title: Euroopa süsteemsete riskide nõukogu soovitus, 22. detsember 2011 , riigi ametiasutuste makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevuse kohta (ESRN/2011/3)

text:
               14.2.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 41/1

         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
   22. detsember 2011,
   riigi ametiasutuste makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevuse kohta
   (ESRN/2011/3)
   2012/C 41/01
   EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 2 lõiget 2 ja artikli 4 lõike 2 punkti a, ja protokolli (nr 25) jagatud pädevuse teostamise kohta,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrust (EL) nr 1092/2010 finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta (1), eelkõige selle artikli 3 lõike 2 punkte b, d ja f ning artikleid 16 ja 18,
   võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 20. jaanuari 2011. aasta otsust ESRN/2011/1, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord (2), eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Täpselt määratletud poliitikaraamistik on vajalik tulemusliku makrotasandi usaldatavusjärelevalve saavutamiseks. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) asutamisega Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi raames pandi alus makrotasandi usaldatavusjärelevalve raamistikule Euroopa Liidu tasandil, mida teostatakse rakendamist vajavate hoiatuste ja soovituste kaudu.

               (2)

               Makrotasandi usaldatavusjärelevalve tulemuslikkus liidus sõltub samuti liikmesriikide makrotasandi usaldatavusjärelevalve raamistikest, kuna finantsstabiilsuse säilitamiseks vajalike meetmete rakendamise pädevus on eelkõige riikide raamistikel.

               (3)

               Mõnedes liikmesriikides toimuvad arutelud makrotasandi usaldatavusjärelevalve raamistike õigusloome osas.

               (4)

               Riikide makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevuse põhiliste komponentide osas tuleb anda juhtpõhimõtted, mis aitaksid tagada riikide lähenemisviiside ühetaolisuse ja arvestaksid samal ajal riikide eripärasid.

               (5)

               Eesmärgi selge sätestamine aitaks riikide makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutustel vältida tegevusetusse kaldumist. Makrotasandi usaldatavusjärelevalvet saab riiklikult teostada nii riigi makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuste algatusel kui ka ESRN soovitusi või hoiatusi rakendades.

               (6)

               Üldiselt teostatakse makrotasandi usaldatavusjärelevalvet kas konkreetse asutuse või mitmest asutusest koosneva nõukogu poolt, olenevalt riigi institutsionaalsest raamistikust. Igal juhul tuleb pädev asutus määratleda selgelt ja läbipaistvalt.

               (7)

               Määruse (EL) nr 1092/2010 põhjendus 24 sätestab: „liikmesriikide keskpankadel peaks tänu oma kogemustele ja kohustuste tõttu finantsstabiilsuse valdkonnas olema makrotasandi usaldatavusjärelevalves juhtiv roll.” Seda hinnangut tugevdab veelgi asjaolu, kui keskpangad on vastutavad ka mikrotasandi usaldatavusjärelevalve eest.

               (8)

               Olenevalt riigi institutsionaalsest raamistikust võib finantsstabiilsust mõjutavate pädevate asutuste vaheline koostöö esineda mitmesuguses vormis, koordineerimisest kuni andmete ja teabe vahetamiseni.

               (9)

               ESRN analüüsib riikide pädevate asutuste poolt kavandatud makrotasandi usaldatavusjärelevalve meetmete võimalikku piiriülest mõju, et tagada minimaalne koordineerituse tase ja piirata võimalike negatiivsete mõjude ülekandumist. Selleks tuleb teavitada ESRN sekretariaati riigi ametiasutuste poolt ette pandud olulisest makrotasandi usaldatavusjärelevalve tegevusest, et seda ESRN juhtkomitees arutada. Kui juhtkomitee peab seda kohaseks, juhib ta ette pandud makrotasandi usaldatavusjärelevalve tegevusele haldusnõukogu tähelepanu.

               (10)

               Makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuse ülesanded ja pädevus peaksid olema selgelt määratletud. Võttes arvesse hetkel jätkuva krediidiasutuste kapitalinõuete raamistiku reformi võimalikku mõju (3), peaks makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutustele antavate instrumentide menetlus võimaldama poliitika õigeaegset kohandamist, mis jääks asjaomase õigusraamistiku põhimõtete raamesse ning vastaks finantssüsteemi uuendustele ja muutustele ning finantsstabiilsuse riskide muutuvale olemusele. Makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutus peaks eelnevalt põhjendama oma vajadust teatavate instrumentide järele ja olema volitatud alustama nende instrumentide kasutamist. Instrumentide hulka peaksid kuuluma nii tsüklilisi riske, näiteks finantsvõimenduse, tähtaegade mittevastavuse ja krediidikasvu jätkusuutmatut taset, kui ka turustruktuure mõjutavad instrumendid. Sätestada võib mittesiduvate ja siduvate instrumentide eristamise institutsiooni põhjal.

               (11)

               Läbipaistvus aitab finantssektoril ja laiemal üldsusel paremini mõista makrotasandi usaldatavusjärelevalvet ning on vajalik seadusandja kui laiema elanikkonna esindaja aruandekohustuse teostamiseks. Kuna makrotasandi usaldatavusjärelevalve lõppeesmärki on raske mõõta, võib aruandekohustust väljendada vaheeesmärkide saavutamise kaudu või selgitades avalikkusele makrotasandi usaldatavusjärelevalve instrumentide kasutamise põhjusi.

               (12)

               Makrotasandi usaldatavusjärelevalve teostajatele võidakse avaldada survet poliitikat mitte karmistada tõusuaegadel või mitte lõdvendada langusaegadel. Et tagada poliitika usaldusväärsus, tuleb makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusi kaitsta välissurve eest sõltumatuse kaudu. Makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevusega keskpangad peavad olema sõltumatud lepingu artikli 130 mõttes.

               (13)

               Käesolev soovitus ei mõjuta liidu keskpankade rahapoliitika pädevust ega ESRN-le pandud ülesandeid.

               (14)

               ESRN soovitused avaldatakse pärast Euroopa Liidu Nõukogule sellest kavatsusest teatamist ja nõukogule vastamise võimaluse andmist,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   1.   JAGU

      SOOVITUSED

      Soovitus A –   Eesmärk

   Liikmesriikidel soovitatakse:

               1)

               täpsustada, et makrotasandi usaldatavusjärelevalve lõppeesmärk on finantssüsteemi kui terviku stabiilsuse tagamisele kaasa aitamine finantssüsteemi vastupanuvõime suurendamise ja süsteemsete riskide kuhjumise vähendamise kaudu, kindlustades finantssektori jätkusuutliku panuse majanduskasvu;

               2)

               tagada, et makrotasandi usaldatavusjärelevalvet saab riigis teostada nii riigi makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuste algatusel kui ka ESRN soovitusi või hoiatusi rakendades.

      Soovitus B –   Institutsionaalne korraldus

   Liikmesriikidel soovitatakse:

               1)

               määrata riigi seadusloome asutus, mille ülesandeks on makrotasandi usaldatavusjärelevalve, mis peaks üldjuhul olema konkreetne asutus või asutustest koosnev nõukogu, kelle tegevus mõjutab oluliselt finantsstabiilsust. Riigi õigusaktides tuleks määratleda makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuse juhtorgani otsustusmenetlus;

               2)

               juhul kui makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuseks määratakse üks asutus, kehtestada koostöökord kõikide asutuste vahel, kelle tegevus mõjutab oluliselt finantsstabiilsust, ilma et see mõjutaks nende asutuste pädevust;

               3)

               tagada, et keskpangal on makrotasandi usaldatavusjärelevalves keskne roll ning et makrotasandi usaldatavusjärelevalve ei kahjusta keskpanga sõltumatust lepingu artikli 130 kohaselt;

               4)

               volitada makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutus tegema koostööd ja vahetama teavet piiriüleselt, eelkõige teatades ESRN-le riigi tasandil süsteemsete riskide osas võetud meetmetest.

      Soovitus C –   Ülesanded, pädevus, instrumendid

   Liikmesriikidel soovitatakse:

               1)

               tagada, et makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuse ülesandeks oleks vähemalt finantsstabiilsuse riskide tuvastamine, jälgimine ja hindamine ning poliitika rakendamine, et saavutada oma eesmärk läbi nende riskide vältimise ja vähendamise;

               2)

               tagada, et makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusel oleks õigus taotleda ja saada õigeaegselt kogu riigisisest teavet ja andmeid, mis on tema ülesannete teostamiseks asjakohased, sh teave mikrotasandi usaldatavusjärelevalve asutustelt ja väärtpaberiturgude järelevalve asutustelt, mis hõlmab põhjendatud taotluse korral ka ettevõttepõhist teavet, kui on tagatud selle piisav konfidentsiaalsus. Samadel põhimõtetel peaks makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutus jagama andmeid ja teavet mikrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusega, mis on asjakohased nende ametiasutuste ülesannete täitmiseks;

               3)

               volitada makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutust määrama ja/või välja töötama järelevalvemenetluse, et tuvastada koordineeritult või koostöös mikrotasandi usaldatavusjärelevalve ja väärtpaberituru järelevalve asutustega finantsasutusi ja –struktuure, mis on vastavas liikmesriigis süsteemselt olulised, ning määratlema või soovitama riigisisese regulatsiooni ulatust;

               4)

               tagada makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusele asjakohased instrumendid, mis on vajalikud tema eesmärkide saavutamiseks. Vajadusel tuleb kehtestada selge ja kiire menetlus instrumentide omistamiseks makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusele.

      Soovitus D –   Läbipaistvus ja aruandekohustus

   Liikmesriikidel soovitatakse:

               1)

               tagada, et makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuse poliitikaotsused ja nende põhjendused avaldatakse õigeaegselt, v.a juhul kui sellest tuleneks finantsstabiilsuse risk, ning et makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutus määratleks ja avaldaks makrotasandi usaldatavusjärelevalve strateegia;

               2)

               volitada makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutust tegema nii avalikke kui ka mitteametlikke avaldusi süsteemse riski kohta;

               3)

               kohustada makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutust aru andma riigi parlamendile;

               4)

               tagada makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusele ja selle töötajatele õiguslik kaitse nende heauskse tegutsemise korral.

      Soovitus E –   Sõltumatus

   Liikmesriikidel soovitatakse tagada, et:

               1)

               oma eesmärgi täitmisel on makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuse osas miinimumnõudeks tegevuse sõltumatus, eelkõige poliitilistest organitest ja finantssektorist;

               2)

               organisatsiooniline ja finantskorraldus ei ohusta makrotasandi usaldatavusjärelevalve teostamist.

         2.   JAGU

      RAKENDAMINE

   1.   Tõlgendamine

   Käesolevas soovituses kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:
   „finantseerimisasutus”– finantseerimisasutus vastavalt määratlusele määruses (EL) nr 1092/2010;
   „finantssüsteem”– finantssüsteem vastavalt määratlusele määruses (EL) nr 1092/2010.
   2.   Rakendamise kriteeriumid

               1)

               Käesoleva soovituse rakendamisel kohaldatakse järgmisi kriteeriume:

                           a)

                           soovitatud meetmed tuleks sätestada riigi õigusaktis;

                           b)

                           vältida tuleb õigussüsteemide erinevuste ärakasutamist;

                           c)

                           vajadusel võetakse rakendamisel arvesse proportsionaalsuse põhimõtet seoses finantseerimisasutuste erineva süsteemse mõjuga erinevates institutsionaalsetes süsteemides, võttes arvesse ka iga soovituse eesmärki ja sisu;

                           d)

                           soovituse A osas kehtib järgmine:

                                       i)

                                       poliitika vaheeesmärke võib määratleda, täpsustades lõppeesmärgile viivat tegevust;

                                       ii)

                                       makrotasandi usaldatavusjärelevalve peaks lubama tegutsemist meetmete kaudu, mis on makrotasandil asjakohased.

               2)

               Adressaadid peavad ESRN-le ja nõukogule teatama käesolevast soovitusest tulenevate meetmete võtmisest või esitama piisavad põhjendused nende võtmata jätmise kohta. Aruanne peab käsitlema vähemalt järgmist:

                           a)

                           teave võetud meetmete sisu ja tähtaegade kohta;

                           b)

                           hinnang võetud meetmete toime kohta käesoleva soovituse eesmärke silmas pidades;

                           c)

                           üksikasjalik põhjendus tegevusetuse või käesolevast soovitusest kõrvalekaldumise kohta, sh mis tahes viivituste kohta.

         3.   Meetmete võtmise tähtajad

               1)

               Adressaadid peavad ESRN-le ja nõukogule teatama käesolevast soovitusest tulenevate meetmete võtmisest või esitama piisavad põhjendused nende võtmata jätmise kohta kooskõlas järgmiste punktidega.

               2)

               30. juuniks 2012 esitavad adressaadid ESRN-le vahearuande, mis hõlmab vähemalt järgmist: a) osutus, kas makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevus on rakendatud või seda kavatsetakse rakendada; b) käesoleva soovituse rakendamise õigusliku aluse analüüs; c) makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuse kavandatav institutsionaalne struktuur ja kavandatavad institutsionaalsed muutused; d) hinnang iga käesoleva soovituse osas, kas need on või neid on kavas hõlmata riigisiseste makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevusse kuuluvate meetmetega, ning piisavad selgitused vastupidisel juhul. ESRN võib adressaatidele esitada oma seisukoha vahearuande kohta.

               3)

               30. juuniks 2013 esitavad adressaadid ESRN-le ja nõukogule lõpparuande. Soovitatud meetmed peaksid jõustuma hiljemalt 1. juulil 2013.

               4)

               Haldusnõukogu võib lõigetes 2 ja 3 sätestatud tähtaegu pikendada, kui ühe või enama soovituse järgimiseks tuleb algatada seadusloome.

         4.   Jälgimine ja hindamine

               1)

               ESRNi sekretariaat:

                           a)

                           abistab adressaate, sh lihtsustab koordineeritud aruandlust asjaomaste vormide koostamise kaudu ja täpsustab vajadusel meetmete võtmise korda ja tähtaegu;

                           b)

                           kontrollib adressaatide poolt esitatud meetmeid, sh abistab neid taotluse korral ja esitab haldusnõukogule juhtkomitee kaudu meetmete aruande kahe kuu jooksul alates meetmete võtmiseks antud tähtaja lõppemisest.

               2)

               Haldusnõukogu hindab adressaatide aruandeid võetud meetmete ja põhjenduste kohta ning otsustab asjakohastel juhtudel, et käesolevat soovitust pole järgitud ja adressaatide põhjendused tegevusetuse kohta ei ole piisavad.

      Frankfurt Maini ääres, 22. detsember 2011

            ESRB eesistuja

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

      (2)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

      (3)  Komisjoni ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, mis käsitleb krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõudeid, KOM(2011) 452 lõplik, ning ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/87/EÜ, milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet, KOM(2011) 453 lõplik.


title: Nõukogu soovitus, 8. juuni 2009 , tegevuse kohta haruldaste haiguste valdkonnas

text:
               3.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 151/7

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuni 2009,
   tegevuse kohta haruldaste haiguste valdkonnas
   2009/C 151/02
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 152 lõike 4 teist lõiku,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (1)

   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Haruldased haigused on ohuks ELi kodanike tervisele, kuna tegemist on eluohtlike või puudeid põhjustavate krooniliste haigustega, mis esinevad harva ja on väga keerukad. Vaatamata oma harvaesinevusele on neid palju erinevaid tüüpe, mistõttu nad mõjutavad miljoneid inimesi.

               (2)

               Universaalsuse, kvaliteetse ravi kättesaadavuse, võrdsuse ja solidaarsuse põhimõtted ja üldised väärtused, mis kiideti heaks nõukogu 2. juuni 2006. aasta järeldustes ELi tervishoiusüsteemide ühiste väärtuste ja põhimõtete kohta, on haruldasi haigusi põdevatele inimestele ülimalt tähtsad.

               (3)

               Haruldasi haigusi, sealhulgas geneetilisi haigusi käsitlev ühenduse tegevusprogramm võeti vastu ajavahemikuks 1. jaanuar 1999 kuni 31. detsember 2003. (3) Kõnealuses programmis määratleti haruldase haigusena haigust, mis esineb ELis kuni viiel inimesel kümnest tuhandest. Ühenduse teise terviseprogrammi (4) vahendeid kasutades töötatakse välja kaasajastatud teaduslikul analüüsil põhinev täpsem määratlus, võttes arvesse nii haiguste esinemissagedust kui esmashaigestumust.

               (4)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1999. aasta määruses (EÜ) nr 141/2000 harva kasutatavate ravimite kohta (5) sätestatakse, et ravim nimetatakse harva kasutatavaks ravimiks siis, kui see on kavandatud taotluse esitamise ajal ühenduses mitte rohkemat kui viit inimest kümnest tuhandest mõjutava eluohtliku või jäävalt invaliidistava haigusseisundi diagnoosimiseks, vältimiseks või raviks.

               (5)

               Tänapäeval esineb hinnanguliselt 5 000 kuni 8 000 erinevat haruldast haigust, mis mõjutavad 6–8 % elanikkonnast nende eluea jooksul. Teisisõnu, kuigi haruldasi haigusi iseloomustab neist igaühe madal esinemissagedus, mõjutavad haruldased haigused ELis kokku 27–36 miljonit inimest. Enamik inimesi kannatavad veelgi harvemini esinevate haiguste all, mis esinevad vaid ühel inimesel 100 000 st või veelgi harvem. Sellised patsiendid on eriti eraldatud ja haavatavad.

               (6)

               Vähese esinemissageduse, eripära ja suure hulga mõjutatud inimeste tõttu on haruldaste haiguste puhul vaja konkreetsetel ja ühendatud jõupingutustel põhinevat üldist lähenemisviisi, et ennetada märkimisväärset haigestumust või välditavat enneaegset suremust ning parandada haigestunud isikute elukvaliteeti ja sotsiaal-majanduslikke väljavaateid.

               (7)

               Haruldased haigused olid ühenduse teadus- ja arendustegevuse kuuenda raamprogrammi (6) prioriteediks ja on seda jätkuvalt ka teadus- ja arendustegevuse seitsmendas raamprogrammis, (7) kuna haruldaste haiguste uute diagnostikameetodite ja ravi välja töötamiseks ning neid haigusi käsitlevate epidemioloogiliste uuringute tegemiseks on vaja mitme riigi osalust, et suurendada iga uuringu puhul patsientide arvu.

               (8)

               Komisjon määratles oma 23. oktoobri 2007. aasta valges raamatus „Üheskoos tervise nimel: ELi strateegiline lähenemine aastateks 2008–2013”, millega töötatakse välja ELi tervisestrateegiat, haruldased haigused esmatähtsa valdkonnana.

               (9)

               Selleks et parandada haruldasi haigusi käsitlevate riiklike, piirkondlike ja kohalike algatuste koordineerimist ja ühtsust ning teaduskeskuste vahelist koostööd, võiks haruldaste haiguste valdkonnas võetavad asjaomased riiklikud meetmed integreerida haruldaste haiguste kavadesse või strateegiatesse.

               (10)

               Vastavalt Orphaneti andmebaasile on tuhandetest teadaolevatest haruldastest haigustest, mida on võimalik kliiniliselt kindlaks teha, vaid 250-l kood rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis (10. versioon). Kõigi haruldaste haiguste asjakohane klassifitseerimine ja kodeerimine on vajalik, et muuta nad riiklikes tervisesüsteemides piisavalt nähtavaks ja tunnustatavaks.

               (11)

               Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) käivitas 2007. aastal rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versiooni läbivaatamise, et võtta 2014. aasta Maailma Terviseassambleel vastu kõnealuse klassifikatsiooni 11. versioon. WHO määras ELi haruldaste haiguste töökonna eesistuja haruldaste haiguste temaatilise nõuanderühma eesistujaks, et sellele läbivaatamisprotsessile kaasa aidata, esitades ettepanekuid haruldaste haiguste kodeerimise ja klassifitseerimise kohta.

               (12)

               Haruldaste haiguste ühtse klassifikatsiooni rakendamine kõigis liikmesriikides suurendaks oluliselt ELi panust selles temaatilises nõuanderühmas ning lihtsustaks ühenduse tasandil koostööd haruldaste haiguste valdkonnas.

               (13)

               Juulis 2004 loodi tervishoiuteenuste ja arstiabi kõrgetasemeline komisjoni töörühm, et tuua kokku eksperdid kõigist liikmesriikidest, töötamaks riikide tervisesüsteemide vahelise koostöö praktiliste küsimuste kallal ELis. Kõnealuse kõrgetasemelise töörühma üks töörühmadest keskendub haruldaste haiguste Euroopa tugikeskuste võrgustikele. Mõned kriteeriumid ja põhimõtted seoses Euroopa tugikeskuste võrgustikega on välja töötatud, kaasa arvatud nende roll võitluses haruldaste haigustega. Euroopa tugikeskuste võrgustikud võiksid ühtlasi olla ka uurimis- ja teadmiskeskused, kus ravitakse patsiente teistest liikmesriikidest ja mis tagavad vajadusel järelravi kättesaadavuse.

               (14)

               Lisandväärtus, mida Euroopa tugikeskuste võrgustikud ühendusele annavad, on eriti suur haruldaste haiguste puhul, sest nende vähese esinemise tõttu on ühe riigi piires patsientide arv väike ja asjaomase valdkonna ekspertteadmised piiratud. Ekspertteadmiste koondamine Euroopa tasandil on seega ülitähtis, et tagada haruldasi haiguste põdevatele patsientidele võrdne juurdepääs täpsele teabele, asjakohasele ja õigeaegsele diagnoosile ning kvaliteetsele ravile.

               (15)

               Detsembris 2006 esitas Euroopa Liidu haruldaste haiguste töökonna üks eksperdirühm tervishoiuteenuste ja arstiabi kõrgetasemelisele töörühmale aruande „Panus poliitika kujundamisse: Euroopa tervishoiu- ja meditsiiniteenuste alase koostöö suunas haruldaste haiguste valdkonnas”. Eksperdirühma aruandes rõhutatakse muu hulgas ekspertkeskuste ning nende ülesannete kindlaksmääramise tähtsust. Samuti on kokku lepitud, et põhimõtteliselt ja võimaluse korral peaksid riikide vahel liikuma pigem ekspertteadmised kui patsiendid. Mõned nimetatud aruandes soovitatud meetmed sisalduvad käesolevas soovituses.

               (16)

               Koostöö ja teadmiste jagamine ekspertkeskuste vahel on osutunud väga tõhusaks viisiks haruldaste haigustega tegelemisel Euroopas.

               (17)

               Ekspertkeskused võiksid ravi osas järgida multidistsiplinaarset lähenemisviisi, et võtta arvesse haruldaste haigustega kaasnevaid keerukaid ja erinevaid haigusseisundeid.

               (18)

               Haruldaste haiguste eripära tõttu – piiratud arv patsiente ning vastavate teadmiste ja ekspertteadmiste nappus – võivad ühenduse tasandil võetud meetmed anda nende puhul märkimisväärset lisandväärtust. Seda lisandväärtust on võimalik saavutada eelkõige riigisiseste ekspertteadmiste kogumise kaudu haruldaste haiguste kohta kõigist liikmesriikidest.

               (19)

               Väga oluline on tagada, et liikmesriigid osaleksid aktiivselt mõne komisjoni 11. novembri 2008. aasta teatises „Haruldased haigused: Euroopa ees seisvad väljakutsed” kavandatud ühise vahendi väljatöötamisel, eelkõige seoses diagnostika ja arstiabiga ning Euroopa suunistega elanikkonna sõeluuringute kohta. Sama võiks rakendada ka seoses haruldaste haiguste ravimite terapeutilise lisandväärtuse hindamisaruannetega, mis võiksid aidata kiirendada hinnaläbirääkimisi riiklikul tasandil ning kiirendada seega haruldaste haiguste ravimite kättesaadavust haruldasi haigusi põdevatele patsientidele.

               (20)

               WHO määratles, et patsientide võimestamine on tervise eeltingimus ning kutsus üles rakendama proaktiivset partnerlust ning patsientide eneseabi strateegiat krooniliselt haigete tervise tulemi ja elukvaliteedi parandamiseks. (8) Siinkohal on sõltumatute patsiendirühmade roll väga oluline nii seoses haigete inimeste otsetoetamise kui ka ühistööga, mida need rühmad teevad haruldasi haigusi põdevate patsientide kogukonna kui terviku ja tulevaste põlvkondade tingimuste parandamiseks.

               (21)

               Liikmesriigid peaksid seadma eesmärgiks patsientide ja patsientide esindajate kaasamise poliitikakujundamise protsessi ja püüdma edendada patsiendirühmade tegevusi.

               (22)

               Teadusuuringute ja tervishoiu infrastruktuuri arendamiseks haruldaste haiguste valdkonnas on vaja pikaajalisi projekte ning seega asjakohast rahastamist, et tagada nende jätkusuutlikkus pikaajalises perspektiivis. Pingutused selles suunas suurendaksid eelkõige sünergiat projektidega, mis töötatakse välja ühenduse teise terviseprogrammi, teadus- ja arendustegevuse seitsmenda raamprogrammi ja nende järelprogrammide raames,

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL JÄRGMIST:
   I.   PLAANID JA STRATEEGIAD HARULDASTE HAIGUSTE VALDKONNAS

               1.

               Koostada ja viia ellu haruldaste haiguste kavasid või strateegiaid asjakohasel tasandil, või kaaluda haruldaste haiguste suhtes asjakohaste meetmete võtmist teistes rahvatervise strateegiates, eesmärgiga tagada haruldasi haigusi põdevate patsientide juurdepääs kvaliteetsetele tervishoiuteenustele, kaasa arvatud diagnostika, ravi ja toimetuleku toetamine ja, kui see on võimalik, juurdepääs tõhusatele haruldaste haiguste ravimitele, eelkõige:

                           a)

                           töötada välja ja võtta vastu nii kiiresti kui võimalik, soovitavalt hiljemalt 2013. aasta lõpuks, kava või strateegia, mille eesmärk on haruldaste haiguste valdkonnas asjakohaste tegevuste juhtimine ja korraldamine tervishoiu- ja sotsiaalsüsteemi raames;

                           b)

                           võtta meetmed, et integreerida tervikliku lähenemisviisi saavutamiseks praegused ja tulevased algatused kohalikul, piirkondlikul ja riiklikul tasandil oma kavadesse või strateegiatesse;

                           c)

                           määratleda haruldaste haiguste kavas või strateegias piiratud arv prioriteetseid tegevusi, määrata kindlaks nende eesmärgid ja järelevalvemehhanismid;

                           d)

                           võtta arvesse käimasoleva haruldaste haiguste riiklike kavade väljatöötamise Euroopa projekti (EUROPLAN), mida rahastatakse ühenduse rahvatervise valdkonna esimesest tegevusprogrammist ajavahemikul 2008–2011, raames arendatavaid suuniseid ja soovitusi, mida saaksid kasutada asjaomased ametiasutused riiklike kavade väljatöötamiseks riiklikul tasandil. (9)

         II.   HARULDASTE HAIGUSTE ASJAKOHANE MÄÄRATLEMINE, KODEERIMINE JA NIMESTIKU KOOSTAMINE

               2.

               kasutada ühenduse tasandil poliitika kujundamiseks ühist haruldase haiguse määratlust, mille kohaselt loetakse haruldaseks haiguseks haigust, mis esineb kuni viiel inimesel 10 000 st;

               3.

               püüda tagada haruldaste haiguste asjakohane kodeerimine ja jälgitavus kõikides terviseinfosüsteemides, hõlbustades haiguse piisavat tunnustamist riiklikus tervishoiusüsteemis ja hüvitissüsteemides, tuginedes rahvusvahelisele haiguste klassifikatsioonile, austades samal ajal riiklikke menetlusi;

               4.

               toetada aktiivselt ELi haruldaste haiguste kergesti juurdepääsetava ja dünaamilise nimestiku väljatöötamist, mis põhineb Orphaneti võrgustikul ja muudel haruldasi haigusi käsitlevas komisjoni teatises nimetatud olemasolevatel võrgustikel;

               5.)

               kaaluda kõigil asjakohastel tasanditel, sealhulgas ühenduse tasandil, ühest küljest spetsiaalsete haiguste teabevõrgustike, ja teisest küljest epidemioloogilistel eesmärkidel registrite ja andmebaaside toetamist, arvestades samal ajal sõltumatut haldamist;

         III.   HARULDASTE HAIGUSTE UURIMINE

               6.

               selgitada välja käimasolevad teadusuuringud ja teadustegevuse ressursid riiklikes ja ühenduse raamistikes, et teha kindlaks teadusuuringute hetkeseis ja hinnata teadusmaastikku haruldaste haiguste valdkonnas ning parandada asjaomaste piirkondliku, riikliku ja ühenduse tasandi programmide kooskõla;

               7.

               määratleda vajadused ja prioriteedid alus-, kliiniliste, siirde- ja sotsiaaluuringute tegemiseks haruldaste haiguste valdkonnas ning nende edendamise viisid ja edendada interdistsiplinaarseid koostööalaseid lähenemisviise, mida täiendavalt käsitleda riiklike ja ühenduse programmide kaudu;

               8.

               edendada riigi teadlaste osalemist haruldaste haiguste uurimisprojektides, mida rahastatakse kõigil asjakohastel tasanditel, sealhulgas ühenduse tasandil;

               9.

               lisada oma kavadesse ja strateegiatesse sätted, mille eesmärk on teadusuuringute edendamine haruldaste haiguste valdkonnas;

               10.

               hõlbustada koos komisjoniga uurimiskoostöö arendamist haruldaste haiguste teadusuuringutes aktiivsete kolmandate riikidega ning üldisemalt seoses teabevahetuse ja ekspertteadmiste jagamisega;

         IV.   EKSPERTKESKUSED JA HARULDASTE HAIGUSTE EUROOPA TUGIKESKUSTE VÕRGUSTIKUD

               11.

               selgitada välja asjakohased ekspertkeskused kogu riigi territooriumil 2013. aasta lõpuks ja kaaluda nende loomise toetamist;

               12.

               edendada ekspertkeskuste osalemist Euroopa tugikeskuste võrgustikus, austades riiklikku pädevust ja eeskirju seoses neile lubade andmise või nende tunnustamisega;

               13.

               luua haruldasi haigusi põdevatele patsientidele ravivõimalused riigi või vajadusel välisriigi asjaomaste ekspertide vahelise koostöö loomise ning tervishoiutöötajate ja ekspertteadmiste vahetamise kaudu;

               14.

               toetada info- ja kommunikatsioonitehnoloogiate, näiteks telemeditsiini kasutamist, kui see on vajalik tagamaks kaugjuurdepääsu konkreetsele tervishoiuteenusele;

               15.

               lisada oma kavadesse või strateegiatesse vajalikud tingimused ekspertteadmiste ja teadmiste levitamiseks ja liikuvuseks, et hõlbustada patsientide ravi nende kodukoha lähedal;

               16.

               soodustada, et ekspertkeskused läheneksid haruldaste haiguste ravile multidistsiplinaarselt;

         V.   EKSPERTTEADMISTE KOONDAMINE HARULDASTE HAIGUSTE KOHTA EUROOPA TASANDIL

               17.

               koondada riigisiseseid ekspertteadmisi haruldaste haiguste kohta ning toetada nende vahetamist Euroopa partneritega, et aidata kaasa järgmistele tegevustele:

                           a)

                           parimate tavade vahetamine nii diagnostikavahendite ja ravi kui ka hariduse ja sotsiaalhoolduse kohta haruldaste haiguste valdkonnas;

                           b)

                           kõigi tervishoiutöötajate asjakohane haridus ja koolitus, et teadvustada neile haruldaste haiguste olemasolu ja nende raviks olemasolevaid vahendeid;

                           c)

                           arstiõppe arendamine haruldaste haiguste diagnoosimise ja raviga seotud valdkondades, nagu geneetika, immunoloogia, neuroloogia, onkoloogia või pediaatria;

                           d)

                           Euroopa suuniste koostamine diagnostiliste testide ja elanikkonna sõeluuringute kohta, austades samas riiklikke otsuseid ja pädevust;

                           e)

                           liikmesriikide hindamisaruannete jagamine haruldaste haiguste ravimite terapeutilise või kliinilise lisandväärtuse kohta ühenduse tasandil, mis koondab asjaomaseid Euroopa teadmisi ja ekspertteadmisi, et kiirendada haruldaste haiguste ravimite kättesaadavust haruldasi haigusi põdevatele patsientidele;

         VI.   PATSIENDIORGANISATSIOONIDE VÕIMESTAMINE

               18.

               konsulteerida patsientide ja patsientide esindajatega seoses poliitikatega haruldaste haigustega seotud valdkonnas ja lihtsustada patsientide juurdepääsu ajakohastatud teabele haruldaste haiguste kohta;

               19.

               edendada patsiendiorganisatsioonide tegevust, nagu teadlikkuse ja suutlikkuse suurendamine ning koolitus, teabe ja parimate tavade vahetus, võrgustikes osalemine ja väga eraldatud patsientide abistamine;

         VII.   JÄTKUSUUTLIKKUS

               20.

               püüda koos komisjoniga tagada asjakohaste rahastamise ja koostöömehhanismide kaudu haruldaste haigustega seotud teabe, teadusuuringute ja tervishoiu valdkonnas välja töötatud infrastruktuuride pikaajaline jätkusuutlikkus,

         NING KUTSUB KOMISJONI ÜLES:

               1.

               Esitama hiljemalt 2013. aasta lõpuks selleks, et oleks võimalik esitada ettepanekuid võimaliku edaspidise ühenduse tervisevaldkonna tegevusprogrammi kohta, Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele liikmesriikidest saadud teabe põhjal rakendusaruande käesoleva soovituse kohta, kus tuleks hinnata kavandatud meetmete tõhusa toimimise ulatust ning kaaluda täiendavate meetmete võtmise vajadust, et parandada haruldasi haigusi põdevate patsientide ja nende perede elukvaliteeti;

               2.

               teavitama nõukogu korrapäraselt haruldasi haigusi käsitleva komisjoni teatise järelmeetmetest.

      Luxembourg, 8. juuni 2009

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         Petr ŠIMERKA

      (1)  23. aprilli 2009. aasta õigusloomega seotud resolutsioon (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  25. veebruaril 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 1999. aasta otsus nr 1295/1999/EÜ, millega võetakse vastu ühenduse tegevusprogramm haruldaste haiguste kohta rahvatervise valdkonnas (1999–2003) (EÜT L 155, 22.6.1999, lk 1). Otsus tunnistati kehtetuks otsusega nr 1786/2002/EÜ (ELT L 271, 9.10.2002, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta otsus nr 1350/2007/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse teine tervisevaldkonna tegevusprogramm (2008–2013) (ELT L 301, 20.11.2007, lk 3).

      (5)  EÜT L 18, 22.1.2000, lk 1.

      (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2002. aasta otsus nr 1513/2002/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse kuuendat raamprogrammi, mille eesmärk on toetada Euroopa teadusruumi loomist ja innovatsiooni (2002–2006) (EÜT L 232, 29.8.2002, lk 1).

      (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsus nr 1982/2006/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmendat raamprogrammi (2007–2013) (ELT L 412, 30.12.2006, lk 1).

      (8)  http://www.euro.who.int/Document/E88086.pdf

      (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus 1786/2002/EÜ, 23. september 2002, millega võetakse vastu ühenduse tegevusprogramm rahvatervise valdkonnas (aastateks 2003–2008) (EÜT L 271, 9.10.2002, lk 1).


Tähtis õiguslik teade

|

52006SC0110

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005-2008  /* SEK/2006/0110 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 1.2.2006SEK(2006) 110 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008(komisjoni esitatud)SELETUSKIRITaust1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori eelarveseisund püsivaks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti muudeti esimest korda 2005. aastal. Reformimisel tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid sooviti tugevdada pakti tõhusust ja selle mõju majandusele ning kindlustada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1], mis moodustab osa paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammid ja nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Läti esitas esimese lähenemisprogrammi mais 2004. Vastavalt määrusele esitas nõukogu 5. juulil 2004 arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee peab neid kontrollima. Nõukogul on lähenemisprogrammide kontrollimise õigus.Nimetatud programmides peavad liikmesriigid täpsustama oma keskmise pikkusega perioodi eesmärgid seoses eelarveseisundiga ja esitama nende saavutamise ja hoidmise poliitilised meetmed, sealhulgas majandusprognoosid. Pakti reformimise järel tuleks igal liikmesriigil määrata erinev keskmise pikkusega perioodi eesmärk, pidades silmas liidu majanduslikku ja eelarvelist mitmekesisust, sealhulgas jätkusuutlikkusega seotud eelarveriske. Reformi osa on ka vajadus majanduse tõusuperioodidel kõrgendatud eelarvedistsipliini järgimise abil luua tervet majandustsüklit hõlmav korrastatum lähenemine eelarvepoliitikale, samas kui ajutisel kõrvalekaldumisel keskmise pikkusega perioodi eesmärkidest või sellele eesmärgile suunatud kohandamiskavas tuleks arvestada olulisi struktuurireforme, millel on tõestatav mõju pikaajalisele jätkusuutlikkusele.Võttes arvesse komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosi, tegevusjuhendit[2], potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat, 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuuniste soovitusi, on komisjon kontrollinud Läti hiljuti esitatud ajakohastatud lähenemisprogrammi ja võtnud alljärgneva hinnangu põhjal vastu soovituse nõukogule asjakohase arvamuse esitamiseks.Hinnang1.  Läti kolmas ajakohastatud lähenemisprogramm saadeti komisjonile 30. novembril ja see hõlmab ajavahemikku 2005–2008. Programmis on järgitud üldjoontes uue tegevusjuhendiga kehtestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri. Programmis on puudusi uue tegevusjuhendiga ette nähtud vabatahtlikes andmetes (eelkõige puuduvad andmed tööjõu tootlikkuse ja töötatud tundide kohta).2.  Viimasel kümnendil on Läti SKT aastane reaalkasv olnud keskmiselt 6%, olles muljetavaldavalt taastunud pärast üleminekuga seotud majanduse häiritust. Eeldatakse, et 2005. aastal ületab reaalne SKT viimaks 1991. aasta eelse taseme. Selle kasvuga on kaasnenud märkimisväärne tootlikkuse tõus ja hiljuti ka tööhõive kasv. Kuid on kogunenud ka tõendeid ülekuumenemisest, sellest annavad tunnistust maksebilansi defitsiidi kasv, inflatsioon ja laenude kiire lisandumine. Suur maksebilansi defitsiit on teinud Läti sõltuvaks kapitali sissevoolust ja välisvõla suhe SKTsse on tõusnud. Ajakohastatud programmis prognoositakse SKT reaalkasvu vähenemist 8,4%lt 2005. aastal 7,5%le 2006. aastal, millele järgneb kasvu edasine aeglustumine 7,0%le nii 2007. kui ka 2008. aastal. Peamisteks kasvu toetajateks jäävad prognoosi kohaselt eratarbimine ja investeeringud, puhaseksport peaks prognooside kohaselt muutuma kergelt positiivseks. Üldiselt on prognoositud SKT kasv komisjoni talituste sügisprognoosidega (2007. aastaks) ja potentsiaalse SKT kasvuga võrreldes usutav. Ajakohastatud programmi andmete alusel ühiselt kokkulepitud metoodika põhjal tehtud arvutused näitavad, et SKT potentsiaalse kasvu määrad peaksid jääma suhteliselt kõrgeks, kuid näitavad keskmise pikkusega perioodil kerget langustendentsi; 2007. aastast ilmneb negatiivne SKT lõhe. Arvutusi potentsiaalse SKT kasvu kohta (ja seega ka SKT lõhe kohta) tuleb riikide puhul, kes kiiresti mahajäämust tasa teevad, tõlgendada ettevaatlikult. Kuid programmi prognoosid THHI inflatsiooni kohta (mis langes liikmesriikide kõrgeimalt tasemelt – 6,9%lt 2005. aastal 3,5%le 2008. aastal) ja jooksevkonto puudujäägi kohta (mis vähenes 13,0%lt SKTst 2005. aastal 8,0%le SKTst) on jällegi optimistlikud, seda eelkõige komisjoni talituste sügisprognooside taustal. Üldiselt sisaldab makromajanduslik stsenaarium olulisi riske, millele tuleb lähenemisprotsessi kontekstis tähelepanu pöörata.3.  Pärast liitumist ERM IIga 2. mail 2005 on latt jäänud Läti valitsuse kehtestatud kõikumispiiridesse ±1 protsenti keskkursi suhtes. Lati ja euro kolme kuu intresside vahe vähenes aasta jooksul märkimisväärselt; jaanuari alguses oli see üle 100 baaspunkti ja novembri lõpus ligikaudu 40 baaspunkti. Rahaturuintresside vahe suurenes teravalt detsembri lõpus, kuid see tundus olevat põhjustatud ajutistest likviidsusteguritest, mis olid seotud reservimäära suurenemisega 6 protsendilt 8 protsendile alates 24. detsembrist 2005. Enamiku riigi võlakirjade intresside vahe võrreldes euroala kontrollmääraga püsis madalal tasemel 50 baaspunkti lähedal.4.  Nõukogu kiitis eelmises, 2004.–2007. aastat hõlmavas ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegia heaks oma 8. märtsil 2005 esitatud arvamuses. Ehkki nõukogu ei pidanud vajalikuks teha majanduspoliitilisi ettepanekuid, oli ta siiski seisukohal, et riigi rahanduse hinnang sõltub sellest, kas majanduspoliitika on piisavalt asjakohane, et vastata majanduses valitsevatele nõudluspainetele nii, et inflatsioon langeks oma hiljutiselt kõrgtasemelt tagasi mõõdukale tasemele. Silmas pidades eelarve täitmist 2005. aastal, oli komisjoni talituste 2005. aasta sügisprognoosides valitsemissektori hinnanguline puudujääk 1,2% SKTst (põhinedes 9,1% SKT kasvul), võrreldes eelmise ajakohastatud lähenemisprogrammi eesmärgiga, mis oli 1,6% SKTst (SKT kasv oli 6,7%). Viimased kassapõhised andmed riigieelarve täitmise kohta näitavad, et tulemus on veelgi parem. Seega on väga tõenäoline, et 2005. aasta puudujääk on madalam kui praeguses ajakohastatud programmis prognoositud valitsemissektori puudujääk 2005. aastaks, mis on 1,5% SKTst (põhinedes 8,4% SKT reaalkasvul).5.  2005. aasta valitsemissektori puudujäägi kohta tehtud väga tagasihoidliku hinnangu kohaselt on ajakohastatud programmi eesmärk puudujäägi tagasihoidlik vähendamine programmiperioodi lõpul. Ajakohastatud programmis nähakse ette, et puudujääk on 2006. aastal 1,5%, vähenedes 2007. aastal 1,4%le ja programmi lõpuaastal, milleks on 2008. aasta, 1,3%le. Nii tulude kui kulude suhe SKTsse peaks programmiperioodi jooksul kavakohaselt suurenema (2 protsendipunkti võrra). Riiklikud investeeringud ja määratlemata „muud kulud“ peaksid kasvama kõige enam ning rahalised sotsiaalsiirded vähenema kõige enam. Esmane tasakaal peaks samal ajavahemikul kavakohaselt vähenema 0,1 protsendipunkti võrra. 2005. aasta novembris esitatud ajakohastatud programmis kinnitatakse üldjoontes eelmises ajakohastatud programmis kavandatud kohandamist nii tagasihoidliku ulatuse kui ajastuse osas, hoolimata viimase ajakohastatud programmi märkimisväärselt paremast makromajanduslikust stsenaariumist.6.  Komisjoni talituste poolt programmi alusel vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale tehtud arvutuste kohaselt peaks struktuurne tasakaal (st tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) kavakohaselt paranema programmiperioodi jooksul vaid pisut (0,75 protsendipunkti võrra SKTst). Kavandatud eelarvemeetmete raskuskese on programmi lõpus ja suunatud aastatele, mil SKT lõhe peaks olema negatiivne. Ajakohastatud programmis püstitatakse stabiilsuse ja kasvu paktis ette nähtud keskmise pikkusega perioodi eelarveseisundi eesmärgiks struktuurne puudujääk umbes 1% SKTst, mida loodetakse saavutada programmiperioodi viimasel aastal. Kuna programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on alammäärast (hinnanguliselt puudujääk ligikaudu 2% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle täitmine võimaldama saavutada ka ülemäärase puudujäägi suhtes kindlusvaru tagamise eesmärgi. Programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on sobiv, sest kajastab piisavalt võla suhet ja keskmist potentsiaalset SKT kasvu pikas plaanis. Arvestades eespool esitatud ohte majanduse lähenemise jätkusuutlikkusele, oleks ambitsioonikam keskmise pikkusega perioodi eesmärk asjakohane.7.  Eelarve tulemus võib olla programmis kavandatust halvem. Positiivne on see, et arvestades ettevaatlikku eelarveplaneerimist varasematel aastatel, võivad tulemused olla kavandatust paremad (nagu 2004. aastal ja komisjoni talituste prognooside kohaselt ka 2005. aastal). Eelarve aluseks olevad prognoosid majanduskasvu ja maksude elastsuse kohta on senini olnud pigem madalad. Peale selle ei ole eelarvesse kirjendatud kulusid alati täies mahus tehtud, peamiselt viivituste tõttu osaliselt ELi rahastatud projektide elluviimisel. Teisalt tundub praeguses ajakohastatud programmis esitatud maksuelastsus üsna suur ja lisaks viidatakse programmis mitmetele (kavandatavatele) sotsiaalpoliitilistele meetmetele, mille tulemusel kulud suureneksid, kuigi samas ennustatakse programmis selliste kulude suhte vähenemist.8.  Seda riskihinnangut silmas pidades ei pruugi programmi eelarvestrateegia olla piisav, et tagada programmiperioodi lõpuks struktuurne eelarveseisund, mida võiks pakti kohaselt pidada asjakohaseks. Arvestades hinnangut, mille kohaselt on eelarve täitmine 2005. aastal tõenäoliselt olnud märkimisväärselt parem kui programmis kavandatud ning võimalik, et lähedane keskmise pikkusega perioodi eesmärgile, võib 2006. aasta eelarve eesmärk võib tähendada keskmise pikkusega perioodi eesmärgist kõrvale kaldumist ligikaudu kuni 0,5% võrra SKTst 2006. ja 2007. aastal. Kui 2005. aasta parem tulemus leiab kinnitust ja 2006. aasta eesmärgist peetakse kinni, on olemas oht, et 2006. aasta rahanduspoliitika on ekspansiivne ja põhjendamatu, arvestades et ajavahemikku 2005–2006 võib pidada majanduslikult headeks aegadeks. Euroala ja ERM II liikmesriikidelt nõutakse stabiilsuse ja kasvu paktiga struktuurse tasakaalu paranemist vähemalt 0,5% võrra SKTst aastas (see on alammäär), majanduse tõusuaegadel isegi rohkem. Kavandatust ambitsioonikam struktuurse kohandamise kava oleks samuti asjakohane, et tagada stabiilne makromajanduslik lähenemisprotsess.9.  Stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt tuleks programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava koostamisel või programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekalde lubamisel arvesse võtta „peamisi struktuurireforme“, millel on tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele. Programmis märgitakse, et jätkuv pensionireform ja eelkõige teise samba kasutuselevõtt vähendavad järk-järgult sotsiaalkindlustusmaksete osakaalu valitsemissektori eelarves võrreldes 2004. aasta tasemega. Programmis ennustatakse, et pensionireformi netokulud on 2005. aastal 0,25% SKTst, tõustes 2008. aastaks järk-järgult 1,25%le SKTst. See võib võimaldada ajutist kõrvalekaldumist nõutavast aastasest programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamiseks kehtestatud kohandamiskavast, mis on 0,5% SKTst, sest struktuurireforme, millel see põhineb, on programmis kirjeldatud piisavalt üksikasjalikult ja need omavad märkimisväärselt soodsat mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele. Lisaks tundub olevat tagatud vastavus asutamislepingu ning stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutavatele eelarvenõuetele seose kindlusvaru tagamisega, et programmiga hõlmatud aastatel ei ületataks puudujäägi kontrollväärtust 3% SKTst. Eespool antud soovitus kiirendada kohandamist programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamiseks tundub kohane, arvestades et programmi algusaastatel on pensionireformi hinnanguline puhaskulu tagasihoidlik.10.  Eeldatav võla suhe on 2005. aastal 14,9% SKTsse, mis on alla asutamislepingus sätestatud 60%lise kontrollväärtuse. Võla suhe peaks prognooside kohaselt programmiperioodi jooksul pisut vähenema, jõudes 2008. aastal 14,7%ni SKTsse, puudujääkide mõju leevendab märkimisväärselt kõrge SKT nominaalkasv.11.  Läti rahanduse jätkusuutlikkusega seoses on vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist tulenevad riskid madalad. Hetkel väga madal koguvõla tase peaks prognooside kohaselt jääma alla 60% kontrollväärtuse kogu prognoosidega hõlmatud ajavahemiku (2005–2050) jooksul. 1996. aastal algatatud Läti pensionireform aitab märkimisväärselt nõrgendada elanikkonna vananemisest tulenevat mõju eelarvele.12.  Riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed on üldiselt kooskõlas 2005.—2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega. Eelkõige tuuakse lähenemisprogrammis välja meetmed töökohtade loomiseks ja majanduskasvu edendamiseks, muutes tulude ja kulude struktuuri (eelkõige muutes maksukoormust otsese maksustamise asemel kaudsemaks ja kärpides siirdeid) ja muutes riiklikud investeeringud prioriteediks. Piisavalt pole uuritud rahanduspoliitika potentsiaalset mõju põhieesmärkide saavutamisele, eelkõige inflatsiooni ohjeldamisele ja välismaksebilansi defitsiidi vähendamisele.13.  Tööhõivet ja majanduskasvu käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis 21. oktoobril 2005 esitatud Läti riiklikus reformiprogrammis nimetatakse makromajandusliku stabiilsuse tagamist peamise riigi rahandust mõjutava probleemina ning põhiroll selle saavutamisel on fiskaaldistsipliini tugevdamisel ning eelarve planeerimisel. Riiklikus reformiprogrammis sätestatud piiratud arvu konkreetsete reformimeetmete mõju eelarvele kajastub lähenemisprogrammi eelarveprognoosides. Lähenemisprogrammis riigi rahandusega seoses kavandatud meetmed on kooskõlas riiklikus reformiprogrammis ettenähtud meetmetega. Nagu eespool mainitud, tuuakse lähenemisprogrammis välja meetmed töökohtade loomiseks ja majanduskasvu edendamiseks, muutes tulude ja kulude struktuuri (eelkõige muutes maksukoormust otsese maksustamise asemel kaudsemaks ja kärpides siirdeid) ja muutes riiklikud investeeringud prioriteediks.Eespool toodud hinnangut arvestades ja silmas pidades vajadust tagada jätkusuutlik lähenemine, kaasa arvatud vajadus vähendada välismaksebilansi defitsiiti ja ohjeldada inflatsiooni, peaks Läti püüdma saavutada hetkel kavandatust ambitsioonikamat eelarveseisundit, eelkõige tuues programmis seatud keskmise pikkusega perioodi eesmärgi ettepoole, pidades sellest kinni kogu programmiperioodi jooksul ning vältides majanduse tõusuaegadel protsüklilist rahanduspoliitikat.Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[3], eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:14.  Nõukogu kontrollis [14. veebruaril 2006] kontrollis nõukogu Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi, mis hõlmab ajavahemikku 2005–2008.15.  Viimasel kümnendil on SKT aastane reaalkasv Lätis olnud keskmiselt üle 6%. Selle kasvuga on kaasnenud märkimisväärne tootlikkuse tõus ja hiljuti ka tööhõive kasv. Suur maksebilansi defitsiit on teinud Läti sõltuvaks kapitali sissevoolust ja välisvõla suhe SKTsse on tõusnud. Inflatsioonitempo on tõusnud alates 2003. aasta keskpaigast ja on jätkuvalt üle 6%, õõnestades majanduse välist konkurentsivõimet ja ohustades kasvu. Programmi aluseks olevas makromajanduslikus stsenaariumis kavandatakse SKT reaalkasvu vähenemist 8,4%lt 2005. aastal keskmiselt 7,2%le ülejäänud programmiperioodi jooksul. Praegu kättesaadava teabe põhjal tundub, et stsenaarium tugineb usutavatele kasvuprognoosidele. Programmi prognoosid inflatsiooni- ja jooksevkonto puudujäägi kohta tunduvad madalad.16.  Programmis on järgitud üldjoontes uue tegevusjuhendiga kehtestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri[4].17.  Ajakohastatud programmis on valitsemissektori hinnanguline puudujääk 2005. aastal 1,5% SKTst ja see põhineb 8,4%lisel SKT kasvul. See tähendab pisut väiksemat puudujääki ning märkimisväärselt paremat kasvu, kui eelmises programmis prognoositi (puudujääk oli 1,6% SKTst, kasv 6,7%). Komisjoni talituste sügisprognoosides nähakse ette puudujääki 1,2% SKTst, ning 9,1% SKT kasvu. Kuid viimased kassapõhised andmed riigieelarve täitmise kohta näitavad, et tulemus on parem, kui ajakohastatud programmis ja komisjoni talituste sügisprognoosis ennustati.18.  Nõukogu 8. märtsil 2005. aastal vastu võetud arvamuses eelmise ajakohastatud programmi kohta majanduspoliitilisi ettepanekuid ei tehtud. Sellest hoolimata mainiti, et hinnang kohandamiskavale ja rahandusolukorra asjakohasusele sõltub välismaksebilansi soodsatest arengutest, majanduses valitsevatest nõudluspainetest ja sellest, et inflatsioon langeks oma hiljutiselt kõrgtasemelt tagasi mõõdukale tasemele.19.  Ajakohastatud programmis on eesmärgiks seatud valitsemissektori puudujäägi tagasihoidlik vähendamine. Ajakohastatud programmis prognoositakse valitsemissektori puudujäägiks 2005. aastal 1,5%, 2006. aastal 1,5%, 2007. aastal 1,4% ja viimasel, 2008. aastal 1,3%. Esmane tasakaal peaks samal ajavahemikul kavakohaselt vähenema 0,1 protsendipunkti võrra. Nii tulude kui ka kulude suhe SKTsse peaks programmiperioodi jooksul kavakohaselt suurenema (vastavalt 2,1 protsendipunkti ja 1,9 protsendipunkti võrra). Riiklikud investeeringud ja määratlemata muud kulud peaksid kasvama kõige enam (vastavalt 2,3%lt SKTst 2005. aastal 3,3%le SKTst 2008. aastal ja 12,3%lt SKTst 13,8%le SKTst 2008. aastal) ning rahalised sotsiaalsiirded vähenema kõige enam (9,3%lt SKTst 2005. aastal 8,9%le SKTst 2008. aastal). Eelmise ajakohastatud programmiga võrreldes kinnitatakse novembris 2005 esitatud ajakohastatud programmis kavandatud kohandamist, kuid oluliselt soodsamate kasvuväljavaadete tingimustes.20.  Komisjoni talituste poolt programmi alusel vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale tehtud arvutuste kohaselt peaks struktuurne tasakaal (st tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) kavakohaselt paranema programmiperioodi jooksul vaid pisut (0,75 protsendipunkti võrra SKTst). Kavandatud eelarvemeetmete raskuskese on programmi lõpus ja suunatud aastatele, mil SKT lõhe peaks olema negatiivne. Ajakohastatud programmis püstitatakse stabiilsuse ja kasvu paktis ette nähtud keskmise pikkusega perioodi eelarveseisundi eesmärgiks struktuurne puudujääk umbes 1% SKTst, mida loodetakse saavutada programmiperioodi viimasel aastal. Kuna programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on alammäärast (hinnanguliselt puudujääk ligikaudu 2% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle täitmine võimaldama saavutada ka ülemäärase puudujäägi suhtes kindlusvaru tagamise eesmärgi. Programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk on sobiv, sest kajastab piisavalt võla suhet ja keskmist potentsiaalset SKT kasvu pikas plaanis. Arvestades eespool esitatud ohte majanduse lähenemise jätkusuutlikkusele, oleks ambitsioonikam keskmise pikkusega perioodi eesmärk asjakohane.21.  Eelarve tulemus võib olla programmis kavandatust halvem. Isegi kui eelmiste eelarvete aluseks olnud prognoosid majanduskasvu ja maksuelastsuse kohta on osutunud ettevaatlikeks, pole see nõnda käesoleva programmi puhul, sest selles esitatud maksuelastsuse prognoos tundub soodne. Lisaks viidatakse programmis ka mitmetele (kavandatud) sotsiaalpoliitilistele meetmetele, mis pigem tõstaksid selle valdkonna kulusid, mitte ei langetaks, nagu programmis kavandatud.22.  Seda riskihinnangut silmas pidades ei pruugi programmi eelarvestrateegia olla piisav, et tagada programmiperioodi lõpuks struktuurne eelarveseisund, mida võiks pakti kohaselt pidada asjakohaseks. Nagu eespool mainitud, oleks soovitav pisut ambitsioonikam strateegia kui programmis esitatud. Programmis esitatud kohandamise tempo programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamiseks ei ole kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, milles on sätestatud, et euroala ja ERM II liikmesriikidel peab struktuurne tasakaal paranema vähemalt 0,5% SKTst aastas, ja et kohandamine peab olema suurem majanduse tõusuaegadel. Eelkõige tähendaks 2006. aasta struktuurse tasakaalu võimalik halvenemine, mille tooks kaasa 2006. aasta eesmärgist kinnipidamine juhul, kui 2005. aasta tulemused on oodatust märkimisväärselt paremad, fiskaalpoliitika märkimisväärset leebemaks muutumist, samas kui nõudlussurve ja stabiilsust ohustavad riskid on jätkuvalt väga suured.23.  Stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt tuleks programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava koostamisel või programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekalde lubamisel arvesse võtta peamisi struktuurireforme, millel on tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele. Programmis märgitakse, et jätkuv pensionireform ja eelkõige teise samba kasutuselevõtt vähendavad järk-järgult sotsiaalkindlustusmaksete osakaalu valitsemissektori eelarves võrreldes 2004. aastaga. Programmis ennustatakse, et pensionireformi netokulud on 2005. aastal 0,25% SKTst, tõustes 2008. aastaks järk-järgult 1,25%le SKTst. See võib võimaldada ajutist kõrvalekaldumist nõutavast aastasest programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamiseks kehtestatud kohandamiskavast, mis on 0,5% SKTst, sest struktuurireforme, millel see põhineb, on programmis kirjeldatud piisavalt üksikasjalikult ja omavad märkimisväärselt soodsat mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele. Lisaks tundub olevat tagatud vastavus asutamislepingu ning stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutavatele eelarvenõuetele seoses kindlusvaru tagamisega, et programmiga hõlmatud aastatel ei ületataks puudujäägi kontrollväärtust 3% SKTst. Eespool antud soovitus kiirendada kohandamist programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamiseks tundub kohane, arvestades et programmi algusaastatel on pensionireformi hinnanguline puhaskulu tagasihoidlik.24.  Eeldatav võla suhe on 2005. aastal 14,9% SKTsse, mis on alla asutamislepingus sätestatud 60% kontrollväärtuse. Võla suhe peaks prognooside kohaselt programmiperioodi jooksul pisut vähenema, jõudes 2008. aastal 14,7%ni SKTsse, puudujääkide mõju leevendab märkimisväärselt kõrge SKT nominaalkasv.25.  Läti rahanduse jätkusuutlikkusega seoses on vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist tulenevad riskid madalad[5]. Hetkel väga madal koguvõla tase peaks prognooside kohaselt jääma alla 60% kontrollväärtuse kogu prognoosidega hõlmatud ajavahemiku (2005–2050) jooksul. 1996. aastal algatatud pensionireform, mida Läti praegu rakendab, aitab märkimisväärselt nõrgendada elanikkonna vananemisest tulenevat mõju eelarvele.26.  Riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed on üldiselt kooskõlas 2005.—2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega. Eelkõige tuuakse lähenemisprogrammis välja meetmed töökohtade loomiseks ja majanduskasvu edendamiseks, muutes tulude ja kulude struktuuri (eelkõige muutes maksukoormust otsese maksustamise asemel kaudsemaks ja kärpides siirdeid) ja muutes riiklikud investeeringud prioriteediks. Rohkem tuleb siiski rõhku panna põhieesmärkide saavutamisele, eelkõige inflatsiooni ohjeldamisele, välismaksebilansi defitsiidi vähendamisele ja tööturul osalemise edendamisele, toetades võrdsete võimalustega tööturu loomist.27.  Tööhõivet ja majanduskasvu käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis 21. oktoobril 2005 esitatud Läti riiklikus reformiprogrammis nimetatakse makromajandusliku stabiilsuse tagamist peamise riigi rahandust mõjutava väljakutsena ning selle saavutamine sõltub eelkõige fiskaaldistsipliini tugevdamisest ning eelarve planeerimisest. Riiklikus reformiprogrammis sätestatud piiratud arvu konkreetsete reformimeetmete mõju eelarvele kajastub lähenemisprogrammi eelarveprognoosides. Lähenemisprogrammis riigi rahandusega seoses kavandatud meetmed on kooskõlas riiklikus reformiprogrammis ettenähtud meetmetega. Nagu eespool mainitud, tuuakse lähenemisprogrammis välja meetmed töökohtade loomiseks ja majanduskasvu edendamiseks, muutes tulude ja kulude struktuuri (eelkõige muutes maksukoormust otsese maksustamise asemel kaudsemaks ja kärpides siirdeid) ja muutes riiklikud investeeringud prioriteediks.Eespool toodud hinnangut arvestades ja silmas pidades vajadust tagada jätkusuutlik lähenemine, kaasa arvatud vajadus vähendada välismaksebilansi defitsiiti ja ohjeldada inflatsiooni, on nõukogu seisukohal, et Läti peaks püüdma saavutada hetkel kavandatust ambitsioonikamat eelarveseisundit, eelkõige tuues programmis seatud keskmise pikkusega perioodi eesmärgi ettepoole, pidades sellest kinni kogu programmiperioodi jooksul ning vältides majanduse tõusuaegadel protsüklilist rahanduspoliitikat.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reaalne SKT (muutus, %) | LP nov 2005 | 8.5 | 8.4 | 7.5 | 7.0 | 7.0 |KOM nov 2005 | 8.3 | 9.1 | 7.7 | 7.1 | puudub |LP dets 2004 | 8.1 | 6.7 | 6.5 | 6.5 | puudub |THHI inflatsioon (%) | LP nov 2005 | 6.2 | 6.9 | 5.6 | 4.3 | 3.5 |KOM nov 2005 | 6.2 | 6.8 | 6.0 | 4.8 | puudub |LP dets 2004 | 6.2 | 4.3 | 3.0 | 3.0 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | LP nov 20053 | 0.5 | 0.8 | 0.4 | -0.5 | -1.1 |KOM nov 20055 | 0.1 | 0.8 | 0.3 | -0.7 | puudub |LP dets 20043 | 1.6 | 0.9 | 0.0 | -0.5 | puudub |Valitsemissektori tasakaal1 (% SKTst) | LP nov 2005 | -1.0 | -1.5 | -1.5 | -1.4 | -1.3 |KOM nov 2005 | -1.0 | -1.2 | -1.5 | -1.5 | puudub |LP dets 2004 | -1.7 | -1.6 | -1.5 | -1.4 | puudub |Eelarve esmane tasakaal (% SKTst) | LP nov 2005 | -0.2 | -0.7 | -0.8 | -0.6 | -0.6 |KOM nov 2005 | -0.2 | -0.5 | -0.8 | -0.8 | puudub |LP dets 2004 | -0.9 | -0.8 | -0.8 | -0.7 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal = struktuurne tasakaal2 (% SKTst) | LP nov 20053 | -1.1 | -1.7 | -1.6 | -1.3 | -1.0 |KOM nov 20054 | -1.0 | -1.5 | -1.6 | -1.3 | puudub |LP dets 2004 | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | LP nov 2005 | 13.1 | 14.9 | 13.6 | 13.7 | 14.7 |KOM nov 2005 | 14.7 | 12.8 | 13.0 | 13.2 | puudub |LP dets 2004 | 14.2 | 14.5 | 15.8 | 15.0 | puudub |Märkused: 1 Toimuva pensionireformi (teise samba kasutuselevõtt) kulud on puudujäägis kajastatud. Hinnangulised kulud on 0,27% SKTst 2005. aastal, 0,37% SKTst 2006. aastal, 0,62% SKTst 2007. aastal ja 1,32% SKTst 2008. aastal. 2 Tsükliliselt kohandatud tasakaal (nagu eelmistes ridades), välja arvatud ühekordsed ja ajutised meetmed. Programmis ennustatud tsükliliselt kohandatud tasakaalu iga-aastane paranemine, arvestades ka järk-järgult elluviidava pensionireformi mõju, oleks 2006. aastal 0,2% SKTst, 2007. aastal 0,6% SKTst ja 2008. aastal 1,0% SKTst, ajavahemiku 2006–2008 keskmine oleks 0,6%. Kuna programmis pole täpsustatud muid ühekordseid ega ajutisi meetmeid, on tsükliliselt kohandatud ja struktuurne tasakaal ühesugused. 3 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. 4 Komisjoni talituste prognoosid ei sisalda ühekordseid ega muid ajutisi meetmeid. 5 Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule, mis on 7,9% aastal 2004, 8,3% aastal 2005, 8,3% aastal 2006 ja 8,2% aastal 2007. Allikas: lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoos (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005 heaks kiidetud majandus- ja rahanduskomitee arvamus „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta".[3] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on käesolevas tekstis viidatud, on kättesaadavad veebislaidilhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Programmis on puudusi uue tegevusjuhendiga ette nähtud vabatahtlikes andmetes (eelkõige puuduvad andmed tööjõu tootlikkuse ja töötatud tundide kohta).[5] Üksikasjad pikaajalise jätkusuutlikkuse kohta on esitatud komisjoni talituste tehnilises hinnangus programmile, mis avaldatakse veebisaidilhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


Tähtis õiguslik teade

|

52006SC0027

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008  /* SEK/2006/0027 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 11.1.2006SEK(2006) 27 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008(komisjoni esitatud)SELETUSKIRITaust1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahendiks. 2005. aastal muudeti pakti esimest korda. Reformimisel tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid sooviti tugevdada nii pakti tõhusust ja selle mõju majandusele kui ka tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1], mis moodustab osa paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsus- või lähenemisprogrammid ja nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Rootsi esitas esimese lähenemisprogrammi detsembris 1998. Vastavalt määrusele esitas nõukogu 8. veebruaril 1999 arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Vastavalt samale menetlusele peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama, majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus neid kontrollida.Nimetatud programmides peavad liikmesriigid täpsustama oma keskmise pikkusega perioodi eesmärgid seoses eelarveseisundiga ja esitama poliitilised meetmed nende saavutamiseks ja hoidmiseks, sealhulgas asjakohased prognoosid majanduse kohta. Pakti reformimise järel peaks keskmise pikkusega perioodi eesmärk olema iga liikmesriigi puhul erinev, pidades silmas liidu majanduslikku ja eelarvelist mitmekesisust, sealhulgas jätkusuutlikkusega seotud eelarveriske. Reformi osaks on ka vajadus luua majanduse tõusuperioodidel kõrgendatud eelarvedistsipliini abil korrastatum lähenemine eelarvepoliitikas majandustsükli jooksul, samas kui ajutisel kõrvalekaldumisel keskmise pikkusega perioodi eesmärkidest või sellele eesmärgile suunatud kohandamiskavas tuleks arvestada olulisi struktuurireforme, millel on tõestatav mõju pikaajalisele jätkusuutlikkusele.Võttes arvesse komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosi, tegevusjuhendit[2], potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat, 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuuniste soovitusi, on komisjon kontrollinud Rootsi hiljuti esitatud ajakohastatud lähenemisprogrammi ja võtnud alljärgneva hindamise põhjal vastu soovituse nõukogule asjakohase otsuse tegemiseks.Hinnang1.  Rootsi kuues ajakohastatud lähenemisprogramm saadeti komisjonile 24. novembril 2005 ja see hõlmab ajavahemikku 2005–2008. Programm põhineb 2006. aasta eelarveseadusel, mille parlament võttis vastu 16. detsembril 2005. Programm järgib üldjoontes uues tegevusjuhendis sätestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri. Programmis on puudusi uue tegevusjuhendiga sätestatud kohustuslikes ja vabatahtlikes andmetes (eelkõige puuduvad tööjõukulud). Rootsi programmis on sõnaselgelt määratlemata eelarveseisundi keskmise pikkusega perioodi eesmärk, mille esitamine on tegevusjuhendi kohaselt nõutav.2.  Viimase kümne aasta jooksul on Rootsi aastane keskmine SKT reaalkasv olnud pisut alla 3%. Selle kasvuga on kaasnenud märkimisväärne tootlikkuse tõus ja puhasekspordi positiivne areng. Kuid viimaste aastate jooksul on tööhõive kasv olnud väike ja tööhõive on vähenenud ning töötus suurenenud. Inflatsioon on jäänud keskpanga seatud eesmärgi, milleks on 2% +/- 1 protsent, madalamasse vahemikku. Ajakohastatud programmis prognoositakse SKT reaalkasvuks 2,4% 2005. aastal, 3,1% 2006. aastal, 2,8% 2007. aastal ning 2,3% 2008. aastal. Tööhõive peaks järgnevatel aastatel eeldatavasti paranema. Ajakohastatud programmi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium tundub usutav ja vastab üldjoontes komisjoni talituste hinnangule ja 2005. aasta sügisprognoosidele. Ajakohastatud programmi andmete alusel ühiselt kokkulepitud metoodika põhjal tehtud arvutused näitavad, et SKT potentsiaalse kasvu määrad on jätkuvalt suhteliselt kõrged, kuid näitavad keskmise pikkusega perioodil kerget langustendentsi. 2005. aastal oli majanduses väikesel hulgal vabu vahendeid, kuid juba 2006. aastal hakkab SKT lõhe kaduma. Inflatsioonisurve peaks eeldatavasti jääma tagasihoidlikuks ning programmiperioodi jooksul lähenema järk-järgult keskpanga eesmärgile, milleks on 2%. Programmi inflatsiooniprognoos tundub olevat realistlik.3.  Aastatel 2002–2004 on kroon euro suhtes olnud suhteliselt stabiilne, kuid on viimasel ajal Rootsi stabiilsest makromajanduslikust keskkonnast, kindlatest kasvuväljavaadetest ja jooksevkonto ülejäägist hoolimata pisut nõrgenenud, peegeldades arvatavasti suhteliselt madalaid repokursse. Rootsi pikaajaliste riigi võlakirjade ja euroala võlakirjade tootlikkuse erinevus, mis 2004. aasta algul oli 50 baaspunkti ringis, on langenud peaaegu nulli lähedale.4.  18. jaanuaril 2005 kiitis nõukogu oma arvamuses heaks Rootsi 2004. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegia. 2005. aasta eelarve täitmise osas seati 2004. aasta ajakohastatud programmis eesmärgiks valitsemissektori ülejääk 0,6% SKTst, praeguses ajakohastatud programmis prognoositakse 1,6%list ülejääki, hoolimata 2005. aasta kasvuprognoosi vähendamisest. Üldiselt on tulud laekunud oodatust paremini, mis osaliselt tuleneb mõningatest ühekordsetest ettevõtte tulumaksulaekumistest, kuid ka kulutused on kasvanud tagasihoidlikult.5.  Rootsi eelarveraamistiku eesmärk on tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, täielik tööhõive ning jätkusuutlik kasv. Seda eesmärki silmas pidades kuuluvad Rootsi eelarveraamistikku valitsemissektori eelarveülejäägi eesmärk keskmiselt 2% SKTst kogu tsükli jooksul, keskvalitsuse kulude mitmeaastased nominaalsed ülemmäärad ja tasakaalus eelarve nõue kohalikele omavalitsustele. Ajakohastatud programmis on ette nähtud valitsemissektori ülejäägiks 2005. aastal 1,6%, 2006. aastal 0,9%, 2007. aastal 1,2% ja viimasel, 2008. aastal 1,7%. Nii kulu- kui tulusuhe väheneb vaatlusalusel perioodil järkjärguliselt. Tulusuhte vähendamine on kavandatud programmiperioodi algusse, kulusuhte vähendamine aga perioodi lõpuossa. Pensionisüsteem ja kohaliku omavalitsuse alamsektor on prognoosi kohaselt stabiilses ülejäägis, kuid keskvalitsuse puudujääk toob kaasa muutusi valitsemissektori finantsseisundis. Rootsi kasutab 2007. aasta kevadeni Eurostati 2004. aasta märtsi teise samba kogumispensionskeemide liigitamist käsitleva otsuse rakendamiseks üleminekuperioodi. Selle otsuse rakendamine mõjutab valitsemissektori eelarve tasakaalule nii, et SKTd korrigeeritakse igal aastal 1% võrra allapoole. Eelmise programmiga võrreldes kinnitab ajakohastatud programm üldiselt kavandatud riigi rahanduse kohandamist veidi soodsama makromajandusliku stsenaariumi taustal.6.  Komisjoni talituste poolt programmi alusel vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale tehtud arvutuste kohaselt on prognoositav tsükliliselt kohandatud tasakaal ühekordseid meetmeid arvestamata 1% SKTst 2006. aastal. 2005. aastal oli see 1,75%. Seega toimub 2006. aastaks kavandatud rahanduspoliitiline ekspansioon SKT lõhe vähenedes ja tsükliliste tingimuste paranedes. Tsükliliselt kohandatud tasakaal paraneb järk-järgult, liikudes aastatel 2007–2008 1,5–2%ni.7.  Programmis seatakse ajakohastatud programmi strateegiat suunavaks keskmise pikkusega perioodi kontrollväärtuseks riigi ülejäägieesmärk keskmiselt 2% tsükli jooksul. See on ka eeskirjadele tugineva Rootsi eelarveraamistiku nurgakiviks. Seetõttu võib kontrollväärtust 2% SKTst pidada programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgiks.8.  Kuna programmis esitatud keskmise pikkusega perioodi eesmärk on alammäärast (milleks on puudujääk ligikaudu 0,5% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine täitma ka ülemäärase puudujäägi vastase kindlusvaru tagamise eesmärgi. Asjakohasuse seisukohalt on programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk märkimisväärselt ambitsioonikam, kui pikaajalise võlasuhte ja keskmise SKT kasvu põhjal prognoosida võiks. Selle saavutamine on pikaajalise jätkusuutlikkuse seisukohalt siiski esmatähtis.9.  Kokkuvõttes tunduvad programmi eelarveprognooside riskid olevat tasakaalustatud. Selle põhjuseks on asjaolu, et viimased rahvamajanduse arvepidamise andmed viitavad sellele, et 2005. aasta kasv oli programmis prognoositust suurem. Lisaks ilmneb viimastest andmetest likviidsete vahendite kohta, et ka maksutulud on 2005. aasta lõpus olnud märkimisväärselt suuremad, kui ajakohastatud programmi eelarveandmetes. Tulemus eelarve osas võib olla programmis kavandatust parem.10.  Seda riskihinnangut silmas pidades tunduvad programmi eelarvealased põhimõtted olevat piisavad, et tagada programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamine programmiperioodi lõpuks. Kuid 2006. aasta ekspansiivse eelarve tõttu kaldub eelarveseisund keskmise pikkusega perioodi eesmärgist 2006. ja 2007. aastal kõrvale ligikaudu 1% võrra SKTst, seades ohtu keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamise programmiperioodi jooksul. Lisaks on oht, et märkimisväärselt ekspansiivne rahanduspoliitika 2006. aastal (mil tsükliliselt kohandatud tasakaal väheneb peaaegu ühe protsendipunkti võrra) ei pruugi olla asjakohane selles mõttes, et kõnealust ajavahemikku võiks pidada majanduse tõusuajaks. Kuid nagu eespool välja toodud, on programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutavast märkimisväärselt ambitsioonikam. Eelkõige on kogu programmiperioodi jooksul olemas piisav varu, et tavaliste tsükliliste kõikumiste korral ei ületataks puudujäägiläve 3% SKTst. Käesolev hinnang tundub olevat piisav ka juhul, kui teise samba kogumispensioniskeemid liigitatakse 2007. aastal valitsemissektorist välja, nagu Eurostat nõuab. Üldiselt on eelarveseisund usaldusväärne ning eelarvestrateegia on hea näide paktiga kooskõlas olevast fiskaalpoliitikast.11.  Koguvõla suhe väheneb prognoosi kohaselt jätkuvalt ning jõuab 2008. aastal 46%ni SKTst. Peamiselt võtab laenu eelarvepuudujäägis olev keskvalitsussektor ning pensionisüsteemi ülejääk investeeritakse peamiselt varadesse, mis ei kuulu valitsemissektorile, ning seega väheneb koguvõla suhe aeglaselt. Võla suhe finantsvarasid arvestamata on negatiivne, viidates valitsemissektori netovaraseisundile, mis prognooside kohaselt peaks suurenema -6%lt SKTst 2004. aastal ligikaudu -9%le 2008. aastal. Need prognoosid tunduvad olevat mõistlikud.12.  Rootsi rahanduse jätkusuutlikkusega seoses on vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist tulenevad riskid madalad. Koguvõla tase on praegu tublisti alla 60%lise kontrollväärtuse ja peaks prognooside kohaselt jääma sellest madalamaks peaaegu kogu programmiperioodi vältel. Jätkusuutlikkusega seotud küsimuste asetamine fiskaalpoliitiliste prioriteetide sekka ning pensionisüsteemi reform, millega ohjatakse pensionikulusid ning kogutakse vahendeid, parandab märkimisväärselt riigi rahanduse väljavaateid. Praegu soodne eelarveseisund aitab piirata elanikkonna vananemise prognoositud mõju eelarvele ning kavandatav eelarve stabiliseerimine, et saavutada programmiperioodi lõpuks kaheprotsendiline keskmise pikkusega perioodi eesmärk, aitab kaasa jätkusuutlikkuse parandamisele.13.  Kavandatud meetmed on üldiselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega riigi rahanduse valdkonnas. Kui piisavat ranget keskmise pikkusega perioodi eelarveseisundit kavatsetakse säilitada, võib keskmise pikkusega perioodi eesmärgist kõrvalekaldumine aastatel 2006–2007 tuua kaasa protsüklilisuse ohu ning ohustada ka kesmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamist programmiperioodi lõpuks.14.  Rootsi riiklikus reformiprogrammis (NRP), mis esitati 21. oktoobril 2005 tööhõivet ja majanduskasvu käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis, pannakse suurt rõhku jätkusuutlikule arengule ja rõhutatakse, tööturul kõrge osalustaseme ja töötatud tundide arvu saavutamine ja säilitamine on olulised väljakutsed ning mõjutavad riigi rahandust pikaajalises perspektiivis märkimisväärselt. NRP hõlmab 2006. aasta eelarvet, millel põhineb ka ajakohastatud programm ning selles mõttes on need kaks dokumenti vastavuses.15.  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[3], eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast majandus- ja rahanduskomiteega konsulteerimistON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:16.  24. jaanuaril 2006 kontrollis nõukogu Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi, mis hõlmab ajavahemikku 2005–2008. Programm järgib üldjoontes uues tegevusjuhendis sätestatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide näidisstruktuuri. Programmis on puudusi uue tegevusjuhendiga sätestatud kohustuslikes ja vabatahtlikes andmetes (eelkõige puuduvad tööjõutulud). Rootsi programmis pole selgelt kindlaks määratud tegevusjuhendis nõutud eelarveseisundi keskmise pikkusega perioodi eesmärki.17.  Viimase kümne aasta jooksul on Rootsi aastane keskmine SKT reaalkasv olnud pisut alla 3%. Selle kasvuga on kaasnenud märkimisväärne tootlikkuse tõus ja puhasekspordi positiivne areng. Kuid viimaste aastate jooksul on tööhõive kasv olnud väike ja tööhõive on vähenenud ning töötus suurenenud. Programmi aluseks olevas makromajanduslikus stsenaariumis prognoositakse SKT reaalkasvu suurenemist 2,4%lt 2005. aastal 3,1%le 2006. aastal ja järgnevate programmiperioodi aastate jooksul keskmiselt 2,5% võrra aastas. Programmiperioodi kahe esimese aasta kasvuprognoos viitab tsükliliste tingimuste paranemisele, mis seejärel peaksid prognooside kohaselt jääma üldiselt neutraalseteks. Praegu olemasoleva teabega võrreldes tundub stsenaarium usutav. Programmi inflatsiooniprognoos tundub olevat realistlik.18.  18. jaanuaril 2005 kiitis nõukogu oma arvamuses heaks Rootsi 2004. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegia. 2005. aasta eelarve täitmise osas seati 2004. aasta ajakohastatud programmis eesmärgiks valitsemissektori ülejääk 0,6% SKTst, praeguses ajakohastatud programmis prognoositakse 1,6%list ülejääki, hoolimata 2005. aasta kasvuprognoosi vähendamisest. Üldiselt on tulud laekunud oodatust paremini, mis osaliselt tuleneb mõningatest ühekordsetest ettevõtte tulumaksulaekumistest, kuid ka kulutused on kasvanud tagasihoidlikult.19.  Eelarveraamistiku eesmärk on tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, täielik tööhõive ning jätkusuutlik kasv. Seda eesmärki silmas pidades kuuluvad Rootsi eelarveraamistikku valitsemissektori eelarveülejäägi eesmärk keskmiselt 2% SKTst kogu tsükli jooksul, keskvalitsuse kulude mitmeaastased nominaalsed ülemmäärad ja tasakaalus eelarve nõue kohalikele omavalitsustele. Ajakohastatud programmis on ette nähtud valitsemissektori ülejäägiks 2005. aastal 1,6%, 2006. aastal 0,9%, 2007. aastal 1,2% ja viimasel, 2008. aastal 1,7%. Nii kulu- kui tulusuhe väheneb vaatlusalusel perioodil järkjärguliselt. Tulusuhte vähendamine on maksukärbete tõttu kavandatud programmiperioodi algusse aastasse 2006, kulusuhte vähendamine aga perioodi lõpuossa ning peaks toimuma tänu prognoositavale olukorra paranemisele tööturul. Eelmise ajakohastatud programmiga võrreldes kinnitab praegune ajakohastatud programm üldjoontes kavandatud rahanduspoliitilist kohandamist pisut soodsama makromajandusliku stsenaariumi tingimustes.20.  Programmis seatakse ajakohastatud programmi strateegiat suunavaks keskmise pikkusega perioodi kontrollväärtuseks riigi ülejäägieesmärk keskmiselt 2% tsükli jooksul. See on ka eeskirjadele tugineva Rootsi eelarveraamistiku nurgakiviks. Seetõttu võib kaht protsenti SKTst pidada programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgiks, kuna see vastab stabiilsuse ja kasvu paktis ning tegevusjuhendis keskmise pikkusega perioodi eesmärkide põhimõtetele. Programmiperioodi jooksul peaks ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatud struktuurne tasakaal kavakohaselt paranema ligikaudu 1%lt SKTst 2006. aastal ligikaudu 1,5–2%le SKTst 2008. aastal.21.  Kuna programmis esitatud keskmise pikkusega perioodi eesmärk on alammäärast (milleks on puudujääk ligikaudu 0,5% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine täitma ka ülemäärase puudujäägi vastase kindlusvaru tagamise eesmärgi. Asjakohasuse seisukohalt on programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk märkimisväärselt ambitsioonikam, kui pikaajalise võlasuhte ja keskmise potentsiaalse SKT kasvu põhjal prognoosida võiks. Selle saavutamine on pikaajalise jätkusuutlikkuse seisukohalt siiski esmatähtis.22.  Tulemus 2005. aasta eelarve osas võib olla programmis kavandatust parem. Eelkõige toetavad seda hinnangut kassapõhised andmed maksutulude kohta ning kvartaalsed rahvamajanduse arvepidamise andmed.23.  Seda riskihinnangut silmas pidades tunduvad programmi eelarvealased põhimõtted olevat piisavad, et tagada programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamine programmiperioodi lõpuks. Kuid 2006. aasta ekspansiivse eelarve tõttu kaldub eelarveseisund keskmise pikkusega perioodi eesmärgist 2006. ja 2007. aastal kõrvale ligikaudu 1% võrra SKTst, seades ohtu keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamise programmiperioodi jooksul. Lisaks on oht, et märkimisväärselt ekspansiivne rahanduspoliitika 2006. aastal (mil tsükliliselt kohandatud tasakaal väheneb peaaegu ühe protsendipunkti võrra) ei pruugi olla asjakohane selles mõttes, et kõnealust ajavahemikku võiks pidada majanduse tõusuajaks. Kuid nagu eespool välja toodud, on programmi keskmise pikkusega perioodi eesmärk stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutavast märkimisväärselt ambitsioonikam. Eelkõige on kogu programmiperioodi jooksul olemas piisav varu, et tavaliste tsükliliste kõikumiste korral ei ületataks puudujäägiläve 3% SKTst. Käesolev hinnang tundub olevat piisav ka juhul, kui teise samba kogumispensioniskeemid liigitatakse 2007. aastal valitsemissektorist välja, nagu Eurostat nõuab. Üldiselt on eelarveseisund usaldusväärne ning eelarvestrateegia on hea näide paktiga kooskõlas olevast fiskaalpoliitikast.24.  Eeldatav võla suhe on 2005. aastal jõudnud 51%ni SKTsse, mis on oluliselt vähem asutamislepingus sätestatud 60%lisest kontrollväärtusest. Programmis on prognoositud võla suhte vähenemist 46%ni SKTsse 2008. aastaks.25.  Rootsi rahanduse jätkusuutlikkusega seoses on vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist tulenevad riskid madalad. Koguvõla tase on praegu tublisti alla 60%lise kontrollväärtuse ja peaks prognooside kohaselt jääma sellest madalamaks kogu programmiperioodi vältel. Jätkusuutlikkusega seotud küsimuste asetamine fiskaalpoliitiliste prioriteetide sekka ning pensionisüsteemi reform, millega ohjatakse pensionikulusid ning kogutakse vahendeid, parandab märkimisväärselt riigi rahanduse väljavaateid. Praegu soodne eelarveseisund aitab piirata elanikkonna vananemise prognoositud mõju eelarvele ning kavandatav eelarve stabiliseerimine, et saavutada programmiperioodi lõpuks kaheprotsendiline keskmise pikkusega perioodi eesmärk, aitab kaasa jätkusuutlikkuse parandamisele[4].26.  Kavandatud meetmed riigi rahanduse valdkonnas on üldiselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitika üldsuunistega. Kui piisavat ranget keskmise pikkusega perioodi eelarveseisundit kavatsetakse säilitada, võib keskmise pikkusega perioodi eesmärgist kõrvalekaldumine aastatel 2006–2007 tuua kaasa protsüklilisuse ohu ning ohustada ka keskmise pikkusega perioodi eesmärgi saavutamist programmiperioodi lõpuks.27.  Rootsi riiklikus reformiprogrammis (NRP), mis esitati 21. oktoobril 2005 tööhõivet ja majanduskasvu käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kontekstis, pannakse suurt rõhku jätkusuutlikule arengule ja rõhutatakse, et tööturul kõrge osalustaseme ja töötatud tundide arvu saavutamine ja säilitamine on olulised väljakutsed ning mõjutavad riigi rahandust pikaajalises perspektiivis märkimisväärselt. NRP hõlmab 2006. aasta eelarvet, millel põhineb ka ajakohastatud programm ning selles mõttes on need kaks dokumenti vastavuses.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reaalne SKT (muutus %) | LP nov 2005 | 3.6 | 2.4 | 3.1 | 2.8 | 2.3 |Komisjoni talitused nov 2005 | 3.6 | 2.5 | 3.0 | 2.8 | puudub |LP nov 2004 | 3.5 | 3.0 | 2.5 | 2.3 | puudub |THHI inflatsioon (%) | LP nov 2005 | 0.9 | 1.5 | 1.5 | 2.0 | 2.0 |Komisjoni talitused nov 2005 | 1.0 | 0.7 | 1.4 | 1.8 | puudub |LP nov 2004 | 1.3 | 1.5 | puudub | puudub | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | LP nov 20052 | -0.3 | -0.4 | -0.1 | 0.1 | -0.1 |Komisjoni talitused nov 20056 | -0.3 | -0.4 | -0.1 | 0.0 | puudub |LP nov 20042 | -0.1 | 0.1 | -0.2 | -0.4 | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | LP nov 2005 | 1.6 | 1.6 | 0.9 | 1.2 | 1.7 |Komisjoni talitused nov 2005 | 1.6 | 1.4 | 0.8 | 1.1 | puudub |LP nov 2004 | 0.7 | 0.6 | 0.4 | 0.9 | puudub |Eelarve esmane tasakaal (% SKTst) | LP nov 2005 | 3.2 | 3.2 | 2.5 | 3.0 | 3.6 |Komisjoni talitused nov 2005 | 3.4 | 3.2 | 2.6 | 2.9 | puudub |LP nov 2004 | 2.8 | 2.8 | 2.7 | 3.3 | puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | LP nov 20052 | 1.7 | 1.8 | 0.9 | 1.1 | 1.7 |Komisjoni talitused nov 2005 | 1.8 | 1.6 | 0.9 | 1.1 | puudub |LP nov 20042 | 0.8 | 0.5 | 0.5 | 1.2 | puudub |Struktuurne tasakaal3 (% SKTst) | LP nov 20054 | 1.1 | 1.6 | 0.9 | 1.1 | 1.7 |Komisjoni talitused nov 20055 | 1.2 | 1.4 | 0.9 | 1.1 | puudub |LP nov 2004 | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | LP nov 2005 | 51.1 | 50.9 | 49.4 | 47.8 | 46.0 |Komisjoni talitused nov 2005 | 51.1 | 50.6 | 49.4 | 47.8 | puudub |LP nov 2004 | 51.7 | 50.5 | 50.0 | 49.0 | puudub |Märkused: 1 Eelarveprognoosides ei arvestata mõju, mida avaldab Eurostati 2. märtsi 2004. aasta kogumispensioniskeemide liigitamist käsitlev otsus, mis peab olema ellu viidud riigi rahanduse alaste andmete esitamise ajaks 2007. aasta kevadel. Seda mõju arvesse võttes oleks valitsemissektori tasakaal 2005. aastal 0,6%, 2006. aastal -0,1%, 2007. aastal 0,2% ja 2008. aastal 0,7% SKTst. Valitsuse koguvõlg oleks 2005. aastal 51,4%, 2006. aastal 49,9%, 2007. aastal 48,3% ja 2008. aastal 45,6% SKTst. 2 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. 3 Tsükliliselt kohandatud tasakaal (nagu eelmistes ridades), välja arvatud ühekordsed ja ajutised meetmed 4 Programmis puuduvad selged andmed ühekordsete ja muude ajutiste meetmete kohta. Rootsi rahandusministeerium on siiski esitanud hinnagu ühekordsete meetmete kohta, mis on 2004. aastal 0,6% SKTst ja 2005. aastal 0,2% SKTst. 5 Komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosides sisalduvad ühekordsed ja ajutised meetmed (0,6% SKTst 2004. aastal ja 0,2% 2005. aastal; puudujääki vähendavad) 6 Kooskõlas prognoositava potensiaalse kasvuga 2,5%, 2,6%, 2,8% ja 2,7% vastavalt aastatel 2004–2007. Allikas: lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoos (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik dokumendid, millele käesolevas tekstis viidatakse, on kättesaadavad järgmisel veebisaidil:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Majandus- ja rahanduskomitee arvamus „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta", mille majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005 heaks kiitis.[3] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Pikaajalist jätkusuutlikkust käsitlevad üksikasjad on esitatud komisjoni talituste poolt koostatud programmi tehnilises hinnangus, mis avaldatakse veebisaidil:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm