. Erinevaid olusid silmas pidades on enne iga rajatise ehitamist vajalik läbi viia tulude-kulude analüüs.
      500 kai ja keskmise suurusega laevamootori mõju hindamise alusel selgitati õhusaasteainete heite vähenemist. Laevakütuse väävlisisaldus on tulude mõjutamise oluline faktor. Alates 2010. aastast kehtivad ühenduse õigusaktide kohaselt rangemad piirnormid sadamas seisvatel laevadel kasutatava laevakütuse väävlisisalduse kohta. Seepärast lähtuvad näited 2,7-protsendilisest ja 0,1-protsendilisest väävlisisaldusest. Ilmnes, et kaldalt tuleva elektri kasutamine tähendaks 2,7-protsendilise väävlisisaldusega laevakütuse kasutamise puhul rahalist eelist 252–708 miljonit eurot aastas ja 0,1-protsendilise väävlisisaldusega laevakütuse kasutamise puhul 103–284 miljonit eurot aastas. Õhusaasteainete heite vähenemise tagajärjena on seejuures arvesse võetud inimeste paremat tervist ja väiksemat varalist kahju. (2)

      Kõnealused arvandmed ei kajasta muid tulusid, mis kaasnevad kaldalt tulevale elektrile ümberlülitamisega. Süsinikdioksiidi (CO2) heited vähenevad rohkem kui 50 % võrra, süsinikmonooksiidi (CO) heited umbes 99 % ja lämmastikoksiidi heited (N20) rohkem kui 50 % võrra. See vähendab abimootoritest tulenevat vibratsiooni ja müra (mootorite vahetus läheduses mõõdetud 90–120 dB), mistõttu paranevad laevamehaanikute töötingimused.
      3.   Kulud – kapitalikulud ja ekspluatatsioonikulud
      Kaldalt tuleva elektriühenduse sisseseadmise ja kasutamise kulud on vaja sadama ja laeva vahel ära jagada ning need võivad olemasoleva infrastruktuuri (eriti sadamates) tõttu olla väga erinevad. Mõju hindamise käigus arvutati iga-aastased kulud keskmise kaikoha ja nii uute kui ka hiljem eri suurusega abimootoritega varustatud laevade kohta. Tulemused on esitatud tabelis 1.
      Seejuures nähtub, et suuremate abimootoritega laevade üldkulud on suuremast heitesaaste vähendamisest tulenevalt palju väiksemad. Kulud on palju väiksemad ka siis, kui uued laevad on kaldalt tuleva elektri saamiseks juba vastavalt ehitatud, selle asemel et neid hiljem hakata ümber ehitama. Laeva kuludest moodustavad märkimisväärse osa kütuse- ja elektrikulud. Kütusehinnad on erinevad, kuid väiksema väävlisisaldusega kütus on kallim kui suurema väävlisisaldusega kütus. Sadamas seisvate laevade elektrienergia maksustamise vähendamine võiks veelgi soodustada kaldalt tuleva elektri kasutamist laevadel.
      Tabel 1

                  LAEVA TÜÜP
                  abimootori suurus

                  Iga-aastased süsteemi üldkulud

                  maksudega
                  madal kütuse hind

                  maksudeta
                  kõrge kütuse hind

                  (eurot/kaikoht aastas)

                  (eurot/kaikoht aastas)

                  UUS

                  väike

                  164 659

                  82 315

                  keskmine

                  269 416

                  39 904

                  suur

                  521 630

                  –72 298

                  ÜMBEREHITATUD

                  väike

                  202 783

                  120 439

                  keskmine

                  324 402

                  94 890

                  suur

                  617 999

                  24 071

            4.   Tulude ja kulude võrdlus
      500 kaikoha kohta nelja saasteaine vähendamise aastased rahalised tulud on 0,1-protsendilise väävlisisaldusega laevakütuse kasutamise puhul hinnanguliselt 103–284 miljonit eurot ja 2,7-protsendilise väävlisisaldusega laevakütuse kasutamise puhul 252–708 miljonit eurot. Kokkuhoiupotentsiaali vahemik sõltub erinevatest metoodilistest teguritest, sealhulgas keskmise eluea eeldatavast pikkusest. Täpsemaid üksikasju saab teada õhusaaste temaatilise strateegia (3) mõju hinnangust.
      Tabelis 1 esitatud iga-aastased üldsüsteemi kulud kaikoha kohta sõltuvad kolmest tegurist – laevamootorite suurusest, uue laeva varustatusest või vana laeva ümberehitamisest ning laeva elektri- ja kütusekuludest. Mõju hinnang näitab, et kaldalt tulevat elektrit kasutavate laevade kulud on eeldatavalt igal aastal 185 miljoni euro võrra suuremad kui laevakütust kasutavate laevade omad, võttes aluseks 500 kaikohta, madalaid kütusehindu ja laevade elektrienergia täielikku maksustamist. Kui aga võetakse aluseks kõrgemad kütusehinnad ja elektrienergia maksustamisest täielik vabastamine, siis väheneksid üldkulud 80 % (ligikaudu 34 miljonit eurot aastas).
      Need arvandmed näitavad, et kaldalt tuleva elektri tulud kaaluvad paljudes oludes kulud üles. Paljudel juhtudel ületavad tulud kulusid mitmekordselt.
      5.   Järeldus
      Kaldalt tuleva elektri tulud ja kulud erinevad oluliselt olemasoleva konfiguratsiooni, sadama asukoha, kaikoha ja laeva tõttu. Seepärast tuleb kulutasuvust analüüsida eraldi iga üksikjuhtumi puhul; tuleb edasi töötada ka otse laevamootoritest lähtuvate heidete vähendamise suunas.
      Ökoloogilises mõttes on kaldalt tuleva elektriga võimalik saavutada suuremat heidete vähendamist (eriti NOx ja tahkete osakeste heidete puhul) kui nõudega lülituda ümber kuni 0,1-protsendilise väävlisisaldusega laevakütuse kasutamisele (nagu nõutakse alates 2010. aastast vastavalt direktiivile 2005/33/EÜ). Seepärast on seda vaja silmas pidada eriti nendes sadamates, kus laevade NOx ja tahkete osakeste heited muudavad kohaliku õhu kvaliteedi niivõrd halvaks, et osooni ja selle osakeste piirväärtused välisõhus on ületatud.
      Arvandmete põhjal on võimalik üldiselt järeldada, et suuremate mootoritega korrapäraselt samas sadamas peatuvatel laevadel kaldalt tuleva elektri kasutamine on ökoloogiliselt ja majanduslikult eelistatum kui 0,1-protsendilise väävlisisaldusega laevakütuse kasutamine. Majanduslikus mõttes on säästlikum, kui uued laevad, mis peatuvad korrapäraselt samas sadamas, kasutavad kaldalt tulevat elektrit võrreldes väiksema väävlisisaldusega laevakütuse kasutamisega, eelkõige – aga mitte ainult siis – kui vähendatakse elektrimaksu, nagu on võimalik direktiivi 2003/96/EÜ kohaselt. Liikmesriigid ja kohalikud omavalitsused võivad kasutada ka teisi võimalusi, et julgustada sadamavaldajaid kaldalt tuleva elektri infrastruktuuri investeerima ja nende kasutamist tagama.

         (1)  Lisateave: http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/pdf/task2_shore-side.pdf

         (2)  Vt http://europa.eu.int/comm/environment/air/cafe/activities/pdf/cafe_cba_externalities.pdf (lk 4). Arvväärtused on riiklikud keskmised (linna- ja maapiirkonnad koos), mille tõttu eelised linna keskustes asuvate sadamate kohta võivad olla suuremad.

         (3)  SEK(2005) 1133.


				|

		52013DC0365

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Leedu 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta /* COM/2013/0365 final */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Leedu 2013. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitusi[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
olles konsulteerinud majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive
strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime
suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;[4] mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       29. juunil 2012 võtsid
riigipead ja valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise
kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik liikmesriikide, ELi ja euroala
tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja
poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide
tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.
(4)       6. juulil 2012 võttis nõukogu
vastu soovituse Leedu 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse
Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta.
(5)       28. novembril 2012 võttis
komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi[5] ning see sündmus märkis 2013.
aasta majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta algust. Samuti 28.
novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 põhjal vastu
häiremehhanismi aruande[6],
milles liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida, ei
nimetatud Leedut.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 14.
märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve
konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused,
edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       9. aprillil 2013 esitas Leedu
oma ajakohastatud 2012. aasta riikliku reformikava ning 26. aprillil 2013 oma
lähenemisprogrammi aastateks 2013–2016. Selleks et võtta arvesse nende kahe
programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(8)       Lähtudes 2013. aasta
lähenemisprogrammile määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel antud hinnangust, on
nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium on usutav ja üldjoontes kooskõlas komisjoni
kevadises prognoosis esitatud hinnanguga. Alates 2009. aastast toimunud eelarve
ulatusliku konsolideerimise tulemusena on valitsemissektori eelarvepuudujääk
aastaks 2012 vähenenud 3,2 %-ni SKP-st, mida peetakse piisavaks, et tühistada
ülemäärase eelarvepuudujäägi otsus, võttes arvesse süsteemse pensionireformi
kulusid. Eelarvepuudujäägi vähenemine põhines mingil määral ka stabiilsel
majanduskasvul ja kulutuste ajutisel külmutamisel. Programmis on keskpika
perioodi eesmärk muudetud +0,5 protsendilt -1,0 protsendile, kuid see on siiski
vastavuses stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärkidega. Programmis visandatud eelarvestrateegias
seatakse sihiks täita keskpika perioodi eesmärk aastaks 2016.  Lähtudes
(ümberarvutatud) struktuursest eelarvepositsioonist, on iga-aastane liikumine
keskpika perioodi eesmärgi täitmise poole, mida väljendatakse struktuurse
positsiooni seisukohast, üle 0,5 % SKPst. Programmiperioodi kulutuste sihttaset
järgitakse. Kohanduste tegemisel on raskuspunkt jäänud mõnevõrra perioodi
algupoolde ja peamiselt tuginetakse kulutuste piiramisele, kuid ainult
osaliselt toetavad seda konkreetsed meetmed, sealhulgas ühekordsed meetmed, mis
on vahel täpsustamata. Komisjoni prognoosi kohaselt on struktuurikohandus
aastatel 2013 ja 2014 vastavalt 0,3 ja 0,0 SKP-st ning jääb seega allapoole
nõutavat taset, mis on 0,5 % SKP-st. See seab kahtluse alla programmi tulemuslikkuse
kohandamise alal. Täiendavaid konsolideerimismeetmeid ei ole seni veel kindlaks
määratud ning kaaluda tuleks struktuurseid reforme, sealhulgas üleminekut
tulupõhistele meetmetele. Valitsemissektori võlatase on alla 60 % SKP-st:
2012. aastal oli see 40,7 % ja peaks programmiperioodi kestel mõnevõrra
vähenema. Kui lähenemisprogrammis on prognoositud, et võlatase väheneb 2013.
aastal 39,7 %-ni ja 2016. aastaks koguni 34,5 %-ni, siis komisjoni
prognooside kohaselt peaks see 2013. aastal langema 40,1 %-ni SKP-st ning
2014. aastal 39,4 %-ni. Need erinevused on tingitud eelkõige sellest, et
lähenemisprogrammis on eeldatud madalamat eelarvepuudujääki.
(9)       Ehkki Leedu olukord seoses
eelarvepuudujäägiga on aastate jooksul paranenud, puudub tal endiselt ebasoodsatele
majandusšokkidele reageerimiseks piisav eelarvepoliitiline manööverdamisruum.
Siiski on ruumi muuta maksusüsteemi vähem moonutusi põhjustavaks ja suurendada
maksukuulekust. Leedus on jätkuvalt ELi kõige madalam maksude suhe SKPsse ja
konsolideerimine on keskendunud peamiselt kulude poolele. On veel ruumi, et
otsida täiendavaid maksutulu allikaid, mis kahjustavad majanduskasvu kõige
vähem, näiteks keskkonnamaksud ja korduvad kinnisvaramaksud. Ehkki Leedu on
astunud samme, et suurendada korduvatelt omandimaksudelt laekuvaid tulusid,
paistab siiski, et selles valdkonnas võiks rohkem ära teha. Leedu
keskkonnamaksudest saadavad tulud on vähenemas ja olid 2011. aastal ELis
eelviimasel kohal, mis oli muu hulgas tingitud ELi kõige madalamast
transpordimaksude tasemest. See ei soosi Leedu majanduse suure energiamahukuse
vähendamist. Samal ajal tuleks eelarve konsolideerimisel käsitada
prioriteetsena majanduskasvu soodustavaid kulutusi, näiteks teadus- ja
hariduskulutusi. Eelarveraamistikku tugevdavate seaduste rakendamine on edasi
lükkunud. Leedu eelarveraamistik ei ole suure majanduskasvu aastatel suutnud
vältida protsüklilist eelarvepoliitikat ning reeglid ei ole piisavalt siduvad.
On vaja parandada eelarvemenetluse järelevalvet, aruandekohustust ja eelarve täitmist
ning muuta keskpika perioodi raamistik siduvamaks.
(10)     Demograafiline areng paneb
Leedu eelarve pikaajalise jätkusuutlikkuse proovile. Seetõttu on endiselt
oluline laiaulatuslik pensionireform, mis seab sihiks niihästi pensionide
jätkusuutlikkuse kui ka piisavuse. Pensionide piisavus on probleem ning eakam
osa rahvastikust on suures vaesuse ja tõrjutuse riskis. 2012. aasta
pensionikogumissüsteemi reform soodustab teise samba pensioni kogumist
riigieelarvest antavate rahaliste stiimulitega. Reformiga on ühtlasi
kehtestatud võimalus loobuda üleminekuperioodi jooksul erapensioni kogumisest
ja pöörduda tagasi riiklikku sotsiaalkindlustusfondi, samuti pensioniea
järkjärguline tõstmine. Reform jõustub 1. jaanuaril 2014. Need on olulised, ent
üksikud sammud õiges suunas, vaja on aga suuremaid muudatusi, eelkõige esimeses
pensionisambas. Lisaks on vaja meetmeid, mis edendavad eakate töötajate
tööalast konkurentsivõimet ja eakate vajadustele kohandatud töökeskkonda.
(11)     Võitlus tööpuudusega ja madal
tööturul osalemise määr on jätkuvalt olulised lahendamist vajavad probleemid.
Kõrge töötuse määr on seadnud löögi alla eelkõige noored ja lihttöölised.
Tööturu nõudmiste ja töötajate ametioskuste lahknevus tuli eriti teravalt esile
kriisi ajal ja on üha süvenev probleem, mis viitab haridus- ja tööturupoliitika
struktuursetele puudustele. Sellest tulenevat kvalifitseeritud tööjõu puudust
süvendas veelgi suur väljaränne. Seega on vaja täiendavaid meetmeid, et
parandada tööjõuturu paindlikkust ja suurendada tööturul osalemist, eriti
noorte, lihttööliste ja eakamate töötajate hulgas. Üldine aktiivsete
tööturumeetmetega hõlmatus ja rahaeraldised iga üksikmeetme kohta on endiselt
ebapiisavad ning madala kvalifikatsiooniga töötajatele ja pikaajalistele
töötutele mõeldud meetmed on halvasti suunatud. Tööõiguse põhjalik
läbivaatamine ja sotsiaalpartnerite kaasamine sellesse protsessi võiks aidata
leida tarbetuid kitsendusi ja haldustakistusi, mis mõjutavad paindlikke
lepingulisi suhteid, vallandamiseeskirju ja paindlikku tööajakorraldust. Et
tagada parem üleminek hariduse omandamiselt tööturule, võiks õpipoisiõppe ja
internatuuri muuta atraktiivsemaks.
(12)     Vaesus ja sotsiaalne tõrjutus
on endiselt murettekitavalt suur. Eelkõige tekitab meelehärmi laste vaesuse
kasv. 2012. aastal alustati rahalise sotsiaalabi reformi meetmeid, mille
eesmärk on suurendada töötamisstiimuleid (pikaajalistele töötutele suunatud
töötajatoetused, mitteaktiivsete tööealiste isikute sotsiaaltoetuste
järkjärguline vähendamine) ja vähendada vaesust. Viies omavalitsuses toimunud
katseprojekt andis muljet avaldavaid tulemusi kulude kokkuhoiu alal ja
võimaldas abi paremini sihtgruppidele suunata. Nüüd on vaja luua
järelevalvesüsteem, et hinnata selle tõhusust ja mõju vaesuse ja tõrjutuse
vastu võitlemisel. Reform tuleks siduda ka aktiveerimismeetmetega, mis
suurendavad tööturul osalemist, eelkõige pikaajaliste sotsiaaltoetuse saajate
hulgas. Vaesuse vähendamiseks võetud meetmed hõlmavad sotsiaaltoetuste laiemat
katvust ja uut toetussumma arvutamise meetodit. Lisaks tõsteti 1. jaanuarist
2013 miinimumpalka 18 %, mis võib aidata vähendada tööturult eemalejäämise
lõksu ja palgavaesust. Ent need meetmed paistavad olevat ebapiisavad,
arvestades probleemi suurust, mingit terviklikku strateegiat või tegevuskava
vaesuse vastu võitlemiseks aga pole.
(13)     Alates 2010. aastast on
valitsus läbi viinud riigi omanduses olevate ettevõtete ulatuslikku reformi.
Reform on asjakohane ja tõsiselt võetav ning hõlmab nii seadusandlikke kui ka
organisatoorseid muudatusi. Reformi regulatiivsed aspektid on kehtestatud ja
saavutatud on ulatuslik aruandlusnõuete täitmine. Nüüd seisab ees ülesanne
vältida huvide konflikte regulatiivsete ja mitteregulatiivsete ülesannete vahel
ning teha vahet riigi omanduses olevate ettevõtete äritegevuse ja mitteärilise
tegevuse vahel. Kui reform on täies ulatuses rakendunud, võib see aidata
suurendada konkurentsivõimet ja majanduskasvu. Seega on täitmise järelevalve
otsustava tähtsusega.
(14)     Elektri- ja gaasiühendused naabritega on endiselt vähearenenud. Selle
tulemusena on konkurents energiasektoris väga piiratud ja energiahinnad kõrged.
Lisaks on energiatõhusus jätkuvalt probleem. Ka hoonete renoveerimise alal on
edenemine olnud loid, sealhulgas JESSICA haldusfondi raames tehtud
investeeringute osas, ning eravalduses olevate elamute renoveerimise alal on
endiselt suuri probleeme.
(15)     Komisjon on Euroopa poolaasta
raames põhjalikult hinnanud Leedu majanduspoliitikat. Hinnatud on
lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud nende
dokumentide asjakohasust Leedu eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika
jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja
juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada Euroopa Liidu üldist
majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi
panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad
allpool esitatud soovitustes 1–6.
(16)     Võttes arvesse kõnealust
hindamist, on nõukogu Leedu lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus[7] selle kohta kajastub eelkõige
soovituses 1,
SOOVITAB Leedul võtta ajavahemikus
2013–2014 järgmisi meetmeid:
1.           Tagada majanduskasvu
soodustav eelarve konsolideerimine ja rakendada planeeritud eelarvestrateegia,
tehes pingutusi struktuuriliste kohanduste nimel, mis võimaldavad Leedul täita
keskpika perioodi eesmärk. Seada prioriteediks majanduskasvu soosivad
kulutused. Tugevdada eelarveraamistikku, eelkõige kehtestades keskpika perioodi
eelarveraamistikus kulude ülemmäärad, mis on siduvad ja mille täitmist jälgitakse.
Vaadata läbi maksusüsteem ja kaaluda selliste maksude tõstmist, mis kahjustavad
majanduskasvu kõige vähem, näiteks korduvad omandimaksud ja keskkonnamaksud,
sealhulgas kehtestada automaks, jätkates samal ajal maksukuulekuse parandamist.
2.           Võtta vastu ja rakendada
õigusaktid pensionisüsteemi laiaulatusliku reformi jaoks. Viia seadusjärgne
pensioniiga vastavusse oodatava elueaga, piirata enneaegset pensionile jäämist,
kehtestada selged eeskirjad pensionide indekseerimise kohta ja edendada
täiendavate kogumispensioniskeemide kasutamist, tagades samas käimasolevate
reformide elluviimise. Kindlustada pensionireformi meetmetega, mis suurendavad
eakate töötajate tööalast konkurentsivõimet.
3.           Lahendada suure töötuse
probleem madala kvalifikatsiooniga töötajate ja pikaajaliste töötute puhul,
suunates vahendeid aktiivsetesse tööturumeetmetesse ning parandades samas nende
katvust ja tõhusust. Parandada noorte tööalast konkurentsivõimet, näiteks nn
noortegarantii abil, suurendada õpipoisiõppe kavade rakendamist ja tulemuslikkust
ning lahendada tööturu nõudluse ja töötajate oskuste püsiva mittevastavuse
probleem. Vaadata üle tööõigusaktide sobivus seoses paindlike lepingusuhete,
vallandamiseeskirjade ja paindliku tööajakorraldusega ning konsulteerida
seejuures sotsiaalpartneritega.
4.           Rakendada konkreetsed
sihtmeetmed, et vähendada vaesust ja sotsiaalset tõrjutust. Tugevdada seost
rahalise sotsiaalabi reformi ja aktiveerimismeetmete vahel.
5.           Viia lõpule riigi omandis
olevate ettevõtete reform, eelkõige selleks, et tagada omandisuhete ja
reguleerimisega seotud funktsioonide eraldatus, ning jälgida tähelepanelikult
reforminõuetele täitmist.
6.           Tugevdada hoonete
energiatõhususe parandamise meetmeid, sealhulgas kõrvaldada motivatsiooni
pärssivad tegurid ja rakendada kiiresti valdusfond. Hoogustada energiavõrkude
omavahelist konkurentsi, parandades nii elektri- kui ka gaasiühendusi teiste
liikmesriikidega.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2013) 365 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[4]               2013/208/EL, 22. aprill 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , milles käsitletakse Rootsi 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/85

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   milles käsitletakse Rootsi 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta
   2012/C 219/25
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse (4) Rootsi 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Rootsit ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Nõukogu võttis 1. detsembril 2011 vastu järeldused, milles kutsutakse sotsiaalkaitsekomiteed esitama koostöös tööhõivekomitee ja muude komiteedega oma seisukohad strateegia „Euroopa 2020” poliitikatsükli raames soovitatud meetmete kohta. Nimetatud seisukohad on osa tööhõivekomitee arvamusest.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise, eelarve konsolideerimise ja majanduskasvu edendamise prioriteedid. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Rootsi esitas 20. aprillil 2012 oma lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja oma riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud, kas Rootsit mõjutab negatiivselt makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon jõudis põhjaliku analüüsi käigus järeldusele, et Rootsis on tasakaalustamatus, kuid see ei ole ülemäärane.

               (9)

               Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2012. aastal realistlik ja 2013.–2015. aastal optimistlik, sest prognoositakse SKP keskmist kasvu ligikaudu 3,5 %. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis ennustatakse SKP kasvuks 2013. aastal 2,1 %. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärgiks on tagada pikaajaline jätkusuutlikkus, pidades kinni Rootsi eelarveraamistiku eeskirjadest, sealhulgas valitsemissektori netolaenuandmise ülejäägi (1 % SKPst tsükli jooksul) eesmärgist. Strateegia eesmärk on täita ka stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded, eelkõige pidada kinni kontrollväärtusest 3 % SKPst. Lähenemisprogrammis on muudetud keskpika perioodi eelarve-eesmärki (KPEE): valitsemissektori eelarve ülejäägist (1,0 % SKPst) on saanud puudujääk (1,0 % SKPst). Uus KPEE vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Muudatuse tõttu on tõenäoline, et (ümberarvutatud) struktuursel eelarvetasakaalul põhinev KPEE täidetakse programmiperioodil, isegi kui arvestatakse 2013. või 2014. aastal tõenäoliselt võetavaid täiendavaid ekspansiivseid kaalutlusõiguse kohaseid meetmeid. Teatavad eelarveprognooside paikapidavusega seotud riskid alates 2013. aastast on seotud optimistlike makromajanduslike eeldustega. Valitsemissektori kulude kavandatav kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, oleks kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Valitsemissektori võla suhe SKPsse on alla 60 % SKPst ja vastavalt lähenemisprogrammile see programmiperioodi jooksul prognoositavalt jätkuvalt väheneb.

               (10)

               Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 kohases komisjoni põhjalikus analüüsis kinnitati, et Rootsi majapidamiste võlatase on suhteliselt kõrge. Ehkki eluaseme- ja hüpoteegituru olukord 2011. aastal stabiliseerus, püsivad mitmed struktuursed moonutused, mis pikas perspektiivis ähvardavad kõnealuste turgude stabiilsust. Finantssektori vastupidavuse tugevdamiseks on võetud asjakohased meetmed. Sellest hoolimata rakendatakse praegu poliitikat, mis võib kaasa aidata Rootsi eluasemeturu volatiilsusele ja hüpoteekvõlgade kuhjumisele, ning sellele on pööratud vähem tähelepanu. Kõnealust poliitikat iseloomustavad helded võimalused intressimakseid maksustatavast tulust maha arvata ja madalad omandimaksud, amortisatsiooni ala- ja üürimise ülereguleerimine. Pakkumise poolel vähendavad elamispindade paindlikku pakkumist kohalik planeerimismonopol, pikad maakasutuse planeerimise protsessid ja konkurentsi puudumine.

               (11)

               Hoolimata tööturu üldise olukorra paranemisest 2011. aastal, on noorte ja haavatavate rühmade töötuse määr endiselt kõrge, eriti sisserändaja taustaga inimeste hulgas. Rootsi rakendab olukorra parandamiseks praegu mitut aktiivse tööturupoliitika meedet ja haridusvaldkonna reforme. Suurem osa neist meetmetest näib asjakohase ja usaldusväärsena, ehkki on veel liiga vara hinnata nende mõju. Noorte tööhõive parandamise peamise meetme – restoranide ja toitlustusteenuste käibemaksuvähenduse – asjakohasus ja tõhusus ei ole aga kindel ja seda tuleb analüüsida. Lisaks võiks lähenemisviis olla ambitsioonikam, kui probleemidega võideldaks põhjalikumalt, tegeledes ka palgaskaala madalama otsa suhteliselt kõrgete palkadega ning alaliste ja ajutiste töötajate tööhõive kaitse erisustega.

               (12)

               Rootsi on teadus- ja arendustegevuskulude ning SKP suhte osas ELis teisel kohal ja innovatsiooniliidu tulemustabelis peetakse riiki innovatsiooniliidriks. Innovaatiliste toodete turustamisel on Rootsi tulemused aga allpool ELi keskmist ja trend on negatiivne. Lisaks näib Rootsi maha jäävat kiirelt kasvavate innovaatiliste ettevõtete loomisel. Lisaks on Rootsi teadus- ja arendustegevuse valdkonna üldiselt tugev positsioon haavatav riigi tugeva sõltuvuse tõttu väikesest arvust suurtest rahvusvahelistest ettevõtetest, kes oma teadus- ja arendustegevust Rootsist järjest välja viivad. Nende probleemidega tuleks tegeleda 2012. aasta sügisel menetlusse tulevas uue teadus- ja innovatsiooniseaduse eelnõus.

               (13)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Rootsi majanduspoliitikat. Hinnati lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Rootsi fiskaal- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad 1.–4. soovituses.

               (14)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud lähenemisprogrammi ning nõukogu arvamus (5) kajastub eelkõige 1. soovituses.

               (15)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi. Nõukogu soovitused, mis on tehtud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel, kajastuvad eeskätt 2. soovituses,

         SOOVITAB Rootsil võtta ajavahemikus 2012–2013 järgmisi meetmeid:

               1.

               Säilitada aastal 2012 ja sellele järgnevatel aastatel stabiilne eelarvepositsioon, rakendades selleks eelarvestrateegiat kavakohaselt ja tagades KPEE pideva saavutamise.

               2.

               Võtta täiendavaid ennetavaid meetmeid eluaseme- ja hüpoteegituru stabiilsuse suurendamiseks keskpikas perspektiivis, toetades muu hulgas konservatiivset laenamist, vähendades võlguoleku atraktiivsust eluasemeinvesteeringute rahastamisel ning tegeledes elamispinna pakkumise ja üürimise regulatsioonist tulenevate piirangutega.

               3.

               Võtta täiendavaid meetmeid noorte ja haavatavate rühmade tööturul osalemise suurendamiseks, näiteks parandades aktiivse tööturupoliitika meetmete tõhusust, hõlbustades liikumist töölt kooli, edendades haavatavate rühmade järele nõudluse suurendamise poliitikat ning parandades tööturu toimimist. Vaadata läbi restoranide ja toitlustusteenuste praeguse käibemaksuvähenduse tõhusus töökohtade loomise toetamisel.

               4.

               Võtta täiendavaid meetmeid peagi menetlusse tulevas teadus- ja innovatsiooniseaduse eelnõus, et jätkata teadusuuringute tipptaseme parandamist ja keskenduda innovaatiliste toodete turustamise ja uute tehnoloogiate arendamise parandamisele.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2012. aastal vastavalt nõukogu 26. aprilli 2012. aasta otsusele 2012/238/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 119, 4.5.2012, lk 47).

      (4)  ELT C 217, 23.7.2011, lk 9.

      (5)  Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõike 2 alusel.