title: Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 66. istungjärk Euroopa Parlamendi 8. juuni 2011 . aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 66. istungjärgu kohta (2011/2030(INI))

text:
               11.12.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               CE 380/140

         Kolmapäev, 8. juuni 2011Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 66. istungjärk
   P7_TA(2011)0255
   Euroopa Parlamendi 8. juuni 2011. aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 66. istungjärgu kohta (2011/2030(INI))
   2012/C 380 E/22

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 34;

               —

               võttes arvesse ettepanekut võtta vastu soovitus nõukogule, mille esitas Alexander Graf Lambsdorff fraktsiooni ALDE nimel Euroopa Liidu prioriteetide kohta ÜRO Peaassamblee 66. istungjärguks (B7–0072/2011);

               —

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi 25. märtsi 2010. aasta soovitust nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 65. istungjärgu kohta (1);

               —

               võttes arvesse nõukogu poolt 25. mail 2010. aastal vastu võetud ELi prioriteete Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 65. istungjärguks (2);

               —

               võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 65. istungjärku, eelkõige selle resolutsioone „Rahvusvaheline humanitaarabikoostöö loodusõnnetuste korral, esialgsest abist kuni ülesehitustööni” (3), „Inimõiguste olukord Iraani Islamivabariigis” (4), „Inimõiguste olukord Korea Rahvademokraatlikus Vabariigis” (5), „Demokraatliku ja õiglase rahvusvahelise korra edendamine” (6), „Rahu edendamine hädavajaliku eeldusena, et kõik inimesed võiksid täielikult kasutada kõiki inimõigusi” (7), „Inimõigustealase rahvusvahelise koostöö tugevdamine” (8), Operatiivne tegevus ÜRO süsteemi arendamiseks (9), „ÜRO roll arengu edendamisel globaliseerumise ja vastastikuse sõltuvuse tingimustes” (10), „Uue rahvusvahelise majanduskorra kujundamine” (11), „ÜRO, riikide parlamentide ja Parlamentidevahelise Liidu koostöö” (12), „ÜRO ülemaailmses juhtimises” (13), „Tuumarelvavaba maailma nimel: tuumadesarmeerimise kohustuste täitmise kiirendamine” (14), „ÜRO rahukindlustamise struktuuri läbivaatamine” (15) ja „Lubaduse täitmine: ühisel jõul saavutame aastatuhande arengueesmärgid” (16);

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 14. septembri 2010. aasta resolutsiooni eelnõu (17) ja 3. mai 2011. aasta resolutsiooni (18)„Euroopa Liidu osalemine ÜRO töös”;

               —

               võttes arvesse tuumarelva leviku tõkestamise lepingu osaliste 2010. aasta konverentsi lepingu läbivaatamise teemal, aastatuhande arengueesmärkide läbivaatamist ning rahukindlustamiskomisjoni ja inimõiguste nõukogu ülevaateid;

               —

               võttes arvesse kaasnõustajate esitatud aruannet rahukindlustamiskomisjoni ülevaate kohta pealkirjaga „ÜRO rahukindlustamise struktuuri läbivaatamine” (19);

               —

               võttes arvesse ÜRO uut soolise võrdõiguslikkuse üksust (ÜRO soolise võrdõiguslikkuse ja naiste mõjuvõimu suurendamise üksus - UN Women);

               —

               võttes arvesse ÜRO inimõiguste nõukogu 24. märtsil 2011. aastal vastu võetud resolutsiooni „Inimõiguste ja põhivabaduste edendamine inimkonna traditsiooniliste väärtuste parema mõistmise kaudu” ning ELi negatiivset seisukohta selle resolutsiooni suhtes;

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 66. istungjärgu päevakorraprojekti kaasatud punktide esialgset loetelu (20);

               —

               võttes arvesse oma 10. märtsi 2011. aasta resolutsiooni ÜRO inimõiguste nõukogu 16. istungjärgu prioriteetide ja 2011. aasta läbivaatamise kohta (21);

               —

               võttes arvesse oma 15. detsembri 2010. aasta resolutsiooni ELi ja Aafrika strateegilise partnerluse tuleviku kohta pärast kolmandat ELi-Aafrika tippkohtumist (22);

               —

               võttes arvesse oma 25. novembri 2010. aasta resolutsiooni Cancúnis toimuva kliimamuutuste konverentsi (COP 16) kohta (23);

               —

               võttes arvesse oma 25. novembri 2010. aasta resolutsioon naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (2000) kümnenda aastapäeva kohta (24);

               —

               võttes arvesse oma 23. novembri 2010. aasta resolutsiooni tsiviil-sõjaväelise koostöö ja tsiviil-sõjaväeliste võimete arendamise kohta (25);

               —

               võttes arvesse oma 9. juuni 2005. aasta resolutsiooni Ühendatud Rahvaste Organisatsiooni reformi kohta (26);

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3 ja artiklit 97;

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni raportit ja arengukomisjoni arvamust (A7-0189/2011),

               A.

               arvestades, et rahvusvahelises korralduses toimuvad suured muutused, mis sunnivad ELi aktiivsemalt suhtlema praeguste ja tärkavate suurjõududega, samuti muude kahe- ja mitmepoolsete partneritega, et edendada tõhusate lahenduste leidmist probleemidele, mis mõjutavad nii Euroopa kodanikke kui kogu maailma;

               B.

               arvestades, et EL peaks aktiivselt osalema niisuguse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kujundamisel, mis suudaks tõhusalt tegutseda ülemaailmsete lahenduste leidmisel ning rahu, julgeoleku, demokraatia ja õigusriigil põhineva rahvusvahelise korra tagamisel; arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artikli 21 kohaselt on EL ametlikult kohustunud toetama tõhusat mitmepoolsust, mille keskmes on tugev ÜRO, sest see on hädavajalik, et lahendada ülemaailmseid probleeme, nagu kliimamuutus ja keskkonnaseisundi halvenemine, inimõiguste universaalsus ja jagamatus, vaesuse vähendamine ja kõiki inimesi hõlmav areng, demograafiliste ja rändealaste muutuste tagajärjed ning rahvusvaheline organiseeritud kuritegevus;

               C.

               arvestades, et EL seisab kiiresti muutuvas maailmas vastamisi paljude probleemidega, mis nõuavad ühtset rahvusvahelist reaktsiooni; arvestades, et selles valdkonnas saab EL toetuda tõhusale mitmepoolsusele, inimõiguste universaalsetele väärtustele, rahvusvaheliselt kokku lepitud läbipaistvatel ja tasakaalustatud reeglitel põhinevale avatud maailmamajandusele ning ELi ainulaadsele instrumentide valikule;

               D.

               arvestades, et Lissaboni lepinguga loodi ELi esindamiseks välissuhetes uued alalised struktuurid ning seetõttu peavad ELi uued esindajad üle võtma kohustused, mida siiani rotatsiooni korras täitsid ELi eesistujariigid;

               E.

               arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artikli 34 kohaselt on liikmesriikidel kohustus koordineerida oma tegevust rahvusvahelistes organisatsioonides ja rahvusvahelistel konverentsidel, ja need liikmesriigid, kes on ühtlasi Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Julgeolekunõukogu liikmed, „kooskõlastavad oma tegevuse ning teavitavad täielikult teisi liikmesriike ja kõrget esindajat” ning „kaitsevad oma funktsioonide täitmisel liidu seisukohti ja huve”; arvestades, et ÜRO Julgeolekunõukogusse kuuluvad riigid (Prantsusmaa, Ühendkuningriik, Portugal ja Saksamaa) ei suutnud oma tegevust kooskõlastada ega tulla välja ühise seisukohaga sõjalise sekkumise kohta Liibüas, eriti mis puudutab hääletust ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1973 üle;

               F.

               arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artiklis 47 antakse liidule juriidilise isiku staatus, millega kaasnevad õigused ja kohustused vastavalt rahvusvahelisele õigusele; arvestades, et EL jagab ÜRO harta eesmärke ning austab selle põhimõtteid; arvestades, et Lissaboni lepinguga võimaldatakse liidul omandada rahvusvaheline roll vastavalt tema väljapaistvale majandusstaatusele ja pikaajalistele eesmärkidele ning täita 2003. aasta Euroopa julgeolekustrateegias kirjeldatud ülemaailmse osaleja rolli, kes on pädev jagama ülemaailmse julgeoleku alast vastutust ning võtma juhtrolli ühistele väljakutsetele ühiste mitmepoolselt kokku lepitud reaktsioonide kindlaksmääramisel ühtlustatumal viisil; arvestades, et selleks, et liit saaks tõhusalt toimida, peab ta kindlaks määrama oma strateegilised huvid ja eesmärgid;

               G.

               arvestades, et ülemaailmsed partnerlussidemed on olulised ühiselt kindlaksmääratud ülemaailmsete eesmärkide saavutamiseks; arvestades, et EL on maailma suurim arenguabi andja ja ÜRO oluline partner kõigis selle kolmes töövaldkonnas, kaasa arvatud kriisid ja kriisijärgsed olukorrad, ning et liikmesriikide panus moodustab 38 % ÜRO korralisest eelarvest; arvestades, et ELi ning ÜRO tugev ja tasakaalustatud partnerlus on ÜRO tööks põhjapanevalt tähtis ning kujundab määravalt ELi rolli ülemaailmse toimijana;

               H.

               arvestades, et Euroopa välisteenistuse loomisel peaks see nii oma sisemise struktuuri kui ka välistegevuse ja poliitikavaldkondadega aitama oluliselt kaasa ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1325 ja 1820 ning järgnevate resolutsioonide edasisele rakendamisele;

               I.

               arvestades, et ÜRO inimõiguste nõukogu soovitust järgides hääletas ÜRO Peaassamblee 1. märtsil 2011. aastal Liibüa liikmesuse peatamise poolt ÜRO inimõiguste nõukogus;

               J.

               arvestades, et otsustavamad jõupingutused terrorismi vastu võitlemiseks kogu maailmas on suurendanud vajadust tagada julgeolek, austades seejuures täielikult inimõigusi ja põhivabadusi,

         1.   esitab nõukogule järgmised soovitused:

         Euroopa Liit Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni süsteemis

               a)

               edendada tõhusat mitmepoolsust ELi üldise strateegilise eesmärgina ning suurendada ELi kui ülemaailmse toimija ühtsust ja nähtavust ÜROs, koordineerides muu hulgas paremini ELi sisekonsultatsioone ÜRO teemadel ning edendades suuremat haaret laiemas teemaderingis; volitada komisjoni asepresidenti ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrget esindajat koostama suuniseid korrapäraste konsultatsioonide jaoks liikmesriikide suursaadikute ja ELi suursaadikute vahel, eriti nende suursaadikute vahel, kes töötavad mitmepoolsel tasandil sellistes kohtades nagu Genf ja New York, et EL võiks edukalt tegutseda oma ÜRO tegevuskava raames ning täita ÜRO liikmete ootused liidu tegutsemisvõime suhtes; toetada suuremat ühtsust nii ÜRO süsteemis kui ELi liikmesriikide, liikmekandidaatide ja võimalike tulevaste liikmekandidaatide seisukohtade vahel, et võimalikult palju suurendada Lissaboni lepingu potentsiaali ELi mõju tugevdamiseks erinevate tegevuskanalite (nii ELi kui liikmesriikide) koordineeritud ja strateegilise kasutamise kaudu; tõhustada ELi suutlikkust pidada õigel ajal läbirääkimisi teiste piirkondlike rühmadega; anda ELi esindajatele nõuetekohased volitused tulemuslike läbirääkimiste pidamiseks liikmesriikide nimel;

               b)

               kasutada täielikult ära ÜRO Peaassamblee resolutsiooni A/RES/65/276 (ELi osalemise kohta ÜRO töös) sätteid, millega tehakse vajalikud korraldused, et EL saaks ÜRO Peaassamblee töös tulemuslikult osaleda; uuesti kinnitada oma lubadust, et ÜRO on ELi välispoliitika keskmes, ning korrata seisukohta, et liidu aktiivne osavõtt ÜRO tööst ei ole üksnes liidu strateegiline prioriteet, vaid on ka kooskõlas ÜRO eesmärkide saavutamisega ning sellisena kogu organisatsiooni liikmeskonna huvides; parandada ELi liikmesriikide vahelist koordineerimist ÜRO Julgeolekunõukogus ning ergutada teisi ÜRO Julgeolekunõukogusse kuuluvaid ELi liikmesriike kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 34 lõikega 2 kutsuma komisjoni asepresidenti ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrget esindajat esindama ELi ÜRO Julgeolekunõukogus iga kord, kui on kindlaks määratud ühine seisukoht;

               c)

               taotleda paremat prioriseerimist ning edastuskanaleid Brüsseli ja New Yorgis paikneva ELi delegatsiooni vahel, sealhulgas tõhustatum koostöö poliitika- ja julgeolekukomiteega ning selgem ja struktureeritum toetussüsteem ELi Brüsseli institutsioonidelt;

               d)

               haarata kaasa ELi strateegilised partnerid ÜRO süsteemis; veelgi enam, anda strateegilistele partnerlustele mitmepoolne mõõde, kaasates ELi kahepoolsete ja mitmepoolsete tippkohtumiste päevakordadesse ülemaailmsed teemad;

         EL ja ülemaailmne juhtimine

               e)

               tõhustada ülemaailmset juhtimist ja otsida nn G-rühmituste ja ÜRO süsteemi suhetele jätkusuutlikke lahendusi, mille alusel need rühmitused võiksid tõhusalt pidada temaatilisi arutelusid ja lahendada majandusküsimusi, tingimusel, et ÜRO säilitab keskse rolli ning jääb õiguspäraseks ülemaailmse juhtimise organisatsiooniks; samal ajal peaksid G8 ja G20 olema tähtsad ülemaailmsed globaalse tegutsemise kindlaksmääramise foorumid, kus EL peab kooskõlastatud seisukohtadega aktiivselt osalema; toetada ÜRO Peaassamblee presidendi algatust korraldada enne ja pärast G20 tippkohtumisi Peaassamblee arutelusid G20 eesistujaga;

               f)

               aidata praegu käimasoleva süsteemi suurema terviklikkuse saavutamise protsessi raames kaasa uue ühtse soolisi küsimusi käsitleva üksuse kasutuselevõtmisele, mis asendaks neli olemasolevat soolisi küsimusi käsitlevat ÜRO üksust; täielikult toetada üksuse UN Women tegevust ning soodustada sellele asjakohase eelarve eraldamist, et üksus oleks suuteline täitma oma rolli soolise võrdõiguslikkuse edendamisel ning naiste kaitsmisel ja nende mõjuvõimu suurendamisel, sealhulgas konfliktiolukordades ja kriisijärgsetes olukordades, tegutsedes tihedas kooskõlas muude ÜRO süsteemi osadega, ning säilitada selle organisatsiooniga tihedad kontaktid; kohaldada soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamist kõigi stabiilsusinstrumendi kriisiolukorraks valmisoleku meetmete puhul;

               g)

               aidata kaasa ÜRO tõhususe ja läbipaistvuse arendamisele ning ÜRO rahaliste vahendite haldamise tõhustamisele;

               h)

               kasutada kõigi aegade esimest ÜRO Julgeolekunõukogu reformi nõupidamisteksti selleks, et terviklikult keskenduda kokkupuutepunktidele ja saavutada tuntavaid edusamme Julgeolekunõukogu pädevuse selgitamisel seoses teiste ÜRO organitega, uute liikmete lisamisega nõukogu esindatuse ja õiguspärasuse parandamiseks ning nõukogu töömeetodite läbivaatamisega; rõhutada ÜRO Julgeolekunõukogu põhjaliku reformimise vajadust, et tugevdada selle õiguspärasust, piirkondlikku esindatust ja tõhusust; edendada reformiprotsessi, mille liikmesriigid võivad tagasipöördumatult algatada siis, kui nad nõuavad ELi laiendatud ja reformitud ÜRO Julgeolekunõukogu alaliseks liikmeks võtmist, kooskõlas Lissaboni lepingu eesmärkidele laiendada ELi välispoliitikat ja suurendada ELi rolli ülemaailmse rahu, julgeoleku ja reguleerimise valdkonnas; tegema kiiresti algatust, et liikmesriigid arendaksid sel eesmärgil välja ühise seisukoha; kuni selline ühine seisukoht vastu võetakse, saavutada kokkulepe, et ÜRO Julgeolekunõukogus võetakse viivitamata kasutusele rotatsioonisüsteem, et tagada ELi alaline koht ÜRO Julgeolekunõukogus;

               i)

               tugevdada Rahvusvahelise Kriminaalkohtu ja rahvusvahelise kriminaalõigussüsteemi rolli, soodustada aruandekohustust ning teha lõpp karistamatusele, propageerida veelgi Rahvusvahelise Kriminaalkohtu tähtsat tööd, kuna see on ainus alaline ja sõltumatu kohtuasutus, kes on pädev menetlema kõige tõsisemaid rahvusvahelise tähtsusega kuritegusid, kaasa arvatud genotsiid, inimsusevastased kuriteod ning sõjakuriteod; julgustada tugeva ja lähedase suhte teket Rahvusvahelise Kriminaalkohtu ja ÜRO vahel kooskõlas Rooma statuudi artikliga 2 ning edendada Rooma statuudi ratifitseerimist kõigi ÜRO liikmete poolt;

         Rahu, julgeolek ja õiglus

      Kriisiennetus ja -ohjamine, vahendamine, rahuvalve ja rahu kindlustamine

               j)

               tugevdada kriisiennetuse struktuure ja nende tõhusust ÜRO Arenguprogrammi raames, eesmärgiga muuta see organisatsioon ülemaailmaks juhiks kriisiennetuse ja kriisist taastumise valdkonnas; tugevdada ELi konfliktiennetuse struktuure ning parandada selles valdkonnas koostööd ÜRO, Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooniga, Aafrika Liidu ning muude rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsiooniga ja ka kodanikuühiskonna, majandustegevuses osalejate, eraettevõtete, üksikisikute ja ekspertorganisatsioonidega;

               k)

               töötada selle nimel, et saavutada konsensus kaitsmiskohustuse doktriini osas ning operatiivsem lähenemisviis sellele; rõhutades kaitsmiskohustuse tähtsust konfliktide ennetamisel ja konfliktide rahumeelse vahendamise saavutamisel, ergutada selle kohustuse rakendamist, muu hulgas suurendades piirkondlike ühenduste, näiteks Aafrika Liidu ja Araabia Liiga rolli, tugevdades ÜRO varajase hoiatuse mehhanisme ning määratledes paremini ÜRO asjaomaste organite ülesanded; avaldab heameelt ÜRO Julgeolekunõukogu 26. veebruari 2011. aasta resolutsiooni 1970(2011) üle, kus kõik Julgeolekunõukogu alalised liikmed leppisid esimest korda üldse kokku selles, et Rahvusvaheliselt Kriminaalkohtult nõutakse uurimise alustamist tegutseva valitsuse suhtes oletatavate inimsusvastaste kuritegude põhjal ja kooskõlas kaitsmiskohustusega kestva kriisiolukorra ajal; võtta teadmiseks ÜRO Julgeolekunõukogu 17. märtsi 2011. aasta resolutsioon 1973(2011), milles rõhutatakse rahvusvahelise kogukonna otsustavust tagada tsiviilelanike ja tsiviilelanikega asustatud piirkondade kaitse, kui kaitsmiskohustuse doktriini esimene praktiline rakendamine ÜRO selgel volitusel ja seoses kestva kriisiolukorraga;

               l)

               tunnustada ÜRO vahendamisega tegelevate organite, nagu ÜRO poliitikaosakonna vahendamise tugiüksus, poolt tehtud tööd ja toetada nende töötajate arvu suurendamist; toetada ELi partnerlust vahendamise tugiüksusega ja tagada, et Euroopa välisteenistusel oleks selles osas oluline roll;

               m)

               edendada julgeolekut ja stabiilsuse saavutamist kriisipiirkondades konfliktiennetuse, vahendamise, dialoogi, kohaliku suutlikkuse suurendamise ning konfliktijärgse taastumise, taasülesehitamise ja rahukindlustamise strateegiate kaudu, mis edendavad jätkusuutlikke lahendusi tõrgeteta ülemineku abil lühiajalise ning keskpika perspektiiviga jõupingutustelt pikemaajalistele arengustrateegiatele; tagada, et rahu kindlustamine ja arengupoliitika kavandatakse ja rakendatakse ühe tervikliku ÜRO strateegia raames, kus nii kavandamis- kui rakendamisfaasis võetakse varakult arvesse rahu kindlustamise vajadusi ning tulevast üleminekut pikemaajalisele strateegiale ning millest EL oma meetmetes lähtub; arvestades, et kuna konfliktist laastatud riigi stabiliseerimiseks on vaja keerukamaid meetmeid ja ühtset lähenemist, mitte üksnes väeüksusi, kooskõlastada vajalikku võimekust eelnimetatud strateegia alusel, et asjakohaselt tegeleda konflikti sügavamate põhjustega, arvestades, et pooltes riikides, kus rahuvalveoperatsioone on korraldatud, puhkeb kümne aasta jooksul pärast rahuvalvevägede lahkumist uus konflikt;

               n)

               rõhutada vajadust õppida hiljutistest arengutest Jaapanis ning esitada ettepanekud; karmistada julgeolekustandardeid olemasolevates tuumajaamades, eriti seismilistes piirkondades; nõuda sarnase inimeste põhjustatud katastroofi või loodusõnnetuse korral tõhusamat koostööd, et viia miinimumini eraldunud radioaktiivse kiirguse tagajärjed inimestele ja keskkonnale;

               o)

               koostada selgelt määratletud strateegiline ülevaade ELi kriisiennetus- ja ohjamisvahenditest ning uurida konkreetse projekti juhtimise võimalusi vastasutatud Euroopa välisteenistuse kaudu, tunnistades kriisiennetuse ja kriisiohjamise tähtsust ELi välistegevuses;

               p)

               keskenduda rahu kindlustamise strateegiate riikliku vastutuse tagamisele, esialgsest kavandamisest kuni praktilise rakendamiseni, juhindudes headest tavadest ning edulugudest; edendada valdkondadevahelist tegevuskava, milles riigi ülesehitamist toetavad täpselt määratletud rahu kindlustamine ja jõupingutused tugevate majanduslike aspektidega arendustöö valdkonnas;

               q)

               asetada rohkem rõhku konfliktijärgsetes olukordades rahu tugevdamise ülesandele, pakkudes strateegilist nõu ning rakendades oskusteadmisi ja ülemaailmset rahastamist taastamisprojektide abistamiseks; mobiliseerida vahendeid ja uusi rahastamise allikaid ning rahastada varajast taastumist eesmärgiga jõuda konfliktijärgse taasülesehitamiseni;

               r)

               aidata suurendada naissoost tsiviilekspertide tööle rakendamist ning toetada riiklikke tegevuskavasid vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonile nr 1325 ja ÜRO peasekretäri tegevuskavale naiste osalemise tagamise kohta rahu kindlustamisel;

      Ülemaailmne kriisiohjamiskoostöö partnerluste kaudu

               s)

               pidada ELi strateegiliseks prioriteediks rahvusvahelise kriisiohjamispartnerluse tugevdamist ja dialoogi tõhustamist teiste oluliste kriisiohjajatega – näiteks ÜRO, NATO ja Aafrika Liit ning kolmandad riigid, nagu Ameerika Ühendriigid, Türgi, Norra ja Kanada; kooskõlastada tegevust, jagada teavet ja ühendada vahendeid rahukaitse ning rahu kindlustamise valdkonnas, kaasa arvatud koostöö kriisiohjamise ja eelkõige merejulgeoleku alal ning rahvusvahelise õiguse kohane võitlus terrorismi vastu; parandada sellega seoses koostööd rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ja kahepoolsete rahastajatega;

               t)

               tuletades meelde, et ÜRO Julgeolekunõukogul lasub peamine vastutus rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamise eest, rõhutada ELi ja ÜRO vahelise tiheda koostöö vajalikkust tsiviil- ja sõjalise iseloomuga kriiside ohjamisel ning eriti humanitaarabioperatsioonidel; tugevdada pingutusi selle nimel, et ELi liikmesriigid panustaksid piisavalt ÜRO missioonidesse ning teeksid seda kooskõlastatud viisil; jätkuvalt uurida võimalusi kuidas EL tervikuna saaks paremini panustada ÜRO juhitavatesse pingutustesse, näiteks käivitades kiirreageerimisjõudude ülemineku- või senistest piiridest väljuvaid operatsioone või moodustades suuremate ÜRO missioonide raames ELi üksusi;

               u)

               luua laiem strateegiline kriisiohjamispartnerluse raamistik ELi ja piirkondlike ja allpiirkondlike organisatsioonide, nagu Aafrika Liit, Araabia Liiga või Lääne-Aafrika riikide majandusühendus (ECOWAS), ning ÜRO vahel, ja tugevdada eelkõige kolmiksuhet Aafrika Liidu rahu ja julgeoleku nõukogu, ÜRO Julgeolekunõukogu ning ELi poliitika- ja julgeolekukomitee vahel, tagamaks ühtsust ja jõupingutuste vastastikust tugevdamist Aafrika Liidu toetuseks; tugevdada ÜRO mandaadiga ette võetud Aafrika Liidu rahukaitseoperatsioonide prognoositavust, jätkusuutlikkust ja paindlikkust; otsida lahendusi, mis aitaksid tihendada ELi ja Aafrika Liidu koostööd kummagi tegevusvaldkonnas, parandades sellega eelhoiatus- ja konfliktiennetusvõimet ning võimaldades parimate tavade ja kogemuste vahetamist kriisiohjamise valdkonnas;

               v)

               aidata kaasa Aafrika rahu- ja julgeolekustruktuuri rakendamisel saavutatud edu konsolideerimisele, et tegeleda rahutagamis- ja julgeolekuprobleemide lahendamisega Aafrika mandril; rõhutada Aafrika rahutagamisoperatsioonide prognoositava ja jätkusuutliku rahastamise tähtsust, vajadust suurendada kohalikku vastupanuvõimekust, ning otsustuskindlust kaitsta tsiviilelanikkonda relvastatud konfliktide korral;

               w)

               arvestades Aafrika mandri konfliktide regionaalseid mõõtmeid, jätkata pingutusi, et tugevdada suhteid allpiirkondlike organisatsioonidega, kaasa arvatud Lääne-Aafrika riikide majandusühendus (ECOWAS), Lõuna-Aafrika Arenguühendus (SADC) ja Valitsustevaheline Arenguamet (IGAD), ning kaasata neid ja piirkonna riike kriisiohjamisse;

      Rahu kindlustamise struktuur ja rahukindlustamiskomisjoni uuendamine

               x)

               toetada püüdlusi tagada ÜRO rahu kindlustamise struktuuri vastavus selle loomisel valitsenud ootustele, jätkates rahukindlustamiskomisjoni uuendamisprotsessi soovituste elluviimist, muuhulgas sihiga suurendada komisjoni tõhusust; toetada usaldusväärse üldise rahu kindlustamise struktuuri kujunemist arengumaade ja tööstusriikide partnerluse alusel, pöörates eriti tähelepanu kohapealse tegevuse parandamisele, tihendades suhteid finantsasutustega – et luua töökohti ja lahendada majandusküsimusi – ning rahukaitse ja rahu kindlustamise järjepidevuse suurendamisele; edendada struktuursemaid suhteid rahukindlustamiskomisjoni, Euroopa välisteenistuse ülemaailmseid ja mitmepoolseid probleeme haldava direktoraadi ja eriti selle konflikti vältimise ning turvalisuse poliitika direktoraadi ning ÜRO Peaassamblee, Julgeolekunõukogu ning Majandus- ja Sotsiaalnõukogu vahel, et suurendada rahukaitse ja rahu kindlustamise ning arengumeetmete kohapealset koostoimet; otsida võimalusi rahukindlustamiskomisjoni nõuandva rolli tugevdamiseks ÜRO Julgeolekunõukogus, mille ees ta on aruandekohuslane, rahukindlustamiskomisjoni koostöö tugevdamiseks rahukindlustamise tugiasutusega (Peacebuilding Support Office) ja sidemete tugevdamiseks piirkondlike organisatsioonide ning rahvusvaheliste finantsasutustega; rõhutab lisaks vajadust parandada olemasolevat partnerlust ÜRO rahukindlustamiskomisjoni ja ELi rahutagamise partnerluse vahel, kasutades konflikti lahendamisel alt üles lähenemisviisi, mis võtab arvesse valitsusväliste osalejate tegevust rahu tagamisel;

               y)

               pingutada selle nimel, et valdkonnaga tugevama seose loomise abil päästa valla rahukindlustamiskomisjoni potentsiaal, et maksimeerida rahukindlustamiskomisjoni ja kohapealsete ÜRO meeskondade konkreetseid lähtekohti, kes saaksid kasu komisjoni strateegilistest juhistest ja poliitilisest läbilöögijõust, eriti mis puudutab institutsioonide väljaarendamist;

      Tuumadesarmeerimine, tuumarelva leviku tõkestamine, Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri reform, tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamine, terrorismi- ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus

               z)

               Jaapani tuumakatastroofi silmas pidades põhjalikult reformida Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur, lõpetades selle kaheotstarbelisuse – kontrollida tuumaenergia tarbimist samal ajal seda ise soodustades –, ning vähendada Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri vastutust tuumaenergia tööstuse juhendamisel ja tuumarelva leviku tõkestamise lepinguga kooskõlastuse kontrollimisel; lisaks teha tööd selle nimel, et nüüdsest kehtestaks ohutusstandardid ja jälgiks nende täitmist Maailma Terviseorganisatsioon, millega seoses liikmesriigid on seaduslikult kohustatud neid nõudeid täitma ning Maailma Terviseorganisatsioonile nähakse ette vajalik personal lisaülesannete täitmiseks;

               aa)

               edendada tuumarelva leviku tõkestamise lepingu 2010. aasta läbivaatamise soovituste rakendamist, eelkõige taotleda kõigile ohutumat maailma ning, pikaajalise eesmärgina, rahu ja julgeoleku saavutamist tuumarelvavabas maailmas, suurendada veelgi läbipaistvust, et kasvaks vastastikune usaldus, teha kiiremaid tegelikke edusamme tuumadesarmeerimise poole, võtta tulemuslikke tuumadesarmeerimise meetmeid, mis on kooskõlas läbipaistvuse, kontrollimise ja pöördumatuse põhimõtetega, ergutada tuumarelvariike oma kohustuste täitmisest korrapäraselt aru andma ning kontrollida täitmist;

               ab)

               jätkata terrorismivastase võitluse koostöökanalite ja mehhanismide loomist ELi välispartnerite, eelkõige USAga, esmasihiga rakendada ÜRO ülemaailmset terrorismivastast strateegiat, osaledes rühmituses G8 ja selle terrorismivastases töörühmas, tugevdades asjakohaseid ülemaailmseid kokkuleppeid ning tehes pingutusi, et sõlmida rahvusvahelise terrorismi kohta üldkonventsioon; teha nende partneritega tulemuslikumat ja struktureeritumat koostööd nii strateegilisel kui praktilisel tasandil; näidata algatusvõimet ja eeskuju, tugevdades põhiõiguste ja õigusriigi austamist ELi terrorismivastase võitluse alusena;

         Areng

               ac)

               rõhutada vajadust ühtlustada erinevate ÜRO organite jõupingutusi, et paremini edendada arendustöö ja sotsiaalsete probleemide lahendamise jõudlust ja tõhusust terves maailmas; täita aastatuhande arengueesmärkide tippkohtumisel antud lubadused, eelkõige koondades vajalikud vahendid eesmärkide saavutamiseks 2015. aastaks ja täites esmajoones ELi ametliku arenguabi kohustused; kindlalt toetada investeerimistaseme suurendamist aastatuhande arengueesmärkide täitmiseks ning kiiresti laiendada ja korrata töökindlaks osutunud uuenduslikke programme ja meetmeid üldise arengu ning majandusliku ja sotsiaalse ümberkujundamise saavutamiseks;

               ad)

               koondada jõupingutused aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks esmajärjekorras kõige mahajäänumate piirkondade ja riikide puhul, eelkõige Sahara-taguse Aafrika riigid ning vähim arenenud maad ja ebakindlad või konfliktist laastatud riigid;

      Vähim arenenud riigid

               ae)

               tagada ÜRO vähim arenenud riikidele pühendatud konverentsi (UNLDC) tegevuskava rakendamisega seoses järelevalve- ja kontrollimehhanismide tõhusus;

               af)

               tagada, et pikaajaline ja säästev areng jääks vähim arenenud riikide ja nende partnerite tegevuskavades terviklikuks ja järjekindlaks püüdeks;

      Võitlus ebavõrdsusega

               ag)

               tagada, et keskmise sissetulekuga riigid, kus ebavõrdsus on suur, saaksid jätkuvalt toetust ja rahalisi vahendeid, et vähendada vaesust ja parandada sotsiaalset sidusust, kuna enamik vaeseid elab just keskmise sissetulekuga riikides;

               ah)

               toetada soolise ebavõrdsuse vähendamist ja naiste mõju suurendamist arengu valdkonnas, kuna naiste osakaal vaeste inimeste hulgas on ebaproportsionaalselt suur;

      Abi tõhusus

               ai)

               selgitada võimalusi, kuidas abi tõhustamise tegevuskava saaks ümber kujundada arengu tõhustamise tegevuskavaks, ning töötada selleks välja konkreetsed strateegiad, pidades sealjuures silmas ebastabiilseid riike ja konfliktijärgseid piirkondi;

               aj)

               viia kõik Accra tegevuskava eesmärgid reaalselt ellu, tagades parlamentide, kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kohalike asutuste tõhusa kaasamise;

               ak)

               tagada sotsiaalsete, poliitiliste, majanduslike ja ökoloogiliste probleemide seostatud lahendamine;

      Õigus arengule

               al)

               toetada ÜRO 1986. aastal vastu võetud arenguõiguse deklaratsiooni, milles märgitakse, et riigid on kohustatud tegema omavahel koostööd, et tagada areng ja kõrvaldada arengut takistavad asjaolud, realiseerida oma õigused ja täita kohustused viisil, mis soodustab uut rahvusvahelist majanduskorda, mille aluseks on suveräänne võrdsus, üksteisega seotus ja vastastikune huvi;

               am)

               hoida sellist küsimust nagu õigus arengule päevakorras, kuna sel aastal tähistatakse õigust arengule käsitleva ÜRO deklaratsiooni vastuvõtmise 25. aastapäeva;

               an)

               soovitada kõrgetasemelise töörühma tulemuste konsolideerimist, et tagada arenguõiguse tulemuslik rakendamine;

               ao)

               võtta asjakohaseid meetmeid, et muuta õigus arengule arengupoliitika, üldise korrapärase läbivaatamise ja inimõigustealaste lepingute alusel loodud ÜRO organite ja mehhanismide töö lahutamatuks osaks;

      Rahvusvaheline humanitaarabi

               ap)

               koostada humanitaarabi rahvusvaheline tegevuskava, et lahendada väga mitmesuguseid humanitaarprobleeme, suurenevaid humanitaarvajadusi ja keerukaid humanitaarolukordi;

               aq)

               suurendada kogu maailmas humanitaarabi rahastamist ja parandada humanitaarabi süsteemi toimimist ja tõhusust;

               ar)

               käivitada ühiseid rahvusvahelisi algatusi, et tugevdada koostoimet humanitaarabi ja arengu vahel ning tugevdada sidet hädaabi, ülesehitustöö ja arengu vahel;

         Inimõigused

      Institutsioonilised küsimused

               as)

               tagada, et Euroopa välisteenistuses on kvalifitseeritud töötajad ja see on hästi rahastatud ning ühtlasi hästi integreeritud ja kooskõlastatud teiste rahvusvaheliste organite ja piirkondlike organisatsioonidega ning nende tööga inimõiguste edendamisel; kindlustada, et ELi poliitikate ja vahendite väljatöötamisel, ja seda eelkõige inimõiguste valdkonnas, võetakse arvesse ÜRO süsteemis ja muudes rahvusvahelistes institutsioonides esitatud soovitusi ning vastuvõetud resolutsioone ja väljendatud esmaeesmärke;

               at)

               jätkuvalt aktiivselt osaleda nii inimõiguste nõukogu läbivaatamises New Yorgis kui selle järelmeetmetes, et tugevdada selle vastavust mandaadile; käsitleda ÜRO inimõiguste nõukogu võimet kiiret tegutsemist nõudvate olukordade lahendamiseks, kus on tegemist tõsiste inimõigusrikkumistega, nagu hiljutiste sündmuste puhul Liibüas ja Elevandiluurannikul, ning suurendada nõukogu suutlikkust rakendada kehtivaid rahvusvahelisi norme ja standardeid; kiita heaks ÜRO Peaassamblee 1. märtsi 2011. aasta otsus peatada Liibüa liikmelisus ÜRO inimõiguste nõukogus; jätkata otsustavaid jõupingutusi ja kasutada erimenetlusi, et muuta ÜRO inimõiguste nõukogu ainult reageerivast organist varajase hoiatuse ja ennetusmehhanismiks, mis suudaks prioriseerida ja lahendada inimõiguste rikkumise sügavaid põhjusi, et ennetada uusi rikkumisi või rikkumisolukordade teravnemist, sealhulgas kasutades ÜRO inimõiguste nõukogu toetust riiklike inimõigusasutuste suutlikkuse suurendamiseks;

               au)

               otsida võimalusi ÜRO inimõiguste nõukogu valimismenetluste parandamiseks, et parandada ÜRO inimõiguste nõukogu liikmeskonna kvaliteeti; kaaluda ÜRO inimõiguste nõukogu liikmelisuse selgemate kriteeriumide kehtestamist, et vältida sagedaste ja levinud inimõiguste rikkumistega riikide ühinemist ÜRO inimõiguste nõukoguga; korrata läbivaatamise käigus seisukohta, et säilitada tuleks ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroo sõltumatus, ning seista vastu kõigile püüetele muuta ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroo staatust, sest see võib mõjutada negatiivselt ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroo rahastamist ja seega ka sõltumatust;

               av)

               kujundada elujõulised töösuhted ÜRO inimõiguste nõukogu ja ÜRO Peaassamblee kolmanda komitee ning ÜRO inimõiguste nõukogu ja ÜRO inimõiguste ülemvoliniku vahel, ning käsitleda kasvavaid lahknemise märke seoses liikmesriikide häältega ÜRO inimõiguste nõukogus;

               aw)

               saavutada kokkulepe ühise seisukoha osas Durbani läbivaatamiskonverentsi jaoks (niinimetatud „Durban 3”), mis toimub septembris 2011, et näidata liikmesriikide tahet ja võimet olla ühel meelel ja „rääkida ühehäälselt” ülemaailmsetel foorumitel, kindlustada ELi mõju ÜRO raamistikus ja kinnitada ELi pühendumust võitluses rassismi, ksenofoobia ja kitsarinnalisuse vastu tasakaalustatud ja mittediskrimineerival viisil;

      Inimõigustega seotud küsimused

               ax)

               jätkata jõupingutusi ÜRO Peaassamblee kolmandas komitees mitmete resolutsioonide koostamisel, eelkõige üleskutse surmanuhtlusele moratooriumi kehtestamiseks, millele on toetust avaldanud rohkem riike, samuti resolutsioonid, mis käsitlevad lapse õigusi, rahvus- ja keelelisi vähemusi, sõnavabadust ja vaba meediat, usulist sallimatust, piinamise kaotamist ja riigispetsiifilised resolutsioonid Birma/Myanmari, Põhja-Korea ja Iraani kohta; toetada kõiki pingutusi piinamise kaotamiseks; eelkõige julgustada võtma vastu ÜRO piinamisvastase konventsiooni vabatahtlikku protokolli;

               ay)

               jätkata rahvusvahelisi pingutusi selle nimel, et tagada kõikide inimõiguste universaalsus, jagamatus, üksteisest sõltuvus ja vastastikune seotus; sellega seoses pingutada selle nimel, et vältida ebamäärase mõiste „inimkonna traditsioonilised väärtused” kasutamist, mis oma olemuselt õõnestab rahvusvaheliste inimõiguste alaste õigusaktidega kehtestatud norme ning võib viia inimõiguste rikkumiste vastuvõetamatu õigustamiseni, tuues põhjenduseks traditsioonilised väärtused, kombed ja tavad;

               az)

               toetada üksuse UN Women rahastamist läbi spetsiifiliste eelarveliste kulukohustuste, ning üksuse suutlikkust, aruandluskohustust ja tõhusust, et üksus saaks tõhusamalt kooskõlastada oma asjakohaseid meetmeid, kaasata soolise võrdõiguslikkuse vaatenurk kõigisse ÜRO poliitikavaldkondadesse ning luua institutsiooniline ühtsus ja koostoime; koondada jõupingutusi (sealhulgas toetades tõhusamat strateegilist kavandamist) ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 rakendamiseks, eelkõige seoses naiste osalemisega rahuläbirääkimistel, võimaldades neil seeläbi saada vahendajateks, suurendades nende oskusi ja mõjuvõimu otsustajatena ning üldiselt seostades naised ja arengu;

               ba)

               määratleda strateegia riikide suhtes, mis keelduvad täielikult ÜRO mehhanismidega koostööd tegemast ja andmast juurdepääsu ÜRO sõltumatutele ekspertidele ja eriraportööridele, eesmärgiga veenda selliseid riike andma täielikku juurdepääsu oma territooriumile ja hoiduma ekspertide töö takistamisest; töötada erimenetluste sõltumatuse säilitamise suunas;

               bb)

               seada suurimaks poliitiliseks ja diplomaatiliseks prioriteediks ning anda seega ülim toetus erinevate kahepoolsete ja mitmepoolsete foorumite kaudu, kus EL on aktiivne partner, kõikidele algatustele, mille eesmärgiks on:

                           —

                           kehtestada ülemaailmne moratoorium naiste suguelundite moonutamisele;

                           —

                           dekriminaliseerida homoseksuaalsus kogu maailmas;

         Kliimamuutus

               bc)

               olla juhiks ülemaailmses kliimapoliitikas ning rahvusvahelises kliimamuutuse valdkonna koostöös; keskenduda tugevale poliitilise koostööle kolmandate riikidega ning jätkata dialoogi muude juhtivate toimijatega, nagu USA, Venemaa, tärkavad suurjõud (Hiina, Brasiilia, India) ja arenguriigid, arvestades, et kliimamuutus on kujunenud rahvusvaheliste suhete võtmeelemendiks ning suureks ohuks aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele; osaleda kaasava, läbipaistva ja õiglase institutsioonilise struktuuri loomisel, mille asjaomastes juhtorganites oleksid tasakaalustatult esindatud nii tööstus- kui arenguriigid; luua kindel alus järgmisteks läbirääkimisteks, mis toimuvad 2011. aasta lõpul Lõuna-Aafrikas (COP17), toetudes Cancúnis (COP16) saavutatud positiivsele arengule ning arvestades Kopenhaageni (COP15) ebarahuldavast tulemusest õpituga;

               bd)

               teha paremat strateegilist koostööd ning võtta rohkem arvesse kolmandate riikide vajadusi, arendades seejuures edasi Euroopa välisteenistuse suutlikkust luua kliimadiplomaatia alane poliitika; toetada komisjoni aktiivset osalust käimasolevas arutelus teemal „Lüngad kaitse pakkumisel ja võimalikud lahendused”, mille algatas ÜRO pagulaste ülemvolinik 2010. aastal käivitatud pagulaste kaitse teemalise dialoogi raames, mille eesmärk on parandada olemasolevat rahvusvahelist kaitseraamistikku sunniviisiliselt ümberasustatud ja kodakondsuseta isikute jaoks; osaleda aktiivselt arutelus mõiste „kliimapõgenik” üle, mis peaks viitama inimestele, kes on sunnitud kodudest põgenema ning otsima pelgupaika välismaal kliimamuutuse tagajärjel, sh mõiste võimaliku õigusliku määratluse üle, mis ei ole veel tunnustatud rahvusvahelise õigusega või mõne teise õiguslikult siduva rahvusvahelise lepinguga;

         Lõppsoovitused

               be)

               toetada arutelu parlamentide ja piirkondlike assambleede rolli üle ÜRO süsteemis, mis peaks kuuluma ÜRO Peaassamblee 66. istungjärgu kavasse, samuti ÜRO parlamentaarse assamblee asutamise üle; lisaks edendada valitsuste ja parlamentide koostööd ülemaailmsetes küsimustes;

               bf)

               propageerida ÜRO parlamentaarse assamblee asutamist ÜRO süsteemis, et suurendada ülemaailmse juhtimise demokraatlikku iseloomu, demokraatlikku aruandekohustust ja läbipaistvust, ning võimaldada kodanike paremat osalust ÜRO tegevuses, tunnistades, et ÜRO parlamentaarne assamblee täiendaks olemasolevaid organeid, kaasa arvatud Parlamentidevahelist Liitu;

         *
   * *
   2.   teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, nõukogule ja teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  ELT C 4 E, 7.1.2011, lk 49.

      (2)  Euroopa Liidu Nõukogu 10170/2010.

      (3)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/264.

      (4)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/226.

      (5)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/225.

      (6)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/223.

      (7)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/222.

      (8)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/218.

      (9)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/177.

      (10)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/168.

      (11)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/167.

      (12)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/123.

      (13)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/94.

      (14)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/59.

      (15)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/7.

      (16)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/1.

      (17)  ÜRO Peaassamblee resolutsiooni eelnõu A/RES/64/L.67.

      (18)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/276.

      (19)  Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee resolutsioon A/64/868-S/2010/393, lisa.

      (20)  Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee dokument A/66/50.

      (21)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0097.

      (22)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0482.

      (23)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0442.

      (24)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0439.

      (25)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0419.

      (26)  ELT C 124 E, 25.5.2006, lk 549.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 31. märts 2017, Euroopa Liidu Nõukogule Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique välisaudiitorite kohta (EKP/2017/8)

text:
               13.4.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 120/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   31. märts 2017,
   Euroopa Liidu Nõukogule Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique välisaudiitorite kohta
   (EKP/2017/8)
   (2017/C 120/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kelle kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique praeguse välisaudiitori, Ernst & Young Bedrijfsrevisoren/Réviseurs d’Entreprises, volitused lõpevad pärast 2016. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb määrata välisaudiitorid alates 2017. majandusaastast.

               (3)

               Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique on valinud Mazars Réviseurs d’entreprises/Mazars Bedrijfsrevisoren SCRL/CVBA oma välisaudiitoriks majandusaastateks 2017 kuni 2022,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2017 kuni 2022 määrata Mazars Réviseurs d’entreprises/Mazars Bedrijfsrevisoren SCRL/CVBA.

      Frankfurt Maini ääres, 31. märts 2017

            EKP president

         Mario DRAGHI


Avis juridique important

|

52004SC0826

Komisjoni arvamus ülemäärase eelarve puudujäägi olemasolu Poolas - Euroopa Ühenduse Lepingu artikli 104(5) rakendamine  /* SEK/2004/0826 lõplik */

KOMISJONI ARVAMUS ülemäärase eelarve puudujäägi olemasolu Poolas - Euroopa Ühenduse Lepingu artikli 104(5) rakendamineSELGITAV MEMORANDUM7. aprillil 2004. avaldas Komisjon oma 2004. aasta kevade prognoosid [1]. Nende prognooside kohaselt, mis lähtusid Poola poolt 2004 märtsis esitatud andmetest, kasvas Poola eelarve puudujääk 3,6%-lt 2002 aasta SKT-st [2] 4.1%-ni 2003. aasta SKT-st, ületades sellega Lepingu soovitusliku eelarve puudujäägi - 3% SKT-st - künnise.[1]  Komisjoni 2004. aasta kevade prognoosid on kättesaadavad järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  Vastavalt Poola valitsuse poolt 17. mail esitatud koondprogrammile, hinnati 2002. aasta eelarve puudujäägiks 4% SKT-st.Nendele prima facie andmetele tuginedes algatas Komisjon 2004. aasta 12. mail Poola suhtes ülemäärase eelarve puudujäägi protseduuri, võttes Lepingu artikli 104(3) [3] kohaselt vastu aruande. 2004. aasta 17. mail omandas Komisjon Poola koondprogrammi, mis kinnitas eelarve puudujäägi suuruseks 4.1% 2003. aasta SKT-st.[3]  Selle raposti täis tekst on kättesaadav järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Kasvava eelarve puudujäägi protseduuri rakendamine (EDP) juhindub Lepingu artiklist 104 ja Euroopa Nõukogu regulatsioonist Nr 1467/97 "kasvava puudujäägi protseduuri rakendamise kiirendamine ja selgitamine", mis on üks osa Stabiilsuse ja Kasvu Paktist [4]. Riigid, mis ühinesid EL-iga 1. mail 2004 on kitsendustega Liikmesmaad ja peavad vältima kasvavat puudujääki, kuid nende suhtes ei saa rakendada vastavalt artiklile 104 (9) ja (11) sanktsioone.[4]  EÜT L 209, 2.8.1997.Komisjoni aruanne, vastavalt Lepingu artiklile 104(3) järeldas, et Poola 2003. aasta eelarve puudujäägi kasv üle 3%-i ei olnud ühegi ebatavalise, Poola võimude poolt kontrollimatu sündmuse tagajärg, ega ka Stabiilsuse ja Kasvu Pakti mõistes tõsise majanduslanguse tagajärg, kuna tegelik SKT kasv 2003. aastal ulatus 3,7%-ni. Võttes arvesse 2004. aasta arengut, järeldas aruanne, et eelarve puudujääk võib kõigi eelduste kohaselt kasvada ja jääda üle 3%-i SKT-st. Täpsemalt, Komisjoni 2004. aasta kevade prognoos on, et eelarve puudujääk 2004. aastal on 6,0%-i SKT-st, mis on rohkem kui Poola valitsuse poolt koondprogrammis kavandatud 5,7%-i.Lähtuvalt Komisjoni kevade 2004. aasta prognoosidest, järeldas raport ka seda, et võlgade-SKT suhe, mis 2003. aastal ülatus Poolal 45,4%-ni sisemajanduse koguproduktist, saab olema jätkuvalt allpool 2004. aasta Lepingu soovituslikust 60% määrast. Täpsemalt - Komisjoni 2004. aasta kevade prognoosid ennustavad 2004. aastal suhtarvu tõusmist 49,1%-ni SKT-st, mis vastab Poola valitsuse koondprogrammis kavandatud 49%-le SKT-st. Eelarve puudujäägi ja võlgade suurusi tuleb vastavalt tõsta, kui avatud pensioni fondid arvatakse lähtuvalt EUROSTATi fundeeritud pensioniskeemide klassifitseerimise otsusest avalikust sektorist välja.Lepingu artikkel 104(4) sätestab, et "Artikli 114 poolt ette nähtud Komitee (i.e. Majandus ja Rahandus Komitee) peab formuleerima Komisjoni raporti põhjal arvamuse". Komitee väljastas oma arvamuse 24. mail 2004, lähtudest hinnangust, mille Komisjon esitas oma aruandes. Täpsemalt, Komitee järeldas, et Poola eelarveline seisukord viitab ülemäärase puudujäägi olemasolule vastavalt kahele esimesele kriteeriumile artiklis 104(2) taoliste puudujääkide kindlakstegemisel.Teiste oluliste faktorite arvesse võtmine - eelarve olukord (ajaliselt keskmise pikkusega perspektiivis) ja avalike investeeringute määr - ei muutnud nendel samadel kriteeriumitel põhinevat hinnangut. Samuti pidas Komitee tõenäoliseks, et üldine riiklik puudujääk ületab 2004. aastal Lepingu soovituslikku määra, ja et üldine riikliku võla kogusumma jääb alla Lepingu soovituslikust määrast, mis on 2004. aastal 60%-i SKT-st.Komisjon - olles uurinud raportisse kantud asjasse puutuvaid faktoreid ja juhindudes Komitee arvamusest - on seisukohal, et Poolas eksisteerib ülemäärane SKT puudujääk. Selle arvamusega, mis võeti Komisjoni poolt omaks 24. juulil 2004, pöördutakse Nõukogu poole lähtuvalt Lepingu artiklist 104(5). Komisjon soovitab, et Nõukogu võtaks vastu vastava otsuse kooskõlas artikliga 104(6). Lisaks esitab Komisjon Nõukogule soovituse, esitada Komisjoni soovitus Poolale lähtuvalt Lepingu artiklist 104(7), koos vaadetega kuidas lõpetada ülemäärase puudujäägi olukord.KOMISJONI ARVAMUS ülemäärase eelarve puudujäägi olemasolu Poolas - Euroopa Ühenduse Lepingu artikli 104(5) rakendamineÜLDISED TÄHELEPANEKUDVastavalt Lepingu artiklile 104, peavad Liikmesmaad vältima ülemäärast riiklikku eelarve puudujääki. See kehtib ka kitsendustega Liikmesmaade kohta, puudutades kõiki 1. mail 2004 EL-ga ühinenud riike. Otsused ülemäärase eelarve puudujäägi olemasolu korral juhinduvad kasvava puudujäägi protseduurist (EDP), mis on kindlaks määratud Lepingu artiklis 104 ja Euroopa Nõukogu regulatsioonis Nr 1467/97, mis on üks osa Stabiilsuse ja Kasvu Paktist [5].[5]  EÜT L 209, 2.8.1997.Lepingu artikkel 104(2) nõuab, et Komisjon jälgiks Liikmesmaade eelarvelist seisundit ja riiklikke võlakirju, avastamaks eelarvelisi vigu. Täpsemalt, Komisjon peab jälgima riikide vastavust eelarve pidamise korrale, tuginedes kahele kriteeriumile, millest üks on planeeritud või tegeliku riikliku eelarve puudujäägi suhe SKT-ga ja teine on riiklike võlgade suhe SKT-ga. Nende muutujate statistilised andmed esitatakse liikmesriikide raportite alusel Komisjoni poolt .Lepingu artikkel 104(3) nõuab, et Komisjon esitaks aruande, kui üks või mõlemad artikkel 104(2) toodud tingimustest pole täidetud, või kui hoolimata eeltoodud nõuete täitmisest on Komisjon arvamusel, et liikmesmaal on oht ülemäärase eelarve puudujäägi tekkimiseks. Samuti võtab komisjoni aruanne arvesse seda, kas eelarve puudujääk ületab riiklikke investeerimiskulutusi ning kõiki teisi asjakohaseid fakte, kaasa arvatud vastavalt Lepingu artikkel 104(3)-le, liikmesriigi majanduslikku ja eelarvelist olukorda ajaliselt keskmises perspektiivis. 2004. aasta kevade prognooside baasil, mis võtsid vaatluse alla Poola poolt 2004. aasta märtsis esitatud andmed, koostas Komisjon 12. mail 2004 vastava aruande Poola kohta.Järgnevalt ning vastavalt artiklile 104(4) formuleeris Majandus ja Rahandus Komitee seisukoha, toetudes Komisjoni poolt 24. mail 2004 esitatud aruandele.Lepingu artikkel 104(5) nõuab, et Komisjon esitaks oma seisukoha Nõukogule, juhul kui liikmesriigil eksisteerib, või on oht, et tekib ülemäärane eelarve puudujääk. Selleks, et jõuda järeldusele, kas ülemäärane eelarve puudujääk eksisteerib, või võib tekkida, peab Komisjon arvesse võtma järgmisi asjaolusid: (i) enda raporti järeldusi ja (ii) Majandus ja Rahandus Komitee arvamust antud küsimuses. Neile elementidele toetudes, peab Komisjon looma hulga täehelepanekuid Poola kohta.TÄHELEPANEKUD POOLA SUHTES1. 2003. aastal oli Poola riiklik eelarve puudujääk 4,1%-i SKT-st, mis ületas oluliselt Lepingu 3%-list soovituslikku määra. See jäi umbes samaks 2002. aasta eelarve puudujäägiga (4,0%-i SKT-st, olles 2004. aasta mai koondprogrammis hinnatud kõrgemaks 2004. aasta märtsi fiskaalaruandes esitatud 3.6%-st).2. 2003. aasta eelarve puudujääk üle soovitusliku 3%-i ei olnud ühegi ebatavalise, Poola valitsuse poolt kontrollimatu sündmuse tagajärg, ega ka Stabiilsuse ja Kasvu Pakti mõttes tõsise majanduslanguse tagajärg. Lähtudes viimastest andmetest ulatus reaalne SKT kasv 2003. aastal 3.8%-i.3. 2003. aasta üldine riiklik eelarve puudujääk osutus suuremaks 2002. aasta augustis planeeritust, kui võeti omaks liitumiseelne majandusprogramm. Oodatust suuremad kulutused olid tingitud lisaväljaminekutest seoses erinevate sotsiaaltoetus programmidega (e.g. laste- ja perekonna toetused) ja välisvõla repareerimisega. Hoolimata kiiremast kasvust ja erinevatest meetmetest maksuhalduse edendamisel, olid 2003. aasta tulud esialgselt oodatust madalamad. Sissetulekud üksikisiku tulumaksudest olid ülehinnatud, peegeldades optimistlikke palga ja tööhõive prognoose. Tulud kaudsetest maksudest olid oodatust madalamad.4. Võrreldes riikliku eelarve puudujäägiga, mis oli 4,1%-i SKT-st, moodustasid riiklikud investeeringud 2003. aastal 3,5%-i SKT-st.5. Riikliku eelarve puudujääk ületab tõenäoliselt ka 2004. aastal Lepingus toodud määra. Täpsemalt, Komisjoni 2004. aasta kevade prognooside kohaselt ulatub Poola eelarve puudujääk 2004. aastal 6%-ni SKT-st, mis on rohkem Poola valitsuse koondprogrammis planeeritud 5,7%-st SKT-st.6. Poola riigivõla ja SKT suhe, mis ulatus 2003. aastal 45,4%-ni SKT-st, jääb tõenäoloselt 2004. aastal allapoole Lepingus toodud 60%-st SKT-st. Täpsemalt, Komisjoni 2004. aasta kevede prognooside kohaselt kasvab 2004. aastal Poola riigivõlg 49,1%-ni SKT-st, mis vastab Poola valitsuse koondprogrammis toodud 49%-le SKT-st.JÄRELDUSJälgides Poola eelarvelist olukorda ning pidades eelkõige silmas Lepingu artiklis 104(2) toodud kriteeriumite järgimist on viinud Komisjoni - lähtuvalt Lepingu artiklist 104(3) - vastava aruande ettevalmistamiseni. Komisjon, olles läbi vaadanud asjakohased faktorid, mis on käesolevas aruandes arvesse võetud ning olles arvestanud Majandus ja Rahandus Komitee seisukohaga, on arvamusel, et Poolas eksisteerib ülemäärane eelarve puudujääk.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Netherlandsand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of the Netherlands 2011-2015

text:
           EUROOPA KOMISJON
                                            Brüssel, 7.6.2011
                                            SEK(2011) 813 lõplik
                                  Soovitus:
                         NÕUKOGU SOOVITUS,
    milles käsitletakse Madalmaade 2011. aasta riiklikku reformikava
                      ja esitatakse nõukogu arvamus
   Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011−2015) kohta
                          {SEK(2011) 727 lõplik}
ET                                                                   ET
 ---pagebreak---                                                        Soovitus:
                                              NÕUKOGU SOOVITUS,
                 milles käsitletakse Madalmaade 2011. aasta riiklikku reformikava
                                           ja esitatakse nõukogu arvamus
               Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011−2015) kohta
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
   lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi
   järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,1 eriti
   selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust2,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:
   (1)     Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku
           käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –,
           mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub
           esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku
           majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
   (2)     Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
           majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
           2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;3 mõlemaid dokumente
           koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
           arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
   1
            EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
   2
            ELT C [...], [...], lk [...] .
   3
            Need säilitati 2011. aastaks nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega nr 2011/308/EL.
ET                                                         2                                        ET
 ---pagebreak---    (3) Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi,
       mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud
       eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust; majanduspoliitika parem
       koordineerimine on ette nähtud Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
   (4) Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja
       struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011.
       aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu
       rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse
       jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning
       uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles
       viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
       või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
   (5) Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 25.
       märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või
       lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
   (6) Madalmaad esitasid 29. aprillil 2011 oma ajakohastatud stabiilsusprogrammi
       ajavahemikuks 2011−2015 ja oma riikliku reformikava 2011. aastaks. Vastastikuse
       seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht programmi üheaegselt.
   (7) Vaatamata varasematele headele tulemustele kannatas väga avatud Madalmaade
       majandus kriisi arenedes märkimisväärselt − SKP reaalkasv vähenes 2009. aastal
       peaaegu 4 %. 2009. aasta teises pooles hakkas majandus välisnõudluse suurenedes
       elavnema ning 2010. aasta esimeses pooles sai elavnemine juba hoo sisse, andes
       tulemuseks 1,8 % SKP kasvu. Kriisi mõju tööturule oli suhteliselt piiratud. Tööpuudus
       langeb oodatavalt järgmise kahe aasta jooksul järk-järgult 4,5 %-lt 2010. aastal 4 %-le
       2012. aastal. Kriis mõjus raskelt Madalmaade riigi rahandusele, nii et valitsemissektori
       eelarvepuudujääk tõusis 5,5 %-ni SKPst 2009. aastal ja 5,4 %-ni SKPst 2010. aastal.
       Valitsuse tegevus finantseerimisasutuste toetamisel ja finantsturgude stabiliseerimisel
       tõi kaasa valitsemissektori võla suhte suurenemise 15 protsendipunkti võrra SKPst,
       mille tulemusel jõudis võla suhe 2009. aastal 60,8 %-ni SKPst.
   (8) Tuginedes ajakohastatud stabiilsusprogrammi hindamisele nõukogu määruse (EÜ) nr
       1466/97 kohaselt, on nõukogu arvamusel, et stabiilsusprogrammis esitatud
       eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium tundub olevat
       realistlik. Programmis on aluseks võetud komisjoni talituste 2011. aasta
       kevadprognoosist pisut tagasihoidlikumad 2011. ja 2012. aasta majanduskasvu
       prognoosid. Stabiilsusprogrammiga kavatsetakse vähendada valitsemissektori
       eelarvepuudujääki allapoole 3 % kontrollväärtust 2012. aastal, mis oleks üks aasta
       enne       ülemäärase     eelarvepuudujäägi      menetluses     määratud       tähtaega.
       Stabiilsusprogrammis esitatud arvandmete põhjal jõutakse programmiperioodi lõpuks
       peaaegu keskpika perioodi eesmärgi (struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst)
       saavutamiseni, kuna komisjoni arvutuste kohaselt on struktuurne eelarvepositsioon
       2015. aastal -0,8 % SKPst. Eelarvestrateegiat toetavad igakülgselt kuni 2015. aastani
       piisavalt täpsustatud meetmed, kuigi nende rakendamisega seonduvad mõned riskid,
       mis on peamiselt seotud tervishoiu ülekulude tasakaalustamise suutlikkusega ja
       kohalike omavalitsuste kulude jälgimisega. Ajavahemikul 2011–2013 parandatakse
       eelarvepositsiooni aastas keskmiselt 0,75 % SKPst, mis on kooskõlas ülemäärase
       eelarvepuudujäägi menetluse raames vastu võetud nõukogu 2. detsembri 2009. aasta
ET                                            3                                                 ET
 ---pagebreak---         soovitusega. Ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtajale järgnevatel aastatel
        (2014. ja 2015. aastal) paraneb ümberarvutatud struktuurne eelarvepuudujääk 0,25 %
        võrra 2014. aastal ja 0,5 % võrra 2015. aastal, mis jääb pisut alla struktuurse
        eelarvepuudujäägi nõutava 0,5 % suuruse paranemise kuni keskpika perioodi eesmärgi
        saavutamiseni.
   (9)  Madalmaade ametiasutuste kavandatav ja rakendatav eelarve konsolideerimine sõltub
        tugevalt suuresti struktuursetest kulukärbetest, mis lähtestsenaariumiga võrrelduna
        moodustavad programmiperioodi lõpuks (2015. aastaks) ligikaudu 3 % SKPst. Selle
        tulemusel saadavas kohandamiskavas nähakse ette valitsemissektori eelarvepuudujäägi
        vähendamine 3,8 %-lt SKPst 2011. aastal 2,4 %-ni SKPst 2012. aastal, mis jääb
        allapoole järgnevalt ajavahemikul 2013−2015 võetavatest umbes 0,5 % suurustest
        aastastest vähendustest. Madalmaad on kindlalt pühendunud nende eesmärkide
        saavutamisele. Selliste majanduskasvu toetavate poliitikavaldkondade nagu haridus
        kaitsmine eelarvekärbete eest, väldiks tulevase majanduskasvu potentsiaali
        kahjustamist ja aitaks kaasa ülemäärase eelarvepuudujäägi jätkusuuliku korrektsiooni
        saavutamisele.
   (10) Lisaks lühiajalisele konsolideerimisele on üks peamisi probleeme riigi rahanduse
        pikaajalise jätkusuutlikkuse parandamine, millele avaldab negatiivset mõju
        elanikkonna vananemisega seotud kulude kiire kasv. Elanikkonna vananemisega
        seotud pikaajalised kulud, eelkõige pikaajalise hoolduse kulud ja pensionid, on selgelt
        üle ELi keskmise. Pikaajalise hoolduse kulude oodatav suurenemine on komisjoni
        2009. aasta rahvastiku vananemist käsitleva aruande kohaselt suurim Euroopas. Selle
        peamine põhjus on olemasolev juba ulatuslik ametlik pikaajalise hoolduse süsteem (nt
        avalik pikaajaline kindlustus, mis hõlmab isikuhooldust, õendust, abistamist, ravi ja
        raviasutustes viibimist), samal ajal kui mitteametlikul hooldusel on Madalmaades
        väiksem roll.
   (11) Madalmaade tööturgu iseloomustab suhteliselt kõrge tööturul osalemise määr, kõrge
        tootlikkus töötatud tunni kohta ja väike tööpuudus. Tööturul on siiski peamine
        väljakutse suurendada rakenduseta tööjõupotentsiaali kasutamist eelkõige selleks, et
        kompenseerida elanikkonna vananemisega kaasnevat tööealise elanikkonna oodatavat
        vähenemist Kõige värskemate kättesaadavate andmete põhjal on keskmine aasta
        jooksul töötatud tundide arv ELi madalaim. Madala töötatud tundide arvu põhjuseks
        on see, et väga suur osa elanikkonnast, eelkõige naistest, töötab osalise tööajaga, mis
        peegeldab isiklikke eelistusi, kuid ka seda, et on olemas rahalised tegurid, mis
        motiveerivad kas mitte tööturule sisenema või töötundide arvu mitte suurendama.
        Praegu on Madalmaades üheks peamiseks teguriks, mis motiveerib leibkonna teisel
        sissetuleku saajal tööturule mitte sisenema või mitte rohkem tunde töötama, leibkonna
        teisele sissetulekule kehtestatud kõrge maksu piirmäär, mis võib mõnel juhul, muu
        hulgas sissetulekust sõltuvate hüvitiste (nt lapsehoolduse hüvitis) vähendamise ja
        üldise maksukrediidi tulemusel ulatuda 80 %-ni.
   (12) Osalise puudega, pikaajaliste töötute kasvava ja mitmekesise rühma puhul, kes on üha
        suurenevas struktuurse töötuse ohus, ei näi aktiivsete tööturumeetmete rakendamine
        olevat positiivseid tulemusi andnud. Kolmandate riikide kodanikud seisavad vastamisi
        eriliste raskustega, mis laiendab püsivaid tööhõive ja töötuse lõhesid.
   (13) Madalmaade teadusuuringute ja innovatsioonisüsteem on suutnud säilitada oma
        innovatsioonivõime, kuid erasektori väike osakaal teadus- ja arendustegevusse
ET                                              4                                               ET
 ---pagebreak---         tehtavates investeeringutes võib avaldada negatiivset mõju Madalmaade majanduse
        tulevasele majanduskasvule ja konkurentsivõimele. Valitsus on seadnud eesmärgiks
        luua teadusuuringutele ja innovatsioonile suurt rõhku panevatele ettevõtetele
        atraktiivne keskkond maksusoodustuste, ettevõtjatele antava ruumi ja tipptasemel
        teadustegevusega. Eelarve konsolideerimise vajaduse tõttu käesoleval aastal võidakse
        mõnede ettevõtetele suunatud toetuste andmine siiski lõpetada, samal ajal kui
        ülejäänud toetusi ühtlustatakse ja suunatakse need „kõige tähtsamatele
        majandusvaldkondadele” ning asendatakse need üldisemate maksustamismeetmetega.
   (14) Ettevõtluskeskkonnale avaldavad negatiivset mõju maantee- ja raudteetranspordis
        väga sagedased ummikud. Ummikute tase on üks ELi kõrgemaid. Selles kontekstis
        avaldab suhteliselt ebatõhus transpordi infrastruktuur negatiivset mõju tööjõu
        liikuvusele ja seega tootlikkuse kaudu ka potentsiaalsele majanduskasvule. Töötajad
        peavad toime tulema pikkade töö ja kodu vaheliste sõitudega, raskesti prognoositavate
        sõiduaegadega ja ummikutest tulenevate suurte kuludega. Kui poliitikat ei muudeta,
        suurenevad viimatinimetatud oodatavalt veelgi kuni 2020. aastani. Infrastruktuuri
        kasutamise tõhususe parandamine näiteks teemaksu meetmete abil aitaks kaasa tööjõu
        liikuvuse ja tootlikkuse parandamisele ja seega toetaks ka potentsiaalset
        majanduskasvu.
   (15) 4. aprillil 2011 andsid Madalmaad teada mitmetest laiendatud euroala pakti raames
        võetud kohustustest4. Kõnealuste kohustuste hulka kuuluvad meetmed konkurentsi
        edendamiseks (üldisemate maksuvähenduste ja halduskoormuse vähendamisel
        põhineva uue ettevõtluspoliitika kehtestamine) ja tööhõive suurendamiseks
        (sotsiaalkindlustuse muutmine aktiveerivamaks ja töötuhüvitistest sõltuvuse
        vähendamine), et aidata veelgi kaasa riigi rahanduse jätkusuutlikkusele (stabiilsuse ja
        kasvu pakti kajastamine siseriiklikus õiguses) ja tugevdada finantsstabiilsust
        (järelevalveasutustele suuremate volituste andmine). Need kohustused seonduvad
        pakti kõigi valdkondadega. Need kujutavad endast jätku stabiilsusprogrammis ja
        riiklikus reformikavas kirjeldatud laiemale reformikavale. Siiski puuduvad täpsemad
        andmed nende ajakava ja nende rakendamiseks vajalike meetmete kohta. Nimetatud
        kohustusi on hinnatud ja soovitustes arvesse võetud.
   (16) Komisjon on hinnanud Madalmaade stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava,
        seahulgas laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi5. Komisjon on arvesse
        võtnud      mitte    üksnes     nende     asjakohasust     jätkusuutliku      eelarve-   ja
        sotsiaalmajanduspoliitika jaoks Madalmaades, vaid ka seda, kas need on kooskõlas
        ELi eeskirjade ja suunistega, arvestades vajadust tugevdada kogu Euroopa Liidu
        majanduse juhtimist, andes ELi tasandi panuse tulevastesse riikide tehtavatesse
        otsustesse. Komisjon on arvamusel, et igakülgselt täpsustatud Madalmaade eelarve
        konsolideerimise strateegia tuleks kavakohaselt rakendada, samal ajal säilitades
        kulutuste taseme valdkondades, mis toetavad pikaajalist majanduskasvu kõige enam.
        Riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse parandamiseks tuleks võtta täiendavaid
        meetmeid, seda eelkõige pensionite ja pikaajalise hoolduse valdkonnas, et suurendada
        tööturul osalemist ja integratsiooni ning lahendada transpordis esinevatest ummikutest
        tulenevad küsimused.
   4
        Laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste kohta on esitatud täpsem teave dokumendis
        SEK(2011) 727.
   5
        SEK(2011) 727.
ET                                               5                                                  ET
 ---pagebreak---    (17)   Seda hinnangut silmas pidades ja võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu
          artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitust, on nõukogu
          Madalmaade 2011. aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ning tema
          arvamus6 on eeskätt esitatud järgnevalt punktides 1 ja 2 sisalduvates soovitustes.
          Võttes arvesse Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud
          Madalmaade riikliku reformikava,
   SOOVITAB KÄESOLEVAGA, et Madalmaad peaksid võtma ajavahemikul 2011−2012
   meetmeid selleks, et:
   (1)      Rakendada 2012. aastaks ja                sellele järgnevateks aastateks ettenähtud
            eelarvestrateegia kavakohaselt.         Tagada, et ülemäärase eelarvepuudujäägi
            kõrvaldamine oleks jätkusuutlik          ja majanduskasvu toetav, kaitstes kulutusi
            valdkondades, mis otseselt aitaksid     kaasa majanduskasvule, nagu teadusuuringud ja
            innovatsioon, haridus ja koolitus.
   (2)      Võtta meetmeid seadusjärgse pensioniea tõstmiseks, sidudes selle oodatava elueaga,
            ning neid meetmeid muude meetmetega, et tõsta tegelikku pensionile mineku iga ja
            parandada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Koostada pikaajalise hoolduse
            reformi kavand, pidades silmas elanikkonna vananemist.
   (3)      Suurendada tööturul osalemist, vähendades fiskaalseid tegureid, mis motiveerivad
            leibkonna teise sissetuleku saajal mitte töötama, ja koostada meetmed, millega
            toetada kõige haavatavamaid rühmasid ja aidata neil uuesti tööturule integreeruda.
   (4)      Edendada innovatsiooni, erasektori teadus- ja arendustegevust ning tugevamaid
            sidemeid teadusasutuste ja ettevõtete vahel, pakkudes sobivaid soodustusi uue
            ettevõtluspoliitika (Naar de top) kontekstis.
   (5)      Jätkata ummikutest tulenevate suurte kulude vähendamist transpordivõrkudes,
            liikudes fikseeritud maanteeteetasudelt üle diferentseeritud tasudele, laiendades
            raudteevõrku seal, kus seda enim vaja on, ja kehtestades teemaksud.
   Brüssel,
                                                   Nõukogu nimel,
                                                   eesistuja
   6
          Ette nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 3.
ET                                                    6                                           ET


title: Nõukogu soovitus, 15. veebruar 2011 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (üheksas EAF) meetmete rakendamisega 2009. eelarveaastal

text:
               11.10.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 265/28

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   15. veebruar 2011,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (üheksas EAF) meetmete rakendamisega 2009. eelarveaastal
   (2011/668/EL)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud 23. juunil 2000 Cotonous (1) ning mida on muudetud 25. juunil 2005 Luksemburgis (2),
   võttes arvesse nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate sisekokkulepet ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta vastavalt 23. juunil 2000. aastal Cotonous (Beninis) allkirjastatud Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani riikide ning Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise partnerluslepingu finantsprotokollile ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse EÜ asutamislepingu neljandat osa) (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas üheksas Euroopa Arengufond (9. EAF), eriti selle artikli 32 lõiget 3,
   võttes arvesse 27. märtsi 2003. aasta finantsmäärust, mida kohaldatakse 9. Euroopa Arengufondi suhtes, (4) eriti selle artikleid 96–103,
   olles läbi vaadanud 9. EAFi meetmete tulude ja kulude aruande, 2009. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning 2009. eelarveaastat käsitleva Euroopa Kontrollikoja aastaaruande kaheksandast, üheksandast ja kümnendast Euroopa Arengufondist (EAF) rahastatud tegevuste kohta (5) koos selles sisalduvate komisjoni vastustega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 32 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu 9. EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2009. eelarveaastal on komisjon 9. EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses 9. EAFi meetmete rakendamisega 2009. eelarveaastal.

      Brüssel, 15. veebruar 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         MATOLCSY Gy.

      (1)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

      (2)  ELT L 287, 28.10.2005, lk 4.

      (3)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 355.

      (4)  ELT L 83, 1.4.2003, lk 1.

      (5)  ELT C 303, 9.11.2010, lk 243.


Tähtis õiguslik teade

|

52006SC0111

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas Nõukogu 7 juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2005-2008  /* SEK/2006/0111 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 1.2.2006SEK(2006) 111 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7 juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2005–2008(komisjoni esitatud)SELETUSKIRITaust1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahend. 2005. aastal muudeti pakti esimest korda. Reformimisel tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid sooviti tugevdada nii pakti tõhusust ja selle mõju majandusele kui ka tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1], mis moodustab osa paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsus- või lähenemisprogrammid ja nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Luksemburg esitas esimese stabiilsusprogrammi 16. veebruaril 1999. Vastavalt määrusele esitas nõukogu 15. märtsil 1999 arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Vastavalt samale menetlusele peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama, majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus neid kontrollida.Nimetatud programmides peavad liikmesriigid täpsustama oma keskmise pikkusega perioodi eesmärgid seoses eelarveseisundiga ja esitama poliitilised meetmed nende saavutamiseks ja hoidmiseks, sealhulgas asjakohased prognoosid majanduse kohta. Pakti reformimise järel peaks keskmise pikkusega perioodi eesmärk olema iga liikmesriigi puhul erinev, pidades silmas liidu majanduslikku ja eelarvelist mitmekesisust, sealhulgas jätkusuutlikkusega seotud eelarveriske. Reformi osaks on ka vajadus luua majanduse tõusuperioodidel kõrgendatud eelarvedistsipliini abil korrastatum lähenemine eelarvepoliitikas majandustsükli jooksul, samas kui ajutisel kõrvalekaldumisel keskmise pikkusega perioodi eesmärkidest või sellele eesmärgile suunatud kohandamiskavas tuleks arvestada olulisi struktuurireforme, millel on tõestatav mõju pikaajalisele jätkusuutlikkusele.Võttes arvesse komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosi, tegevusjuhendit[2], potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat, 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvaid majanduspoliitika üldsuuniste soovitusi, on komisjon kontrollinud Luksemburgi hiljuti esitatud ajakohastatud stabiilsusprogrammi ja võtnud alljärgneva hinnangu põhjal vastu soovituse nõukogule asjakohase arvamuse esitamiseks.Hinnang(1) Luksemburg esitas komisjonile 7. ajakohastatud stabiilsusprogrammi 28. novembril 2005. See hõlmab ajavahemikku 2005–2008. Programmis on järgitud üldjoontes uues tegevusjuhendis sätestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri[3].(2) Luksemburgi majandus on viimase 20 aasta jooksul arenenud märkimisväärselt hästi, SKT kasv on olnud keskmiselt 5,5% aastas ning riigi tööhõive kasv 3,25%. 2001. aastal kasv aeglustus tugevalt, kuid taastus kiiresti, jõudes 2004. aastal 4,4%ni. Luksemburgi valitsemissektori finantsseisund on alati olnud väga usaldusväärne, alates 1990ndate algusest on see olnud korduvalt ülejäägis ja väga madala välisvõlaga. Kuid väga suure kulude kasvu tõttu on see ülejääk alates käesoleva kümnendi algusest siiski kiiresti vähenenud ja 2004. aastal sai sellest puudujääk.(3) Programmi makromajandusliku stsenaariumi kohaselt peaks SKT reaalkasv kiirenema prognoositud 4,0%lt 2005. aastal 4,4%le 2006. aastal ning 4,9%le nii 2007. kui ka 2008. aastal. See kasvustsenaarium tundub usutav, kuigi komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognooside ja samades prognoosides ennustatud potentsiaalse SKT kasvuga võrreldes pisut soodsam programmi lõpuaastatel. Programmis esitatud inflatsiooniprognoos tundub usutav. See on märkimisväärselt madalam kui komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognooside inflatsiooniprognoos, kuid põhineb teistsugustel eeldustel, eelkõige madalamal naftahinnal. Naftatoodetel on Luksemburgi THHIs erakordselt suur kaal, kuna on palju mitteresidentidest kütuseostjaid.(4) Nõukogu kiitis 18. jaanuaril 2005 tehtud otsuses heaks eelmises ajakohastatud stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia. 2005. aasta eelarve täitmise osas on valitsemissektori puudujääk komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognooside kohaselt praegu hinnanguliselt -2,3% SKTst võrreldes eelmises ajakohastatud stabiilsusprogrammis seatud eesmärgiga -1,0% SKTst. Valitsemissektori tulud, mis eelmise ajakohastatud programmi prognooside kohaselt pidid suurenema 1,2 protsendipunkti võrra SKTst, tõusid tegelikult vaid 0,2 protsendipunkti võrra SKTst osaliselt suuremahuliste ja ootamatute käibemaksutagastuste tõttu; valitsemissektori kulud suurenesid 1,4 protsendipunkti võrra SKTst (millest 0,8% tänu riiklikele investeeringutele), mitte aga 0,8 protsendipunkti võrra SKTst, nagu kavandati.(5) Programmi eesmärk on vähendada valitsemissektori puudujääki -2,3%lt SKTst 2005. aastal -0,2%le SKTst 2008. aastal, et saavutada samal aastal keskmise pikkusega perioodi eesmärk -0,8% SKTst. Esmase tasakaalu ajaline areng ja tase sarnanevad kogutasakaalu arengu ja tasemega, 2005. aasta esmane tasakaal oli -2,1% SKTst, kuid perioodi lõpuks oli eelarve tasakaalus. Eelarvestrateegiat on kohandatud pärast eelmise programmi esitamist, mis põhines vähem optimistlikel, kuid siiski soodsatel makromajanduslikel eeldustel ja milles prognoositi valitsemissektori puudujäägi vähenemist -1,4%lt SKTst 2004. aastal -1,0%le 2005. aastal ning seejärel enam-vähem sellele tasemele jäämist 2006. ja 2007. aastal. Kuigi 2005. aastal oli SKT kasv eeldatust isegi pisut suurem, suurenes puudujääk vähenemise asemel -1,2%lt SKTst 2004. aastal -2,3%le 2005. aastal. Seega on käesolevas programmis eelarvestrateegiat kohandatud, et saada hakkama selles ootamatult halvenenud olukorras. Programmis kavandatud eelarve kohandamine on kulupõhine, kuna valitsemissektori kogukulud peaksid prognoosi kohaselt programmiperioodi jooksul vähenema 2,5 protsendipunkti võrra SKTst ning tulusuhe peaks vähenema 0,4 protsendipunkti võrra SKTsse. Kulusuhte vähendamine peaks toimuma peamiselt jooksevkulude kaudu, eelkõige valitsemissektori kogutarbimise ja sotsiaalsiirete osas. Eelarve kohandamine on kavandatud programmi lõpuossa, sest nii nominaalse kui tsükliliselt kohandatud puudujäägi prognoositud vähenemine peaks kavakohaselt 2007. aastal märkimisväärselt kiirenema.(6) Tsükliliselt kohandatud tasakaal (arvutatud komisjoni talituste poolt ühiselt kokkulepitud metoodika alusel ning programmis esitatud andmete põhjal) peaks prognoosi kohaselt paranema puudujäägist 1,5% SKTst 2005. aastal enam-vähem tasakaalus seisundini 2008. aastal. Ühekordsete või muude ajutiste meetmete puudumisel on struktuurse tasakaalu areng samasugune. Eelarveseisundi paranemine toimub negatiivse, kuid väheneva (ligikaudu -1,75%lt SKTst 2005. aastal ligikaudu -0,5%le 2008. aastal) SKT lõhe taustal ning prognoositava väga suure potentsiaalse SKT kasvu valguses. Programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on struktuurne (st tsükliliselt kohandatud, ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) puudujääk -0,8% SKTst, mis vastab hinnangulisele alammäärale, mille eesmärk on tagada piisav kindlusvaru, et ei ületataks valitsemissektori 3%list puudujäägiläve. Seega peaks keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamine täitma antud kindlusvaru tagamise eesmärgi. Lisaks võib käesoleva hinnangu kohaselt pidada seda asjakohasel tasemel olevaks, sest see jääb stabiilsuse ja kasvu paktiga ning tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele kehtestatud vahemikku ning peegeldab asjakohaselt võla suhet ning keskmist potentsiaalset SKT kasvu pikas perspektiivis.(7) Programmi eelarve eesmärke ohustavad mõned tegurid: esiteks võivad programmis esitatud makromajanduslikud prognoosid olla programmiga hõlmatud perioodi viimaste aastate suhtes pisut optimistlikud. Teiseks pole veel täpsustatud 2007. ja 2008. aastaks kavandatud kulude vähendamise meetmeid. Seega sõltub programmi eelarveprognooside täitmine tingimusest, et 2007. ja 2008. aastal võetavad meetmed täpsustatakse ning viiakse korralikult ellu.(8) Seda riskihinnangut silmas pidades tundub programmi eelarvestrateegia piisav, et tagada programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamine programmiperioodi lõpuks, tingimusel et meetmeid 2007. ja 2008. aastaks täpsustatakse ja need korralikult ellu viiakse. 2006. aastal ei saa täielikult välistada riski, et ületatakse puudujäägilävi 3% SKTst, kuna tsükliliselt kohandatud puudujääk (arvutatud komisjoni talituste poolt programmi alusel vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale) on siiski veel 1,25% SKTst, mis on alammäärast kõrgem. Kuigi alates 2007. aastast on kavandatud struktuurne puudujääk alammäärast madalam, ei pruugi kindlusvaru olla piisav, kui selleks aastaks kavandatud kulude vähendamise meetmeid ei täpsustata ega viida ellu. Kokkuvõttes on programmi keskmise pikkusega eesmärgile suunatud kohandamiskava (struktuursed meetmed) asjakohane, välja arvatud võib-olla 2006. aasta puhul, mil tsükliliselt kohandatud puudujääk väheneb vaid 0,3% SKTst. See on vähem kui paktiga nõutud keskmine struktuurse tasakaalu paranemine 0,5 protsendipunkti võrra SKTst aastas, kuigi üldist majandusolukorda võib pidada soodsaks, hoolimata negatiivsest, kuid kaduvast SKT lõhest.(9) Valitsemissektori võlg on 2005. aastal hinnanguliselt 6,4% SKTst. Programmi prognooside kohaselt peaks see 2008. aastaks tõusma 10,2%ni SKTst ning suurenemine peaks põhiosas toimuma 2006. aastal. Peamised tegurid võla suurenemisel on kavandatavad uued laenud, mille eesmärk on rahastada kulutusi maantee- ja raudteeinfrastruktuuri valdkonnas ning mõningaid suuri investeerimisprojekte, mis põhinevad avaliku ja erasektori partnerlusel ja mille teostajaile annab Luksemburgi valitsus finantsgarantii.(10) Luksemburgi riigi rahanduse jätkusuutlikkuse osas on keskmise tasemega ohte, mis johtuvad vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist. Praegune võlatase on tõesti väga madal ja kavandatav stabiliseerimine keskmise pikkusega perioodi jooksul peaks aitama osaliselt leevendada riski riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Luksemburgis on kahe viimase kümnendi jooksul olnud erandlikult suure tööhõive kasvu aeg, mis tähendab aja jooksul üha suuremat pensionäride arvu tõusu ja pensionikulutuste kasvu. Pensionifondi varade praegune suurus toetab riigi rahanduse jätkusuutlikkust märkimisväärselt, kuid see pole piisav; programmis tunnistatakse, et mingil hetkel on vajalikud muutused pensioniskeemis, et hõlmata riiklike kulutuste suurenemist tulevikus ning vähendada riske pikaajalisele jätkusuutlikkusele.(11) Programmi strateegia riigi rahanduse valdkonnas on üldiselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega. Eelkõige on see kooskõlas integreeritud suunisega, milles käsitletakse majandusliku stabiilsuse tagamist keskmise pikkusega periood eelarve eesmärgist kinnipidamise kaudu majandustsükli jooksul ning kõigi stabiilsuse ja kasvu paktiga kooskõlas olevate kohandusmeetmete rakendamist seni, kui seda eesmärki pole veel saavutatud. See on kooskõlas ka integreeritud suunisega, milles käsitletakse majandusliku jätkusuutlikkuse tagamist, pidades silmas elanikkonna vananemisega seotud prognoositud kulusid.(12) 17. novembril 2005 tööhõivet ja majanduskasvu käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis esitatud Luksemburgi riiklikus reformiprogrammis nimetatakse majandusliku stabiilsuse tagamist ja majanduse jätkusuutlikkuse kindlustamist peamiste riigi rahandust märkimisväärselt mõjutavate probleemidena. Lisaks esitatakse selles probleemid muudes riigi rahandust märkimisväärselt mõjutavate valdkondades, eelkõige vajadus märkimisväärselt suurendada riiklikku teadus- ja arendustegevust. Riiklikus reformiprogrammis esitatud meetmete mõju eelarvele kajastub stabiilsusprogrammi eelarveprognoosides ja stabiilsusprogrammis riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed on kooskõlas riiklikus reformiprogrammis ettenähtud meetmetega. Stabiilsusprogramm täiendab neid meetmeid muudatustega riigi rahanduse institutsioonilistes aspektides, eelkõige eelarve esitamise tähtaja edasilükkamisega augustist oktoobrisse, et suurendada andmete kättesaadavust ja parandada eelarveprognooside kvaliteeti. Programmis teatatakse ka sügavama analüüsi kasutuselevõtust investeerimisprojektide maksumuse arvestamisel, kaasa arvatud nende rakendamiskulude arvessevõtmine juba planeerimise algjärgus.Kuigi hinnangu kohaselt on programmis esitatud kulude piiramist ette nägev puudujäägi vähendamise üldstrateegia kiiduväärne, peaksid Luksemburgi ametiasutused siiski:-  tugevdama jõupingutusi eelarve kohandamisel 2006. aastal ning määrama kindlaks ja ellu viima 2007. ja 2008. aastaks vajalikud meetmed ning-  tegelema elanikkonna vananemisest tuleneva pikaajalise mõjuga eelarvele.Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7 juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2005–2008EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[4] eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:1.  Luksemburgi majandus on viimase 20 aasta jooksul arenenud märkimisväärselt hästi, SKT kasv on olnud keskmiselt 5,5% aastas ning riigi tööhõive kasv 3,25%. 2001. aastal kasv aeglustus tugevalt, kuid taastus kiiresti, jõudes 2004. aastal 4,4%ni. Luksemburgi valitsemissektori finantsseisund on alati olnud väga usaldusväärne, alates 1990ndate algusest on see olnud korduvalt ülejäägis ja väga madala välisvõlaga. Kuid väga suure kulude kasvu tõttu on see ülejääk alates käesoleva kümnendi algusest siiski kiiresti vähenenud ja 2004. aastal sai sellest puudujääk.2.  Nõukogu kiitis 18. jaanuaril 2005 tehtud otsuses heaks eelmises ajakohastatud stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia aastateks 2004–2007.3.  2005. aasta eelarve täitmise osas on valitsemissektori puudujääk komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognooside kohaselt praegu hinnanguliselt -2,3% SKTst võrreldes eelmises ajakohastatud stabiilsusprogrammis seatud eesmärgiga -1,0% SKTst. Valitsemissektori tulud, mis eelmise ajakohastatud programmi prognooside kohaselt pidid suurenema 1,2 protsendipunkti võrra SKTst, tõusid tegelikult vaid 0,2 protsendipunkti võrra SKTst osaliselt suuremahuliste ja ootamatute käibemaksutagastuste tõttu; valitsemissektori kulud suurenesid 1,4 protsendipunkti võrra SKTst (millest 0,8% tänu riiklikele investeeringutele), mitte aga 0,8 protsendipunkti võrra SKTst, nagu kavandati.4.  Nõukogu kontrollis [14. veebruaril 2006] kontrollis nõukogu Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi, mis hõlmab aastaid 2005–2008. Programmis järgitakse üldjoontes uues tegevusjuhendis sätestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri[5].5.  Programmi makromajandusliku stsenaariumi kohaselt peaks SKT reaalkasv kiirenema prognoositud 4,0%lt 2005. aastal 4,4%le 2006. aastal ning 4,9%le nii 2007. kui ka2008. aastal. Praegu kättesaadava teabe põhjal tundub, et stsenaarium tugineb üldjoontes usutavatele kasvuprognoosidele, mis on programmi lõpuaastate suhtes pisut soodsamad. Programmi inflatsiooniprognoos tundub samuti olevat realistlik.6.  Programmi eesmärk on viia valitsemissektori puudujääk programmiperioodi lõpuks tasakaalu ja seega saavutada samal aastal keskmise pikkusega perioodi eesmärk -0,8% SKTst. Esmase tasakaalu ajaline areng ja tase sarnanevad kogutasakaalu arengu ja tasemega, 2005. aasta esmane tasakaal oli -2,1% SKTst, kuid perioodi lõpuks oli esmane ülejääk 0,1%. Puudujäägi vähendamine on kulupõhine, kuna valitsemissektori kogukulud peaksid prognoosi kohaselt programmiperioodi jooksul vähenema 2,5 protsendipunkti võrra ning tulusuhe peaks vähenema 0,4 protsendipunkti võrra SKTsse. Et tulla toime valitsemissektori tasakaalu ootamatu halvenemisega 2005. aastal, kohandati eelarvestrateegiat pärast eelmise ajakohastatud programmi esitamist, mis põhines vähem optimistlikul makromajanduslikul stsenaariumil ja milles valitsemissektori puudujääk pidi prognooside kohaselt pärast liikumist -1,4%lt SKTst 2004. aastal prognoositud -1,0%le 2005. aastal jääma 2006. ja 2007. aastal üldiselt samale tasemele.7.  Programmiperioodi jooksul peaks ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatud struktuurne tasakaal (st eelarve tsükliliselt kohandatud tasakaal ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) prognooside kohaselt paranema keskmiselt pisut rohkem, kui 0,5% SKTst aastas. Kohandamine on jäetud programmi lõpuaastatele, kiirenedes 2007. aastal märkimisväärselt nii nominaalselt kui struktuurselt. Programmi eelarveseisundi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on struktuurne puudujääk 0,8% SKTst ning see planeeritakse saavutada aastaks 2008. Programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk langeb kokku hinnangulise alammääraga, mille eesmärk on tagada piisav kindlusvaru, et ei ületataks valitsemissektori 3% puudujäägiläve. Seega peaks keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamine täitma antud kindlusvaru tagamise eesmärgi. Lisaks võib käesoleva hinnangu kohaselt pidada seda asjakohasel tasemel olevaks, sest see jääb stabiilsuse ja kasvu paktiga ning tegevusjuhendiga euroala ja ERM II liikmesriikidele kehtestatud vahemikku ning peegeldab asjakohaselt võla suhet ning keskmist potentsiaalset SKT kasvu pikas perspektiivis.8.  Eelarve tulemus võib olla programmis kavandatust halvem. Esiteks võivad programmis esitatud makromajanduslikud prognoosid olla programmiga hõlmatud perioodi viimaste aastate suhtes pisut optimistlikud. Lisaks pole veel täpsustatud programmis välja kuulutatud meetmeid, mis on suunatud kohandamise jätkamisele 2007. ja 2008. aastal. Programmi eelarve eesmärkide saavutamine sõltub nende meetmete täpsustamisest ja korralikust rakendamisest.9.  Seda riskihinnangut silmas pidades tundub programmi eelarvestrateegia piisav, et tagada programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamine hiljemalt 2008. aastaks, nagu programmis kavandatud, tingimusel et 2007. ja 2008. aastaks väljakuulutatud meetmeid täpsustatakse ja need korralikult ellu viiakse. Komisjoni talituste arvutuste kohaselt on siiski võimalik, et puudujäägilävi 3% SKTst ületatakse normaalsete makromajanduslike kõikumiste korral 2006. aastal. Kuigi alates 2007. aastast on kavandatud struktuurne puudujääk alammäärast madalam, ei pruugi kindlusvaru olla piisav, kui selleks aastaks kavandatud kulude vähendamise meetmeid ei täpsustata ega viida ellu. Keskmise pikkusega perioodi eesmärgile suunatud kohandamise tempo on üldiselt kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, milles sätestatakse, et euroala ja ERM II liikmesriikide puhul peaks struktuurne tasakaal paranema vähemalt 0,5 protsendipunkti võrra SKTst aastas. Kuid programmis kavandatud struktuurse puudujäägi paranemine on 2006. aastal vaid 0,3 protsendipunkti SKTst, kuigi üldist majandusolukorda võib pidada soodsaks, hoolimata negatiivsest, kuid kaduvast SKT lõhest.10.  Valitsemissektori võlg on 2005. aastal hinnanguliselt 6,4% SKTst. Programmi prognooside kohaselt peaks see 2008. aastaks tõusma 10,2%le SKTst ning suurenemine peaks põhiosas toimuma 2006. aastal.11.  Luksemburgi riigi rahanduse jätkusuutlikkuse osas on keskmise tasemega ohte, mis johtuvad vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist. Praegune võlatase on tõesti väga madal ja kavandatav stabiliseerimine keskmise pikkusega perioodi jooksul peaks aitama osaliselt leevendada riski riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Luksemburgis on kahe viimase kümnendi jooksul olnud erandlikult suure tööhõive kasvu aeg, mis tähendab aja jooksul üha suuremat pensionäride arvu tõusu ja pensionikulutuste kasvu. Pensionifondi varade praegune suurus toetab riigi rahanduse jätkusuutlikkust märkimisväärselt, kuid see pole piisav; programmis tunnistatakse, et mingil hetkel on vajalikud muutused pensioniskeemis, et hõlmata riiklike kulutuste suurenemist tulevikus ning vähendada riske pikaajalisele jätkusuutlikkusele.12.  Programmi strateegia riigi rahanduse valdkonnas on üldiselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega, eelkõige integreeritud suunisega, milles käsitletakse majandusliku stabiilsuse tagamist keskmise pikkusega eelarve eesmärgist kinnipidamise kaudu majandustsükli jooksul, ning kõigi stabiilsuse ja kasvu pakti ning majandusliku jätkusuutlikkuse kindlustamise suunisega kooskõlas olevate kohandusmeetmete rakendamist seni, kuni seda eesmärki pole veel saavutatud.13.  17. novembril 2005 esitatud Luksemburgi riiklikus reformiprogrammis nimetatakse järgmisi riigi rahandust märkimisväärselt mõjutavaid probleeme: i) majandusliku stabiilsuse tagamine ja ii) majandusliku jätkusuutlikkuse kindlustamine. Lisaks nimetatakse selles probleemid muudes riigi rahandust märkimisväärselt mõjutavate valdkondades, eelkõige vajadus märkimisväärselt suurendada riiklikku teadus- ja arendustegevust. Riiklikus reformiprogrammis esitatud meetmete mõju eelarvele kajastub stabiilsusprogrammi eelarveprognoosides ja riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed stabiilsusprogrammis on kooskõlas riiklikus reformiprogrammis ettenähtud meetmetega.Kuigi hinnangu kohaselt on programmis esitatud kulude piiramist ette nägev puudujäägi vähendamise üldstrateegia kiiduväärne, peaksid Luksemburgi ametiasutused siiski-  tugevdama jõupingutusi eelarve kohandamisel 2006. aastal ning määrama kindlaks ja ellu viima 2007. ja 2008. aastaks vajalikud meetmed ning-  tegelema elanikkonna vananemisest tuleneva pikaajalise mõjuga eelarvele.Tähtsamate makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reaalne SKT (muutus, %) | SP dets 2005 | 4.4 | 4.0 | 4.4 | 4.9 | 4.9 |KOM nov 2005 | 4.5 | 4.2 | 4.4 | 4.5 | puudub |SP dets 2004 | 4.4 | 3.8 | 3.3 | 4.3 | puudub |THHI inflatsioon (%) | SP dets 2005 | 3.2 | 3.7 | 2.6 | 2.0 | 1.8 |KOM nov 2005 | 3.2 | 4.1 | 4.4 | 2.2 | puudub |SP dets 2004 | 2.6 | 3.2 | 1.5 | 1.7 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | SP dets 20051 | -1.7 | -1.7 | -1.3 | -0.7 | -0.6 |KOM nov 20052 | -1.8 | -1.6 | -1.3 | -1.2 | puudub |SP dets 20041 | -1.2 | -2.2 | -3.8 | -5.0 | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | SP dets 2005 | -1.2 | -2.3 | -1.8 | -1.0 | -0.2 |KOM nov 2005 | -1.2 | -2.3 | -2.0 | -2.2 | puudub |SP dets 2004 | -1.4 | -1.0 | -0.9 | -1.0 | puudub |Eelarve esmane tasakaal (% SKTst) | SP dets 2005 | -0.9 | -2.1 | -1.7 | -0.7 | 0.1 |KOM nov 2005 | -0.9 | -2.1 | -1.8 | -2.0 | puudub |SP dets 2004 | -1.2 | -0.9 | -0.8 | -0.9 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal = struktuurne tasakaal3 (% SKTst) | SP dets 20051 | -0.3 | -1.5 | -1.2 | -0.6 | 0.1 |KOM nov 2005 | -0.4 | -1.5 | -1.4 | -1.6 | puudub |SP dets 20041 | -0.7 | 0.3 | 1.4 | 2.0 | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | SP dets 2005 | 6.6 | 6.4 | 9.6 | 9.9 | 10.2 |KOM nov 2005 | 6.6 | 6.8 | 7.1 | 7.3 | puudub |SP dets 2004 | 5.0 | 5.0 | 4.6 | 4.5 | puudub |Märkused: 1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. 2 Kooskõlas prognoositava potentsiaalse kasvuga 4,1%, 4,0%, 4,1% ja 4,3% vastavalt aastatel 2004–2007. 3 Kuna programmis pole täpsustatud ühekordseid ega muid ajutisi meetmeid, on tsükliliselt kohandatud tasakaal ja struktuurne tasakaal identsed. Allikas: stabiilsusprogramm (SP); komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoos (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta", mille majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005 heaks kiitis.[3] Selles on puudusi tegevusjuhendiga nõutavates kohustuslikes ja vabatahtlikes andmetes.[4] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Selles on puudusi tegevusjuhendiga nõutavates kohustuslikes ja vabatahtlikes andmetes.