title: Ühised viisapiirangud Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele Euroopa Parlamendi 23. oktoobri 2012 . aasta soovitus nõukogule ühiste viisapiirangute kehtestamise kohta Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele (2012/2142(INI))

text:
               7.3.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               CE 68/13

         Teisipäev, 23. oktoober 2012Ühised viisapiirangud Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele
   P7_TA(2012)0369
   Euroopa Parlamendi 23. oktoobri 2012. aasta soovitus nõukogule ühiste viisapiirangute kehtestamise kohta Sergei Magnitski juhtumiga seotud Venemaa ametnikele (2012/2142(INI))
   2014/C 68 E/02

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse ELi toimimise lepingu artiklit 215,

               —

               võttes arvesse ettepanekut võtta vastu soovitus nõukogule, mille esitasid Guy Verhofstadt ja Kristiina Ojuland fraktsiooni ALDE nimel (B7-0196/2012),

               —

               võttes arvesse oma 17. veebruari 2011. aasta resolutsiooni õigusriigi põhimõtete järgimise kohta Venemaal (1),

               —

               võttes arvesse oma 16. detsembri 2010. aasta resolutsiooni aastaaruande kohta, mis käsitleb inimõigusi maailmas 2009. aastal ja Euroopa Liidu poliitikat selles valdkonnas (2);

               —

               võttes arvesse oma 14. detsembri 2011. aasta resolutsiooni eelseisva 15. detsembri 2011. aasta ELi ja Venemaa tippkohtumise ning 4. detsembril 2011 toimunud riigiduuma valimiste tulemuste kohta (3),

               —

               võttes arvesse oma 2. veebruari 2012. aasta soovitust nõukogule kooskõlastatud poliitika väljatöötamise kohta seoses režiimidega, mille suhtes kohaldatakse ELi piiravaid meetmeid (4),

               —

               võttes arvesse USA senati väliskomisjonis 26. juunil 2012 vastu võetud „Sergei Magnitsky Rule of Law Accountability Act’i”, milles taotletakse viisakeelu kehtestamist Venemaa ametnikele, kes olid väidetavalt osalised Sergei Magnitski kinnipidamises, väärkohtlemises ja surmas, ning nende isikute varade külmutamist,

               —

               võttes arvesse OSCE Parlamentaarse Assamblee 2012. aasta istungjärgule esitatud resolutsiooni projekti õigusriigi põhimõtete kohta Venemaal ja Sergei Magnitski juhtumi kohta, milles kutsutakse riikide parlamente üles astuma samme viisasanktsioonide kehtestamiseks ja varade külmutamiseks,

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3,

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A7-0285/2012),

               A.

               arvestades, et Sergei Magnitski vahistamine, kinnipidamistingimused ja surm vangistuses on hästi dokumenteeritud ja tähelepanuväärne juhtum, mis näitab põhiliste inimõiguste rikkumist;

               B.

               arvestades, et postuumne kohtumõistmine Sergei Magnitski üle on vastuolus rahvusvaheliste ja riiklike õigusnormidega ning näitab selgelt Venemaa kriminaalõigussüsteemi puudulikku toimimist;

               C.

               arvestades, et Euroopa Nõukogu ning Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni liikmena on Venemaa võtnud kohustuse täielikult järgida põhiõigusi ja õigusriigi põhimõtet, ning arvestades, et Euroopa Liit on korduvalt pakkunud täiendavat abi ja nõustamist, et aidata Venemaal oma põhiseaduslikku ja õiguskorda ajakohastada ning sellest korrast kinni pidada;

               D.

               arvestades, et kuigi Venemaa presidendi inimõiguste nõukogu korraldatud uurimise 2011. aastal avaldatud järelduste kohaselt oli Sergei Magnitski vahistamine, kinnipidamine ja õiguskaitsest ilmajätmine ebaseaduslik, on nende asjade uurimine takerdunud, ametiisikud, kes olid nendesse asjadesse segatud, on vastutusest vabastatud ja neid on pärast Magnitski surma pandud koguni tema juhtumiga tegelema; arvestades, et ametivõimude selline käitumine näitab Magnitski kohtuliku jälitamise poliitilist iseloomu;

               E.

               arvestades, et Euroopa Liit on nõudnud Venemaa ametivõimudelt eri tasandi kohtumistel (alates regulaarsetest inimõigustealastest konsultatsioonidest kuni tippkohtumisteni) korduvalt, et nad viiksid läbi selle erilise ja hästi dokumenteeritud juhtumi põhjaliku ja erapooletu uurimise ning teeksid lõpu praegusele karistamatuse õhkkonnale;

               F.

               arvestades, et Sergei Magnitski juhtum on ainult üks, kuid kõige silmatorkavam ja hästi dokumenteeritud juhtum paljudest võimu kuritarvitamise juhtumitest Venemaa õiguskaitseasutustes, kus rikutakse tõsiselt õigusriigi põhimõtet; arvestades, et on veel terve hulk teisi juhtumeid, mille puhul on süsteemselt kasutatud majanduskuritegusid ja väidetavat korruptsiooni ettekäändena ärikonkurentide või poliitiliste rivaalide kõrvaldamiseks;

               G.

               arvestades, et viisapiirangud ja teised piiravad meetmed ei ole iseenesest tavapärased õiguslikud sanktsioonid, vaid ELi muret väljendav poliitiline märguanne laiemale sihtrühmale, ning sellisena jäävad need piirangud välispoliitikas vajalikuks ja õiguspäraseks vahendiks;

               H.

               arvestades, et Magnitski juhtumiga seotud ELi sanktsioonid võivad sundida Venemaa ametivõime tegema tõelisi ja uusi jõupingutusi, et käsitleda konkreetsemalt ja veenvamalt Venemaa õigusriigi põhimõtte ja karistamatuse õhkkonna küsimusi;

               I.

               arvestades, et mitme ELi liikmesriigi (teiste hulgas Madalmaade, Ühendkuningriigi, Rootsi ja Poola) parlamendid on juba vastu võtnud resolutsioonid, milles nõuavad tungivalt, et valitsused kehtestaksid seoses Magnitski juhtumiga sanktsioonid, ning mitme teise liikmesriigi (näiteks Portugali, Prantsusmaa, Hispaania ja Läti) parlamendid valmistavad selliseid resolutsioone ette;

               1.

               edastab nõukogule järgmised soovitused:

                           a)

                           koostada ELi ühisnimekiri nende ametnike kohta, kes on vastutavad Sergei Magnitski surma, sellele järgnenud kohtuliku kinnimätsimise ning Magnitski ema ja lese üha jätkuva tagakiusamise eest;

                           b)

                           kehtestada nendele ametnikele viisakeeld ja rakendada seda kogu ELis ning külmutada kõik finantsvarad, mida need ametnikud või nende lähimad pereliikmed Euroopa Liidus hoiustavad;

                           c)

                           kutsuda Venemaad üles korraldama usaldusväärne ja sõltumatu uurimine, mis hõlmaks selle traagilise juhtumi kõiki asjaolusid, ning andma kõik vastutavad isikud kohtu alla;

                           d)

                           nõuda tungivalt, et Venemaa ametivõimud teeksid lõpu lokkavale korruptsioonile ning reformiksid õigussüsteemi ja viiksid selle vastavusse rahvusvaheliste standarditega, luues sõltumatu, õiglase ja läbipaistva süsteemi, mida ei saa üheski olukorras poliitiliselt ära kasutada;

                           e)

                           tõstatada kahepoolsetel kohtumistel Venemaa ametivõimudega see küsimus ning ka ähvarduste ja karistamatuse küsimus inimõiguste kaitsjate, ajakirjanike ja juristidega seotud juhtumite puhul otsustavamal, resoluutsemal ja rohkem tulemustele orienteeritud viisil;

               2.

               kutsub nõukogu üles võtma järjekindla ja ennetava hoiaku teiste raskete inimõiguste rikkumise juhtumite suhtes Venemaal, tuginedes hästi dokumenteeritud, korduvatele ja sõltumatutele allikatele ning veenvatele tõendusmaterjalidele, ning rakendama õiguserikkujate suhtes viimase abinõuna samalaadseid piiravaid meetmeid;

               3.

               rõhutab, et ELi ja Venemaa suhete ning kahe poole vahelise stabiilse ja usaldusväärse partnerluse peamine eeltingimus on jätkuvalt Venemaa ametivõimude pühendumine põhiväärtustele, nagu õigusriigi põhimõte ning inimõiguste ja põhivabaduste austamine;

               4.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule ning teavitamise eesmärgil komisjonile, liikmesriikidele ning Venemaa Riigiduumale ja Venemaa Föderatsiooni valitsusele.

      (1)  ELT C 188 E, 28.6.2012, lk 37.

      (2)  ELT C 169 E, 15.6.2012, lk 81.

      (3)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0575.

      (4)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2012)0018.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Horvaatia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/56

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Horvaatia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2015/C 272/15)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               14. juulil 2015 võttis nõukogu komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse, (4) milles käsitleti Horvaatia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitas arvamuse Horvaatia 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Horvaatiat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Horvaatia 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Horvaatia edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Riigiaruanne hõlmab ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Horvaatias esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab otsustavaid poliitikameetmeid ja erijärelevalvet. Eriti olukorras, kus majanduskasv on tagasihoidlik, ettevõtete restruktureerimine viibib ja tööhõive tulemusnäitajad on viletsad, on nõrga konkurentsivõime, suurte väliskohustuste ja valitsemissektori kasvava võla ning sellele lisanduva avaliku sektori nõrga juhtimisega seotud riskid märkimisväärselt suurenenud.

               (7)

               Pärast riigiaruande avaldamist 2015. aasta märtsis alustasid Horvaatia ametiasutused komisjoni talitustega dialoogi ülemäärase makromajandusliku tasakaalustamatuse probleemi lahendamiseks kõige vajalikumate reformide üle. Ametiasutused lähenesid dialoogile konstruktiivselt ja tegid teatavaks mitu olulist meedet, sealhulgas maksutaoliste lõivude vähendamine 2016. ja 2017. aastal, keskvalitsuse haldusasutuste riigiametite ja piirkondlike üksuste süsteemi ratsionaliseerimine, kohalike omavalitsusüksuste vabatahtlike ühinemiste stimuleerimine, õigusliku ebakindluse vähendamine ja riigikontrolli tugevdamine. Mitmes muus valdkonnas, nagu näiteks ettevõtjate halduskoormuse vähendamine ja riigiettevõtete juhtimise parandamine, kirjeldati reformikavasid üksikasjalikumalt. Kuid tulemuslikkuse tase jääb mitmes valdkonnas allapoole ootusi, seda eriti ennetähtaegselt pensionile jäämist reguleerivate normide karmistamise ja kulude analüüsi järelduste avaldamise ja rakendamise osas, ehkki selle puudujäägi osaliseks kompenseerimiseks esitati mõned lisameetmed.

               (8)

               Horvaatia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa. 2015. aasta lähenemisprogrammi kohaselt kavatseb valitsus korrigeerida ülemäärase eelarvepuudujäägi 2017. aastaks, mis ei ole kooskõlas nõukogu soovitatud tähtajaga (2016. aasta). Valitsus kavatseb järk-järgult vähendada valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2015. aastal 5,0 %ni SKPst, 2016. aastal 3,9 %ni SKPst ja 2017. aastaks 2,7 %ni SKPst. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutama 2017. aastal tipptaseme 92,5 % SKPst ja üldiselt stabiliseeruma 92,4 %ni SKPst 2018. aastal. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium tundub olevat suhteliselt soodne – ehkki majanduskasv on samal tasemel, on eelarve konsolideerimiseks tehtud püüdlused lähenemisprogrammis suuremad kui komisjoni prognoosis. Alates 2015. aastast kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide toetamiseks võetavaid meetmeid on vaid osaliselt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal ei eeldata ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegset ja kestvat korrigeerimist 2016. aastaks. Võetud kaalutlusõiguslike meetmete summa põhjal oli eelarve konsolideerimise määr 2014. aastal kooskõlas nõukogu soovitusega. Sama kehtib aastatel 2014 ja 2015 ka kumulatiivselt, hoolimata 2015. aastaks prognoositud puudujäägist. (Kohandatud) muutused struktuurses eelarvepositsioonis on aastatel 2014–2015 siiski allpool soovitatud väärtust. 2016. aastal on eelarve konsolideerimise määr allpool nõukogu soovituses esitatud taset. Seetõttu on vaja võtta täiendavaid struktuurimeetmeid. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et on oht, et Horvaatia ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.

               (9)

               Horvaatia esitas 23. aprillil 2015 oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 30. aprillil 2015 oma 2015. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               Horvaatia vaatab praegu läbi oma kulusid, et saavutada tõhusus eelkõige palkade, sotsiaalkindlustuse ja toetuste osas ja pakkuda piisavat eelarvepoliitilist manööverdamisruumi majanduskasvu soodustavate kulutuste ja investeeringute tegemiseks. Omandi korduvast maksustamisest saadava tulu osakaal SKPst on Horvaatias üks liidu madalamaid. Viimase aasta jooksul on astutud samme maksukuulekuse parandamiseks, kaasa arvatud meetmed käibemaksupettuse probleemi lahendamiseks, ja nüüd on vaja tegutseda. Horvaatia eelarveraamistikku on hiljutiste reformidega toetatud, kuid probleemid ei ole kadunud. Kulude tõhusa kontrolli ja eelarvepiirangute järjekindla kohaldamisega seotud puudused mõjutavad negatiivselt eelarvepoliitikat ja audititulemusi. Kiiresti kasvav valitsemissektori võlg nõuab palju aktiivsemat lähenemist valitsemissektori võla haldamisele.

               (11)

               Pensionisüsteemi mõjutab ennetähtaegselt pensionile jäänute suur arv, teatavate elukutsete puhul kehtiv liiga helde ennetähtaegselt pensionile jäämise süsteem ja arvukad eripensionid. Ennetähtaegselt pensionilejäämist hõlbustab sellega seonduv pensioni võrdlemisi väike vähenemine, mida teatavate elukutsete esindajate puhul üldse ei kohaldata. Erinevus ennetähtaegselt pensionile jäämise alamea ja seadusjärgse pensioniea vahel on võrreldes ELi keskmisega –vähem kui kolm aastat – samuti suur. Lisaks on süsteem väga killustatud, mis avaldab survet kulutustele tavapensionidele. Selle tulemusena on pensionisüsteemi kulude ja tulude suhe hoolimata võrreldavatest kuludest väiksem kui enamikus liikmesriikides. Tervishoiusektoris põhjustavad korduvad võlgnevused jätkuvalt eelarveriske. Algatatud on meetmed haiglate rahastamise ratsionaliseerimiseks, kuid nende rakendamisega seonduvad riskid. Eelarve suurendamine 10 % võrra katab rahastamisvajadused vaid osaliselt ning selleks, et tagada võlgnevuste täielik kõrvaldamine 2017. aastaks, on vaja täiendavaid tõhusaid kokkuhoiumeetmeid.

               (12)

               Kriisijärgse perioodi piiratud palgakohandused teravdasid negatiivset mõju tööhõivele. 2014. aastal läbiviidud palkade kindlaksmääramise ja palgakorralduse tavade laiaulatuslik analüüs osutas, et süsteemis puudub makromajandusliku keskkonna muutustega kohanemiseks vajalik paindlikkus. Konkreetsed puudused on seotud suurte palgaerinevustega era- ja avaliku sektori, kaasa arvatud riigiettevõtete vahel, kollektiivlepingute laiendamisega osapooltele, kes pole lepingule alla kirjutanud, ning aegunud lepingute lõpetamisega seonduvate probleemidega. Analüüsile peavad järgnema konkreetsed poliitikameetmed. Samuti on oluline jälgida 2013.–2014. aasta tööturureformi tulemusi.

               (13)

               Tööjõudu mõjutab negatiivselt kiiresti vananev elanikkond koos madala aktiivsuse määraga, seda eriti noorte ja üle 50aastaste töötajate hulgas. Hoolimata sellest, et aktiivse tööturupoliitika ulatust ja sellele tehtavaid kulutusi on suurendatud, ei jõuta piisaval määral pikaaegsete töötuteni, eakamate töötajateni ning mittetöötavate ja mitteõppivate noorteni. Kõrgema haridustasemega inimeste osakaal on üks liidu madalamaid. Oskuste nõudlusele mittevastavus ning puudused haridus- ja koolitussüsteemis heidutavad inimesi kõrgema hariduse omandamisel. Varimajanduse ulatus on jätkuvalt probleem ja sellest tuleneb deklareerimata töö sage esinemine. Meetmed, mille deklareerimata tööga võitlemise komisjon 2014. aasta lõpus kindlaks määras, tuleb nüüd ellu rakendada. Praegu on olemas üle 80 eri sotsiaalhüvitise ja -programmi. Hüvitiste ühendamine on alanud, kuid 2015. aastal tuleb hüvitiste katvuse ja piisavuse parandamiseks võtta täiendavaid reformimeetmeid.

               (14)

               Pädevuste jaotus riikliku ja kohaliku tasandi vahel on keerukas ja killustatud ning see kahjustab riigi rahanduse juhtimist ja avaliku sektori kulutuste tõhusust. Poliitikaga seotud ülesannete praegune jaotus ja haldusalased puudused kohalikes ametiasutustes mõjutavad otseselt mitut valdkonda, sealhulgas maksukogumist, sotsiaalhüvitiste maksmist, Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide juhtimist, riigihankeid ja avalike teenuste osutamist. Lühiajalise meetmena on ametiasutustel kavas luua mehhanismid, mis aitavad kaasa kohalike omavalitsusüksuste vabatahtlikule ühinemisele või nende tegevuse omavahelisele koordineerimisele. Keskvalitsuse tasandil on 2014. aastal läbiviidud analüüsi põhjal otsustatud riigiametite süsteem varem reformida ja ratsionaliseerida.

               (15)

               Horvaatia ettevõtluskeskkonda mõjutavad olulised institutsioonilised puudused, sealhulgas regulatiivne ebastabiilsus, õigusloome kvaliteedi kontrolli nõrkus, suured nõuete täitmisega seotud kulud, teenuseosutajaid mõjutav diskrimineerimine ja liigsed tõkked, suur halduskoormus, rohked maksutaolised lõivud, haldusasutuste töö vähene läbipaistvus ja prognoositavus, seda eriti kohalikul tasandil, ebaühtlaselt välja arendatud elektroonilise side kanalid ja pikad kohtumenetlused, seda eriti kaubanduskohtutes, kus on vajalik kohtuasjade haldamise süsteemi ajakohastamine. Uus korruptsioonivastane strateegia on laialivalguv ja samuti ei ole see piisavalt üksikasjalik; selle probleemiga tuleks tegeleda strateegia rakendamise tegevuskavas.

               (16)

               Avaliku sektori ettevõtete järelevalve seoses kohalikul tasandil asutatud ettevõtetega ja peamiste avaliku sektori ettevõtete tütarettevõtetega on puudulik. Ametiasutused kavatsevad vähendada strateegiliste ettevõtete arvu ja kiirendada erastamiskava. Tööd tuleb jätkata halduse kvaliteedi nimel, kaasa arvatud järelevalve tugevdamiseks ja ühtlustamiseks eri riigiettevõtetes. Juhatuse liikmete ametissenimetamine ei ole piisavalt läbipaistev ja pädevusnõuded on suhteliselt nõrgad, mis takistab avaliku omandi usaldusväärset haldamist.

               (17)

               Tõhusa ja läbipaistva ettevõtete varajase päästmise ja maksejõuetuse raamistiku loomine on esmatähtis eeltingimus selleks, et leevendada märkimisväärset survet finantsvõimenduse vähendamiseks, millega Horvaatia ettevõtted silmitsi seisavad, ning et edendada varajase restruktureerimise ja nn teise võimaluse kultuuri. Maksejõuetuse-eelsete õigusaktide hindamine osutab, et praeguse õigusraamistiku tõhusus maksejõuetuse-eelsete olukordade puhul on liidu madalaimate hulgas. Algatatud on maksejõuetuse raamistiku reform, mille vastuvõtmine parlamendis on kavandatud 2015. aasta esimeses pooles. Horvaatia rekonstruktsiooni- ja arengupangal võiks olla Horvaatia majanduse elavdamises oluline osa. Horvaatia rekonstruktsiooni- ja arengupank on otseselt avatud krediidiriskile, mis võib riigi rahandust mõjutada. Oluline on kohaldada panga suhtes usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ja tugevat üldjuhtimist. Samuti on võimalik veelgi parandada panga juhtkonna vastutuse korralduse ülesehitust ja läbipaistvust. Pärast valuutariski ja vääringust tuleneva krediidiriski tekkimist on vaja pikaajalist lahendust, mis oleks proportsionaalne ja erapooletu, millel oleks tugev õiguslik alus ja mis keskenduks kõige rohkem hädas olevate laenuvõtjate abistamisele.

               (18)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Horvaatia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning eelnevatel aastatel Horvaatiale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Horvaatia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist ja andes tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–6.

               (19)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu Taani lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus selle kohta (5) kajastub eelkõige soovituses 1.

               (20)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–6,

         SOOVITAB Horvaatial võtta aastatel 2015–2016 järgmisi meetmeid:

               1.

               Kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2016. aastaks püsivalt, võttes selleks vajalikke meetmeid 2015. aastal ja tugevdades 2016. aastaks eelarvestrateegiat. Avaldada kulude analüüsi järeldused ja neid rakendada. Parandada kontrolli kulude üle kesk- ja kohalikul tasandil, eelkõige luues eelarvepiiranguid rikkuvate üksuste jaoks sanktsioonide süsteemi. Võtta vastu eelarvepoliitilise vastutuse seadus ja tugevdada riigikontrolli suutlikkust ja osatähtsust. Kehtestada korduv omandimaks ja parandada käibemaksukuulekust. Tõhustada valitsemissektori võla haldamist, eelkõige avaldades kord aastas võla haldamise strateegia ja tagades piisavad ressursid.

               2.

               Vähendada ennetähtaegselt pensionile jäämist, suurendades enneaegse tööturult lahkumisega kaasnevat pensionivähendust. Parandada pensionikulude piisavust ja tõhusust, muutes raskete või ohtlike elukutsete määratlust rangemaks. Võidelda eelarveriskidega tervishoiusektoris.

               3.

               Vähendada sotsiaalpartneritega konsulteerides ja kooskõlas riiklike tavadega puudusi palgakorralduse raamistikus, et soodustada palkade vastavusseviimist tööviljakuse ja makromajanduslike tingimustega. Parandada töötute või tööturult eemalejäänute stiimuleid palgalisele tööle asumiseks. Viia 2014. aasta analüüsi põhjal läbi sotsiaalkaitsesüsteemi reform ja koondada täiendavalt sotsiaalhüvitisi, parandades hüvitiste suunamist ja kõrvaldades hüvitiste kattumise.

               4.

               Vähendada killustatuse ja kattuvuse ulatust kesk- ja kohaliku omavalitsuse tasandite vahel, luues uue, pädevuste funktsionaalse jaotamise mudeli ja ratsionaliseerides riigiametite süsteemi. Suurendada riigiettevõtete tegevuse läbipaistvust ja ettevõtete aruandekohustusi, eelkõige seoses juhatuseliikmete ametissenimetamise ja pädevusnõuetega. Kiirendada riigiettevõtete vähemusosalusega aktsiate noteerimist ja erastamist.

               5.

               Vähendada oluliselt maksulaadseid lõivusid ja kõrvaldada teenuseosutajatele seatud liigsed takistused. Määrata kindlaks ja rakendada meetmed kohtusüsteemi, eriti kaubanduskohtute tõhususe ja kvaliteedi parandamiseks.

               6.

               Tugevdada ettevõtetele suunatud maksejõuetuseelset ja maksejõuetusraamistikku, et hõlbustada võla restruktureerimist ja luua füüsiliste isikute maksejõuetusmenetlus. Suurendada finantssektori suutlikkust tegeleda suurte ettevõtetele antud viivislaenudega ja välisvaluutas hüpoteeklaenudega ning mõnes asutuses levinud nõrkade juhtimistavadega, et sektor saaks aidata majandusel taastuda.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Horvaatia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 50).

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 14. juuli 2016, Euroopa Liidu Nõukogule, Eesti Panga välisaudiitorite kohta (EKP/2016/20)

text:
               22.7.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 266/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   14. juuli 2016,
   Euroopa Liidu Nõukogule, Eesti Panga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2016/20)
   (2016/C 266/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Eesti Panga praeguste välisaudiitorite (AS Deloitte Audit Eesti) volitused lõppesid pärast 2015. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb määrata välisaudiitorid alates 2016. majandusaastast.

               (3)

               Eesti Pank on valinud oma välisaudiitoriks majandusaastateks 2016 kuni 2020 KPMG Baltics OÜ,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Eesti Panga välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2016 kuni 2020 määrata KPMG Baltics OÜ.

      Frankfurt Maini ääres, 14. juuli 2016

            EKP president

         Mario DRAGHI


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Bulgaaria 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Bulgaaria lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/10

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Bulgaaria 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Bulgaaria lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/03
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitikakomitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               29. juunil 2012 võtsid liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse (4) Bulgaaria 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Bulgaaria 2012.–2015. aasta lähenemisprogrammi kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. Samuti 28. novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 põhjal vastu häiremehhanismi aruande, milles määratleti Bulgaariat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               10. aprillil 2013 avaldas komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Bulgaaria suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Bulgaarias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mida tuleb jälgida ja millega seoses tuleb võtta poliitikameetmeid. Eelkõige tuleb jätkuvalt pöörata tähelepanu ettevõtlussektori finantsvõimenduse vähendamise mõjule, samuti välispositsioonide jätkuvale kohandamisele, konkurentsivõimele ja tööturule.

               (9)

               19. aprillil 2013 esitas Bulgaaria oma 2013. aasta riikliku reformikava ning oma 2012–2016. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse nende kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               Lähtudes lähenemisprogrammile määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel antud hinnangust, on nõukogu seisukohal, et Bulgaaria riigi rahandus on üldjoontes olnud usaldusväärne. Keskpika perioodi eesmärgini jõuti 2012. aastal. Lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium ajavahemikuks 2013–2014 on usutav ning aastane kasv peaks eeldatavasti ulatuma 2013. aastal 1,0 protsendini ja 2014. aastal 1,8 protsendini. Komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosis nähti 2013. aastaks ette SKP kasv 0,9 % ning 2014. aastaks 1,7 %. Lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on hoida struktuurne eelarvepositsioon kogu programmiperioodi vältel keskpika perioodi eesmärgi lähedal. Lähenemisprogrammis kinnitatakse varasem keskpika perioodi eesmärk, nimelt –0,5 % SKP-st, mis ületab stabiilsuse ja kasvu paktis nõutut. Lähtudes (ümberarvutatud) struktuursest eelarvepositsioonist, mis prognooside kohaselt peaks mõnevõrra nõrgenema – 2012. aasta puudujäägilt 0,4 % SKP-st 0,7–0,8 protsendini SKP-st ajavahemikul 2013–2016 –, jääb Bulgaarial lähenemisprogrammi perioodi jooksul keskpika perioodi eesmärk napilt täitmata. Aastatel 2013–2015 oleks valitsemissektori kulutuste kasvumäär, arvestades riigi omal äranägemisel võetavaid tulumeetmeid, kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis ette nähtud kulutuste sihttasemega, kuid ei vastaks sellele 2016. aastal. Võla suhe on alla 60 % SKPst ja lähenemisprogrammi kohaselt on selle tipptase eeldatavasti 2014. aastal, mil see on 20,4 % SKPst, seejärel aga väheneb programmiperioodi jooksul. Komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt ulatub võla suhe 2014. aastal 20,3 protsendini SKP-st.

               (11)

               Bulgaaria on viimastel aastatel oma eelarveraamistikku oluliselt tugevdanud, mis on aidanud säilitada eelarvedistsipliini ja suurendada eelarvepoliitika usaldatavust. Uues riigi rahanduse seaduses, mis jõustub 2014. aastal, on jäetud alles senised arvulised eelarvereeglid, kehtestatud lisaks uued, hõlmatud kõik valitsemissektori allsektorid, muudetud kohaliku omavalitsuse tasandil nõuded veelgi rangemaks ja reformitud kolmeaastast keskpika perioodi eelarveraamistikku. Oluline on, et ametiasutused hoiaksid reformi tempot ja valmistaksid ette pinnase uue riigi rahanduse seaduse rakendamiseks, eelkõige seeläbi, et moodustatakse kavandatud sõltumatu eelarveinstitutsioon ja antakse sellele selged volitused, tagatakse tema töö sõltumatus ja piisavad ressursid. Maksukuulekuse alal on veel hulgaliselt paranemisruumi ja edusammud selles valdkonnas võimaldaksid Bulgaarial teha suuremaid kulutusi majanduskasvu toetamiseks. Ehkki Bulgaaria on astunud mõningaid nähtavaid samme, et vähendada nõuete täitmisega seotud kulusid ja parandada maksutulude kogumist, iseloomustab maksusüsteemi endiselt ulatuslik maksudest kõrvalehoidmine ja madal haldussuutlikkus. Maksukogumise halduskulud on suured, nagu ka ettevõtete kulud, mis on seotud maksude maksmisega. Hoolimata meetmetest, mis on võetud maksukuulekuse parandamiseks, on varimajanduse osakaal ikka veel hinnanguliselt suur ja selle vähendamine nõuab pikaajalisi kestvaid pingutusi.

               (12)

               Enneaegse tööturult lahkumise vähendamine on üks peamisi abinõusid pensionisüsteemi piisavuse ja tööjõu pakkumise probleemide lahendamisel. Eakamate töötajate, eelkõige eakamate naiste tööhõive määr on alla ELi keskmise ja selle tulemuseks on, et suure osa pensionisaajate pensioniõigused ei ole piisavad. Kuigi olulised reformid selles valdkonnas juba käivad, on teatavate kutsealade eriskeemid üks tegureid, mis toob kaasa tegeliku pensionile jäämise ea vähenemise. Jätkates pensioniea tõstmise alal senisel kursil, peaks Bulgaaria samuti valmistuma sama seadusjärgse pensioniea kehtestamiseks meestele ja naistele, kes on teinud pensionimakseid kogu teenistuskäigu jooksul, ja kehtestama selle muudatuse jõustumise kuupäeva. Invaliidsuspensioni saamise kriteeriumide ja kontrollimeetmete läbivaatamine (nt töövõime kriteeriumi kehtestamine) oleks oluline samm kuritarvituste tõhusaks vähendamiseks.

               (13)

               Bulgaarias on tööhõive keskmisest madalam ja langemas ning eri piirkondade ja rahvastikurühmade vahel on töötuse määr väga erinev. Kriis on eriti rängalt tabanud madala kvalifikatsiooniga töötajaid ning märgatavalt tõstnud tööpuudust noorte hulgas. Pikaajalise töötuse määr on ELi keskmisest kõrgem. Reformitud tööhõiveametil oleks võimalik täita silmapaistvat rolli pakkumise ja nõudluse ühitamises Bulgaaria tööturul, kasutades selleks tulemuslikumat nõustamist ja sihipäraseid tööhõivemeetmeid ning määratledes paremini tulevast vajadust oskuste järele. Käimasoleva noorte tööhõive algatuse varajane hindamine võiks aidata tagada, et vahendid suunatakse meetmetesse, mis toovad kõige enam tulu töökohtade loomise näol. Endiselt on keeruline tagada, et minimaalsete sotsiaalkindlustusmaksete süsteem täidaks oma eesmärki vähendada varimajandust, kuid ei seaks samas löögi alla madala kvalifikatsiooniga töötajaid. Bulgaaria kodanike vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse risk on liidusuurim. Riiklikku vaesuse vähendamise ja sotsiaalse kaasatuse edendamise strateegiat 2020 tuleks käsitada prioriteedina. On vaja parandada sotsiaalsiirete kättesaadavust ja mõjusust ning suurendada sotsiaalteenuste tõhusust ja kättesaadavust, eelkõige lastele ja eakatele. Riikliku romade integreerimise strateegia tegevuskavas tuleks ette näha konkreetsed meetmed, asjakohane rahastamine ja meetmete mõju hindamiseks vajaliku seiremehhanismi loomine.

               (14)

               Bulgaaria ees seisab ülesanne parandada oma haridussüsteemi üleüldist kvaliteeti ja tõhusust. Kooli- ja alusharidusseaduse lõplik vastuvõtmine enne 2013. aasta lõppu annaks raamistiku vajalike reformidega edasiminekule, sealhulgas õppekavade ajakohastamisele ning õpetajate koolituse ja stiimulite parandamisele. Kõrghariduses on reformidega saavutatud väga vähe edu. Asjaolu, et kõrghariduse väljundite ja tööturu nõudluse vahel on märkimisväärne lahknevus, suurendab struktuurset tööpuudust ja takistab uuenduslike, suurt lisaväärtust andvate sektorite arengut. Kõrghariduse kehvad tulemused on seotud stiimulite puudumisega institutsioonide tasandil, aga ka teadlaste ja õpetajate tasemega. Tervishoiusüsteemi kvaliteedi ja katvuse parandamine on üks Bulgaaria ammuseid katsumusi. Suurem läbipaistvus tervishoiu rahastamisel aitaks kaasa selle sektori kasvule ja konkurentsivõimele. Ambulatoorse ravi osakaal tervishoiukuludes on väike, mis piirab kulutõhusate tervishoiuteenuste kättesaadavust. Ulatuslik teenuste eest omast taskust maksmine muudab teatavale osale elanikkonnast tervishoiuteenuste kasutamise sisuliselt võimatuks. Bulgaarial on haiglasektori juhtimise ja otstarbekamaks muutmise alal ees raskeid katsumusi.

               (15)

               Kodumaiste äriühingute konkurentsivõime ja välismaiste investeeringute ligimeelitamise võime paraneks suuresti, kui parandataks Bulgaaria ärikeskkonda, sealhulgas suurendataks avalike teenuste tõhusust. E-valitsuse kiirem süstemaatiline juurutamine pakub märkimisväärseid võimalusi ja võiks muu hulgas vähendada nõuete täitmisest tulenevaid kulusid ning ettevõtete halduskoormust. Peale selle võiks äriühinguid käsitleva õiguse täielik rakendamine ja täitmise tagamine, kaasa arvatud menetlused maksete tasumisega viivitamise ja maksejõuetuse korral, oluliselt parandada raamtingimusi, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul (VKEd). Ebapiisav juurdepääs rahastamisele pidurdab endiselt VKEde arengut. ELi rahastatud VKEde toetusprogramme saaks märgatavalt paremini ära kasutada. Hästi toimiv ja sõltumatu kohtusüsteem on jätkusuutliku majandusarengu eeltingimus. Bulgaaria on viimastel aastatel teinud edusamme kohtusüsteemi reformimisel, eelkõige õigusliku ja institutsioonilise raamistiku ajakohastamisel. Samas on selle raamistiku täieulatusliku rakendamise, jätkusuutlike tulemuste kindlustamise ja reformi kõikidel tasanditel omaksvõtmise alal veel palju kasutamata võimalusi. Suuremad jõupingutused võitluses korruptsiooniga annaksid samuti positiivse panuse ärikeskkonna parandamisse.

               (16)

               Liidu vahendite tulemuslik rakendamine on vajalike avaliku sektori investeeringute jaoks endiselt kriitilise tähtsusega. 2011. aasta riigihankeõiguse reform oli oluline samm järelevalve ning eeskirjade rikkumise tõkestamise ja selle eest karistamise parandamise poole. Kuigi jõustunud on uued eeskirjad, mis hõlmavad muu hulgas ELi kaasrahastatud projekte, oleks eelkontrolli tulemuslikkus veelgi suurem, kui riigihankeametile antaks laiemad volitused.

               (17)

               Reguleerivate asutuste suutlikkus ja sõltumatus peamistes majandussektorites on konkurentsivõime olulised raamtingimused. Bulgaaria transpordi infrastruktuur on viimaste aastate jooksul mõnevõrra paranenud, kuid on veel piisavalt võimalusi, kuidas muuta teenuste osutamine ja hooldus piisavalt tõhusaks. Bulgaaria ei ole veel täielikult täitnud oma kohustusi energia siseturu raames. Märkimisväärsed probleemid on veel lahendamata nii hulgi- kui ka jaemüügi tasandil. Eriti suurt muret tekitavad valdkonnad on püsivad turutõkked, garanteeritud kasumi kokkulepped ja reguleeritud hinnad ning asjaolu, et puudub elektrienergia ja maagaasi hulgimüügiturg. Kuna Bulgaaria on suuresti sõltuv ühestainsast energiavarustuskanalist, on ta väga avatud energiavarustushäirete riskile. Elektri- ja gaasivõrkude vaheliste ühenduste projektide rakendamist tuleks kiirendada, et mitmekesistada tarneallikaid ja parandada varustuskindlust. Madal energiatõhusus on endiselt oluline majanduslik koorem nii äri- kui ka eratarbijate jaoks. Eelkõige on märkimisväärseid edasimineku võimalusi nii avalike kui ka erahoonete energiatõhususe valdkonnas.

               (18)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames põhjalikult hinnanud Bulgaaria majanduspoliitikat. Hinnatud on riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi ning esitatud on põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Bulgaaria eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1–7.

               (19)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (20)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Nõukogu soovitused, mis on esitatud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel, kajastuvad allpool esitatud soovitustes 3, 4 ja 5,

         SOOVITAB Bulgaarial võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Säilitada usaldusväärne eelarvepositsioon, tagades keskpika perioodi eesmärgi täitmise ja rakendades majanduskasvu toetavat eelarvepoliitikat, nagu on ette nähtud lähenemisprogrammis. Rakendada kõikehõlmav maksustrateegia, et tugevdada kõiki maksuõiguse ja maksukogumise aspekte eesmärgiga suurendada maksutulusid, eeskätt maksukogumise parandamise, varimajanduse piiramise ja õigusnormide täitmisega seotud kulude vähendamise teel. Moodustada sõltumatu institutsioon, mis jälgiks eelarvepoliitikat, koostaks analüüse ja annaks nõu.

               2.

               Kaotada järk-järgult enneaegse pensionilemineku võimalused, kehtestada meestele ja naistele sama seadusjärgne pensioniiga ja rakendada aktiivseid tööturumeetmeid, millega antakse vanemaealistele töötajatele võimalus kauem tööturule jääda. Muuta invaliidsuspensioni saamise kriteeriumid ja selle pensioni määramise kontrollimeetmed rangemaks, et piirata tõhusalt kuritarvitusi.

               3.

               Kiirendada riikliku noorte tööhõive algatuse rakendamist, näiteks noortegarantii (6) kaudu. Suurendada jätkuvalt tööhõiveameti suutlikkust, et pakkuda tööotsijatele tulemuslikku nõustamist ning arendada välja oskuste vajaduse määratlemise ja nende nõudlusega vastavusse viimise võime. Võimendada aktiivset tööturupoliitikat, eelkõige seoses riiklike tööhõivekavadega. Võtta ette sotsiaalkindlustusmaksete alammäärade läbivaatamine, tagamaks, et süsteem ei suru oma määradega madala kvalifikatsiooniga töötajaid tööturult välja. Tagada riiklikku vaesuse vähendamise ja sotsiaalse kaasatuse edendamise strateegia 2020 ja riikliku romade integreerimise strateegia alal konkreetsete tulemusteni jõudmine. Parandada sotsiaalsiirete ja -teenuste kättesaadavust ja mõjusust, eelkõige laste ja eakate puhul.

               4.

               Võtta vastu kooliharidusseadus ja käivitada kõrgharidusreform, eelkõige viies paremini omavahel vastavusse haridustulemused ja tööturu vajadused ning tugevdades koostööd hariduse, teaduse ja ettevõtete vahel. Parandada kaasava hariduse kättesaadavust ebasoodsamas olukorras olevate laste, eelkõige romade hulgas. Tagada tervishoiuteenuste tegelik kättesaadavus ja parandada tervishoiuteenuste hinnakujundust, sidudes haiglate rahastamise nende tulemustega ning arendades ambulatoorset hooldusravi.

               5.

               Astuda täiendavaid samme, et parandada ärikeskkonda, vähendades bürokraatiat, rakendades e-valitsuse strateegia ja rakendades makseviivitusi käsitlevad õigusaktid. Parandada kohtusüsteemi kvaliteeti ja sõltumatust ning võidelda tulemuslikumalt korruptsiooni vastu. Parandada VKEde ja idufirmade juurdepääsu rahastamisele.

               6.

               Kiirendada ELi vahendite kasutuselevõttu. Tagada riigihankeõiguse nõuetekohane rakendamine, laiendades riigihangete ameti eelkontrollivolitusi, et ennetada eeskirjade rikkumisi.

               7.

               Tugevdada riiklike reguleerivate asutuste sõltumatust ja haldussuutlikkust, eelkõige energia- ja transpordisektoris, aga ka jäätme- ja veekäitluses. Kõrvaldada turutõkked, kvoodid, territoriaalsed piirangud ja reguleeritud hinnad ning täiendada turukorraldust, luues elektri ja maagaasi jaoks läbipaistva hulgimüügituru. Kiirendada elektri- ja gaasivõrkude vaheliste ühenduste projektide elluviimist ja suurendada varustushäiretega toimetuleku suutlikkust. Suurendada jõupingutusi energiatõhususe parandamiseks.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (4)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 9.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.

      (6)  Kehtestatud nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitusega (ELT C 120, 26.4.2013, lk 1).


Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0141

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Poola ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009  /* SEK/2007/0141 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 7.2.2007SEK(2007) 141 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Poola ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009(esitanud komisjon)SELETUSKIRIÜldine taustStabiilsuse ja kasvu pakt, mis jõustus 1. juulil 1998, põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnustati selle kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammid ning nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ning ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Poola esitas esimese lähenemisprogrammi 2004. aasta mais. Määruse kohaselt esitas nõukogu 5. juulil 2004. aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on omakorda õigus neid kontrollida.Ajakohastatud programmi hindamise taustKomisjon on kontrollinud Poola 30. novembril 2006 esitatud viimast ajakohastatud lähenemisprogrammi ning vastu võtnud soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt allpool peamised hinnangus käsitletud põhipunktid).Asjaolud, mille põhjal on hinnatud eelarvestrateegiat ajakohastatud lähenemisprogrammis, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvenäitajad;2.  Poola seisund stabiilsuse ja kasvu pakti korrigeerivate sätete alusel (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus);3.  kõige värskem hinnang Poola seisundile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta esitatud nõukogu arvamuse kokkuvõte); ning4.  komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavale.Viimaste aastate majandus- ja eelarvenäitajadPoola on kiire majanduskasvuga riik, kus elatustase on jõudmas järele EL 25 keskmisele. Vaatamata mõnes sektoris valitsevale tööjõupuudusele on tööpuudus suur, ELi standardite kohane tööjõus osalemise määr aga madal, eriti naiste puhul. Ekspordi kiire kasv tuleneb välismaistest otseinvesteeringutest, mida siiani soodustavad peamiselt suhteliselt madalad tööjõukulud, kuigi tõusnud on ka tehnoloogiline tase. Poola eelarvepuudujääk on tavapäraselt olnud oluliselt üle 3% SKTst. Muret valmistab valitsemissektori kulude struktuur, sest suured sotsiaalkulutused võivad valede stiimulite kaudu pärssida tööturu toimimist. Pikaajalise jätkusuutlikkuse poolest võib Poolat nimetada madala riskiga riigiks. Et see aga nii jääks, on vaja püsida pensionireformi põhimõtete juures, nagu näiteks ühetaolised eeskirjad kõigi sotsiaalsete rühmade jaoks.Poola ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusNõukogu võttis 5. juulil 2004. aastal EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 6 kohaselt vastu otsuse, et Poolal on ülemäärane eelarvepuudujääk. Samal ajal võttis nõukogu EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohaselt vastu soovituse korrigeerida kõnealune eelarvepuudujääk 2007. aastaks, määratledes ühtlasi järgnevateks aastateks järgmised valitsemissektori eelarvepuudujäägi eesmärgid: 2004. aastal 5,7% SKTst, 2005. aastal 4,2% SKTst, 2006. aastal 3,3% ja 2007. aastal 1,5% SKTst. Need eesmärgid ei sisalda 1999. aasta pensionireformi eelarvekulusid, mida sel ajal hinnati iga aasta kohta 1,5%le SKTst. Eelkõige on Poola kasutanud (ja kasutab jätkuvalt) 2007. aasta kevadel lõppevat üleminekuperioodi Eurostati 2. märtsi 2004. aasta otsuse rakendamiseks, mis käsitleb kogumispensionisüsteemide liigitamist sektorite lõikes.[2]Nõukogu võttis 28. novembril 2006 EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 8 kohaselt vastu otsuse selle kohta, et „Poola võetud meetmed vastuseks asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohasele nõukogu 5. juuli 2004. aasta soovitusele on osutunud ebapiisavaks, et korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk soovituses kindlaks määratud tähtajaks“. Otsuse aluseks oli samuti komisjoni talituste 2006. aasta sügisprognoos, mille kohaselt peaks Poola eelarvepuudujääk, k.a pensionireformi korrigeeritud kulud (aastas ligikaudu 2% SKTst), kasvama 2007. aastal 4%ni SKTst.Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohaselt on ühisraha veel mitte kasutavate liikmesriikide nagu Poola jaoks järgmine samm EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohane nõukogu uus soovitus. Komisjon on vastu võtmas soovitust selleks nõukogu soovituseks, kus võetakse arvesse ka Poola viimast ajakohastatud lähenemisprogrammi, ning käesolevale dokumendile lisatud nõukogu arvamuse soovitust kõnealuse uue programmi kohta.Varasemale programmile nõukogu arvamuses antud hinnangNõukogu võttis 14. märtsil 2006 vastu arvamuse Poola lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta, mis hõlmas ajavahemikku 2005–2008. Nõukogu märkis selles, et „lähenemisprogrammis nähakse ette teatavaid edusamme, kuid mitte nõukogu 5. juuli 2004. aasta soovituste kohast ülemäärase puudujäägi tõhusat korrigeerimist 2007. aastal ning et komisjon kavatseb esitada soovituse võtta uusi meetmeid vastavalt stabiilsuse ja kasvu paktis ette nähtud ülemäärase puudujäägi menetlusele“. Nõukogu kutsus Poolat üles „i) tugevdama 2006. aastal kohandamist, eelkõige eraldades puudujäägi vähendamiseks kõik eelarves kavandatud tulusid ületavad tulud ja kavandatuga võrreldes väiksemad kulutused; ii) kindlustama pensionireformi tulemused; iii) parandama riigi rahanduse institutsioonilist raamistikku, täiendades nominaalse puudujäägi piirmäära teiste meetmetega, näiteks keskmise pikkusega ajavahemikul kulutuste tegemise eeskirjaga“.Komisjoni hinnang 2006. aasta oktoobri riiklikule reformikavalePoola riikliku reformikava rakendamise aruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 31. oktoobril 2006. Poola riiklikus reformikavas on määratud kindlaks peamised ülesanded/prioriteedid: riigi rahanduse konsolideerimine ja selle juhtimise parandamine, ettevõtluse ja innovatsiooni arendamine, infrastruktuuri arendamine, konkurentsivõimelise keskkonna tagamine kommunikatsioonivõrkude sektorites, töökohtade loomine ja säilitamine, tööpuuduse vähendamine ning tööliste ja ettevõtjate kohanemisvõime parandamine inimkapitali investeerimise teel.Komisjoni hinnang sellele programmile (võetud vastu 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande[3] osana) näitas, et Poola edu riikliku reformikava rakendamisel on olnud piiratud. On märke selle kohta, et Poola hakkab mikromajanduse vallas jõudsalt edasi liikuma, isegi kui paljude meetmete rakendamine on alles algusjärgus. Makromajanduslikke ja tööhõivereforme on seni rakendatud ebapiisavalt.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis osalevate (ERM II) liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usutavust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises sätestatakse lähenemisviis pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks;[4] majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis Euroopa Ülemkogule 7. juunil 2005. aastal saadetud edastamisteatises majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; tegevusjuhendi täitmist,[5] mis näeb stabiilsus- ja lähenemisprogrammide jaoks muu hulgas ette ühtse struktuuri ning ühtsed andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 (lähenemisprogramm) Poola ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2006–2009EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[6] eriti selle artikli 9 lõiget 3 (lähenemisprogramm),võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:5.  [27. veebruaril 2007] vaatas nõukogu läbi Poola ajakohastatud lähenemisprogrammi aastateks 2006–2009.6.  Programmi aluseks olevas makromajandusliku stsenaariumiga nähakse ette, et SKT 5,4% suurune reaalkasv 2006. aastal ülejäänud programmiperioodil üldiselt stabiliseerub (keskmiselt ligikaudu 5,25% juures). Praeguse teabe põhjal hinnates näib, et see stsenaarium põhineb majanduskasvu puhul eeldustel, mis on 2007. aastal usutavad ning hiljem soodsad, kuna eelkõige ei pruugi Poola tööturu seisund paraneda nii kiiresti, kui programmis ette nähtud. Programmis esitatud inflatsiooniprognoosid näivad realistlikud ja programmiperioodi lõpu suunas langevad, mis tuleneb seoses tööturu seisundi pingestumisega kasvavast palgasurvest.7.  2006. aasta jaanuari lähenemisprogrammis oli Poola valitsemissektori eelarve eesmärgiks 2006. aastal seatud −2,6% SKTst, samas kui komisjoni talituste sügisprognoosis on selleks hinnatud −2,2% SKTst, 2006. aasta novembris ajakohastatud lähenemisprogrammis aga −1,9% SKTst. See oodatust parem tulemus on tingitud põhiliselt kuluplaanide (eelkõige sotsiaaltoetused ja riiklikud investeeringud) mittetäielikust täitmisest, samas kui tulud kasvasid peamiselt oodatust kiirema majanduskasvu tõttu. Eespool nimetatud eelarvepuudujääk ei sisalda pensionireformi kulusid, mis 2006. aastal moodustasid hinnanguliselt 2% SKTst, mis on kooskõlas kogumispensionisüsteemide liigitamist käsitleva Eurostati 2. märtsi 2004. aasta otsuse[7] rakendamiseks ette nähtud üleminekuperioodiga, mis lõpeb 2007. aasta kevadel. Poola 2006. aasta novembris ajakohastatud lähenemisprogrammis määratletud eelarvestrateegia peamine eesmärk on korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2007. aastaks, täites tingimused reformitud pakti selle sätte kohaldamiseks, mis lubab maha arvata ühe osa pensionireformi kuludest. Järgmisteks aastateks on programmis ette nähtud vähendada eelarvepuudujääki järk-järgult nii, et 2009. aastal jõuab see 3%ni SKTst, mis on ülemäärase eelarvepuudujäägi kontrollväärtus.8.  Kava kohaselt peaks eelarvepuudujääk vähenema 0,4 protsendipunkti (pensionireformi kulude arvessevõtmise korral 0,3 protsendipunkti) võrra SKTst aastas 1,9%lt SKTst 2006. aastal 0,6%ni SKTst 2009. aastal. Esmane eelarveülejääk peaks kava kohaselt kasvama 0,5%lt SKTst 2006. aastal 1,7%ni SKTst 2009. aastal. Kui võtta arvesse ka eespool nimetatud Eurostati otsuse mõju, peaks ajakohastatud programmi kohaselt Poola eelarvepuudujääk vähenema 3,9%lt SKTst 2006. aastal 2,9%ni 2009. aastal. Programmi kohaselt kohandatakse eelarvet 2007. aastal tulude baasil (tulude ja SKT suhte kasv 0,6 protsendipunkti võrra, samas kui kulude suhtarv püsib peaaegu konstantsena) ning aastatel 2008–2009 tugevalt kulude baasil, et tasakaalustada tulude suhtarvu suurt vähenemist (kulude, eriti tarbimise ja sotsiaaltoetuste suhtarvu vähenemine aastas keskmiselt 1,6 protsendipunkti, samas kui tulude suhtarv väheneb aastas keskmiselt 1,2 protsendipunkti, kajastades peamiselt sotsiaalmaksude vähenemist ning mitmesuguseid maksusüsteemi muudatusi, mida ei ole programmis alati täielikult täpsustatud). Eelmise programmiga võrreldes on eelarvepuudujäägi eesmärke palju kiiremat majanduskasvu ning 2006. aasta oodatust paremat tulemust silmas pidades korrigeeritud allapoole.9.  Ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatav struktuurne tasakaal (s.t tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed) peaks kava kohaselt paranema ligikaudu −2%lt SKTst 2006. aastal −0,75%ni SKTst programmiperioodi lõpus 2009. aastal (ilma pensionireformi kuludeta). Nagu ka lähenemisprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis, on eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärk struktuurne puudujääk 1% SKTst, mille saavutamist programmiperioodi jooksul ette nähtud ei ole. Kuna keskpika perioodi eesmärk on alammäärast (eelarvepuudujääk hinnanguliselt ligikaudu 1,5% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine võimaldama saavutada ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi tekkimise puhuks. Programmis seatud keskpika perioodi eesmärk kajastab võla suhet ja keskmise potentsiaalse SKT kasvu pika aja jooksul.10.  Eelarve täitmine võib olla programmis ettenähtust halvem. Riskid tulenevad peamiselt soodsast makromajanduslikust stsenaariumist aastateks 2008–2009, suurest ebakindlusest kavandatud reformide tõhusa läbiviimise suhtes ning sellest, et puudub teave meetmete kohta, mis toetavad kulude kavandatud piiramist ja mis näivad olevat alles ideejärgus. Seega tundub, et seni võetud meetmed ei ole piisavad ning tulemuse saavutamiseks tuleb kavandatud meetmeid tõhustada.11.  Arvestades seda riskihinnangut, ei ole lähenemisprogrammi eelarvepoliitiline hoiak kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisega aastaks 2007, nagu on soovitanud nõukogu. Lisaks ei taga eelarve-eesmärgid piisavat kindlusvaru, et ei ületataks 3% puudujäägiläve tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral kogu programmiperioodil. Ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisele järgnevatel aastatel tuleks programmis ettenähtud struktuurset kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas kiirendada, kasutades ära majanduse tõusuaegu ning võttes meetmeid olukorra püsimajäämise tagamiseks.12.  Valitsemissektori koguvõlg peaks hinnangute kohaselt 2006. aastal olema jõudnud 42,0%ni SKTst, mis jääb asutamislepingus sätestatud 60%lisest kontrollväärtusest oluliselt allapoole. Programmis on ette nähtud, et see suhtarv peaks programmiperioodil vähenema 1,4 protsendipunkti võrra. Koos eespool osutatud Eurostati otsuse mõjuga peaks valitsemissektori koguvõlg aastatel 2006–2009 kasvama 48,9%lt 50,2%le.13.  Elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele on Poolas ELi väikseim; sellega seotud kulud peaksid eeldatavalt vähenema, mis on osaliselt tingitud pensionisüsteemi reformimise suurest kulusid vähendavast mõjust – eeldusel, et Poola viib oma pensionireformid täielikult ellu. Esmane eelarveseisund, mis on võrreldes 2005. aastaga küll pisut paranenud, kujutab endast endiselt ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkusele, ilma elanikkonna vananemise pikaajalist eelarvemõju arvesse võtmata, ning selle ohjeldamiseks oleks kasulik jätkata eelarve konsolideerimisega. Kokkuvõttes näib, et oht Poola rahanduse jätkusuutlikkusele on väike.14.  Lähenemisprogramm sisaldab 2006. aasta oktoobri riikliku reformikava rakendusaruandes loetletud reformide üldmõju kvaliteedihindamist keskpika perioodi eelarvestrateegia raames. Lisaks on selles esitatud mõningast teavet riiklikus reformikavas kavandatud peamiste reformide otseste eelarvekulude või kokkuhoiu kohta ning tundub, et selle eelarveprognoosides on võetud arvesse riiklikus reformikavas osutatud meetmete mõju riigi rahandusele. Lähenemisprogrammis kavandatud meetmed riigi rahanduse valdkonnas tunduvad olevat kooskõlas riiklikus reformikavas ettenähtud meetmetega. Eelkõige on nii lähenemisprogrammis kui ka riiklikus reformikavas ette nähtud teataval määral ühtlustada talunike sotsiaalkindlustussüsteem riikliku süsteemiga, järk-järgult ühtlustada töövõimetushüvitiste süsteem reformitud pensionisüsteemiga ning rakendada kindlustusega kaetud raviteenuste süsteemi.15.  Programmi eelarvestrateegia on osaliselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitiliste üldsuunistega. Eelkõige näib, et ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks võetud meetmed ei ole piisavad.16.  Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega on programmis esitatud kõik kohustuslikud andmed ja enamik vabatahtlikest andmetest.[8]Üldiselt võib teha järelduse, et programmiga on ette nähtud korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2007. aastaks, kuid seni selleks võetud ja ka kavandatud meetmed ei ole tulemuse saavutamiseks piisavad. Kuigi programmis on järgmisteks aastateks ette nähtud keskpika perioodi eesmärgi suunas liikumine seoses kiire majanduskasvu väljavaadetega, on eelarve eesmärkide ja püsiva kohandamise saavutamisega seotud olulised riskid.Arvestades eespool esitatud hinnangut ning Poolale ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks adresseeritud uut soovitust, mille nõukogu võtab EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 alusel vastu [27. veebruaril 2007], kutsutakse Poolat üles:-  i) tõhustama oma eelarve kohandamist, et tagada eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2007. aastaks kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohase uue soovitusega;-  ii) pärast eelarvepuudujäägi kavandatud korrigeerimist majanduse tõusuajal kiirendama oma eelarve kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas, määratledes ja rakendades eelkõige kulude poolel selle jaoks vajalikud täiendavad meetmed. Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus 12005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |SKT reaalkasv (muutus, %) | LP nov 2006 | 3,5 | 5,4 | 5,1 | 5,1 | 5,6 |KOM nov 2006 | 3,2 | 5,2 | 4,7 | 4,8 | puudub |LP jaan 2006 | 3,3 | 4,3 | 4,6 | 5,0 | puudub |THHI inflatsioon (%) | LP nov 2006 | 2,2 | 1,4 | 2,1 | 2,5 | 2,5 |KOM nov 2006 | 2,2 | 1,4 | 2,5 | 2,8 | puudub |LP jaan 2006 | 2,2 | 1,5 | 2,2 | 2,5 | puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | LP nov 20062 | −0,4 | 0,5 | 0,5 | 0,3 | 0,4 |KOM nov 20066 | −0,3 | 0,4 | 0,3 | 0,1 | puudub |LP jaan 20062 | 0,1 | 0,3 | 0,3 | 0,6 | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | LP nov 2006 | −2,5 | −1,9 | −1,4 | −1,0 | −0,6 |KOM nov 2006 | −2,5 | −2,2 | −2,0 | −1,8 | puudub |LP jaan 2006 | −2,9 | −2,6 | −2,2 | −1,9 | puudub |Esmane tasakaal (% SKTst) | LP nov 2006 | 0,1 | 0,5 | 1,0 | 1,4 | 1,7 |KOM nov 2006 | 0,1 | 0,2 | 0,4 | 0,6 | puudub |LP jaan 2006 | −0,3 | −0,2 | 0,3 | 0,6 | puudub |Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal (% SKTst) | LP nov 20062 | −2,4 | −2,1 | −1,6 | −1,1 | −0,7 |KOM nov 2006 | −2,3 | −2,3 | −2,1 | −1,8 | puudub |LP jaan 20062 | −2,9 | −2,7 | −2,3 | −2,1 | puudub |Struktuurne tasakaal3 (% SKTst) | LP nov 20064 | −2,4 | −2,1 | −1,6 | −1,1 | −0,7 |KOM nov 20065 | −2,3 | −2,3 | −2,1 | −1,8 | puudub |LP jaan 2006 | −2,1 | −2,7 | −2,4 | −2,1 | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | LP nov 2006 | 41,9 | 42,0 | 42,1 | 41,4 | 40,6 |KOM nov 2006 | 42,0 | 42,4 | 43,1 | 42,7 | puudub |LP jaan 2006 | 42,5 | 45,0 | 45,3 | 45,4 | puudub |Märkused: 1 Eelarveprognoosides ei ole arvesse võetud Eurostati 2. märtsi 2004. aasta otsust pensioni kogumisskeemide liigitamise kohta, mis peab olema rakendatud 2007. aasta kevade teatise koostamise ajaks. Koos kõnealuse mõjuga on valitsemissektori eelarve tasakaal ajakohastatud programmi kohaselt -4,3% SKTst 2005. aastal, -3,9% 2006. aastal, -3,4% 2007. aastal, -3,1% 2008. aastal ja -2,9% 2009. aastal, kusjuures valitsemissektori koguvõlg oleks 47,3% SKTst 2005. aastal, 48,9% 2006. aastal, 50,0% 2007. aastal, 50,3% 2008. aastal ja 50,2% 2009. aastal. 2 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe põhjal. 3 Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal (nagu eelmistes ridades), v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed. 4 Programmis ei ole ette nähtud ühekordseid ega muid ajutisi meetmeid. 5 Komisjoni talituste 2006. aasta sügisprognoosis ei ole ette nähtud ühekordseid ega muid ajutisi meetmeid. 6 Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule, mis on hinnanguliselt 4,1%, 4,4%, 4,8% ja 5,0% vastavalt aastatel 2005–2008. Allikas: Lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste 2006. aasta majandusprognoos (KOM); komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Vt Eurostati 2. märtsi 2004. aasta uudised nr 30/2004 ja 23[3] !"*GHˆ‰4Ö ýþ]^×Ø´µ¶ ©ªd#e#z%}%¬%®%°%±%Ñ%Ò%ë, .80. septembri 2004. aasta uudised nr 117/2004.[4] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule – Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta, 12.12.2006, KOM(2006)816.[5] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus, 12.10.2006, KOM(2006)574 (lõplik), ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus, European Economy nr 4/2006.[6] „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta“, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11.10.2005.[7] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Käesolevas tekstis osutatud dokumendid asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[8] Vt Eurostati 2. märtsi 2004. aasta uudised nr 30/2004 ja 23. septembri 2004. aasta uudised nr 117/2004.[9] Eelkõige on esitamata jäänud andmed tehtud töötundide ja tööviljakuse (SKT suhe tehtud töötundidesse) kohta. Samuti puuduvad andmed potentsiaalse majanduskasvu koostisosade kohta.


				|

		52013PC0387

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2009/588/EÜ ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta Leedus /* COM/2013/0387 final - 2013/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tunnistatakse kehtetuks otsus
2009/588/EÜ ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta Leedus
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 12,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Järgides komisjoni soovitust
vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikele 6,
otsustas nõukogu 7. juuli 2009. aasta otsusega 2009/588/EÜ[1], et Leedul on ülemäärane
eelarvepuudujääk. Nõukogu märkis, et valitsemissektori eelarve puudujääk oli
2008. aastal 3,2 % SKPst, ületades aluslepingus sätestatud
kontrollväärtust 3 % SKPst, ning et komisjoni talituste 2009. aasta
kevadprognoosi põhjal suureneb see 2009. aastal 5,4 %-ni SKPst ja 2010. aastal
8 %-ni SKPst. Valitsemissektori koguvõlg oli 2008. aastal 15,6 %
SKPst, mis on oluliselt alla aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse 60 %
SKPst.
(2)       EÜ asutamislepingu
artikli 104 lõike 7 ning nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määruse (EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse
rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta)[2]
artikli 3 lõike 4 kohaselt esitas nõukogu 7. juulil 2009 komisjoni
soovituse põhjal Leedule soovituse eesmärgiga kõrvaldada ülemäärane
eelarvepuudujääk hiljemalt 2011. aastaks. Soovitus avalikustati.
(3)       Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikli 126 lõike 7 ja nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr
1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja
selgitamise kohta) artikli 3 lõike 4 kohaselt esitas nõukogu 9. veebruaril
2010 komisjoni soovituse alusel Leedule läbivaadatud soovituse eesmärgiga
kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2012. aastaks, tunnistades, et
Leedu ametiasutused olid võtnud nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovituse alusel
tõhusaid meetmeid ning et Leedus oli toimunud ootamatuid majandust kahjustavaid
sündmusi, millel olid tõsised ebasoodsad tagajärjed riigi rahandusele. Soovitus
avalikustati.
(4)       Vastavalt aluslepingutele
lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli artiklile 4
esitab komisjon andmed kõnealuse menetluse rakendamiseks. Kõnealuse protokolli
kohaldamise osana peavad liikmesriigid vastavalt nõukogu 25. mai 2009.
aasta määruse (EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta)[3] artiklile 3 esitama kaks korda
aastas (enne 1. aprilli ja 1. oktoobrit) andmed valitsemissektori eelarve
puudujäägi ja võla kohta ning muud seotud muutujad.
(5)       Kaaludes, kas otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tuleks kehtetuks tunnistada, peaks nõukogu
otsuse tegemisel lähtuma esitatud andmetest. Lisaks tuleks otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi olemasolu kohta kehtetuks tunnistada üksnes siis, kui
komisjoni talituste prognooside kohaselt ei ületa puudujääk prognoosiperioodil
kontrollväärtust 3 % SKPst[4].
(6)       Nende andmete alusel, mis
komisjon (Eurostat) esitas vastavalt määruse (EÜ) nr 479/2009 artiklile 14
pärast Leedu poolt enne 1. aprilli 2013 esitatud teatist, ning komisjoni
talituste 2013. aasta kevadprognoosi alusel on võimalik teha järgmised
järeldused.
–
Leedu valitsemissektori eelarve puudujääki
vähendati 2009. aasta rekordtasemelt 9,4 % SKPst 2010. aastal
7,2 %-le SKPst, 2011. aastal 5,5 %-le SKPst ja 2012. aastal
3,2 %-le SKPst. Paranemine on leidnud aset tänu kulude poolel võetud
konsolideerimismeetmetele, eriti kulude kasvu jätkuvale piiramisele Leedu
eelarvedistsipliini seaduse alusel, ning soodsatele tsüklilistele tingimustele.

–
Kuna puudujääki 3,2 % SKPst saab pidada
kontrollväärtuse lähedal olevaks ning Leedu valitsemissektori võla suhe SKPsse
on jätkusuutlikult püsinud alla kontrollväärtuse 60% SKPst, saab Leedu
süsteemse pensionireformi suhtes kohaldada määruse (EÜ) nr 1467/97 stabiilsuse
ja kasvu pakti sätteid. Seega tuleks ülemäärase eelarvepuudujäägi
korrigeerimise hindamisel võtta arvesse pensionireformi otseseid netokulusid.
Kuna Leedu süsteemse pensionireformi netokulud, mida komisjon (Eurostat) on
kinnitanud, olid 2012. aastal 0,2 % SKPst, saab nendega põhjendada
aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse (3 % SKPst) ületamist 2012.
aastal.
–
Leedu 2013. aasta lähenemisprogrammis
prognoositakse, et valitsemissektori eelarve puudujääk väheneb jätkuvalt, 2013.
aastal 2,5 %-ni SKPst ja 2014. aastal 1,5 %-ni SKPst; vähenemist,
ehkki aeglasemat, prognoositakse ka komisjoni talituste 2013. aasta
kevadprognoosis − 2013. aastal 2,9 %-ni SKPst ja 2014. aastal
2,4 %-ni SKPst, eeldusel, et poliitikat ei muudeta. Seega peaks puudujääk
jääma prognoosiperioodil allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst.
–
Komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosis
prognoositakse valitsemissektori koguvõla vähest langust 40,7 %-lt SKPst
2013. aastal 40,1 %-le SKPst 2014. aastal.
(7)       Nõukogu
tuletab meelde, et alates 2013. aastast (ülemäärase eelarvepuudujäägi
kõrvaldamisele järgnev aasta) peaks Leedu liikuma piisavalt kiiresti keskpika
perioodi eesmärgi saavutamise suunas, pidades kinni kulueesmärgist.
(8)       Kooskõlas aluslepingu artikli
126 lõikega 12 tuleb nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta kehtetuks
tunnistada, kui ülemäärane eelarvepuudujääk asjaomases liikmesriigis on nõukogu
arvates kõrvaldatud.
(9)       Nõukogu arvates on ülemäärane
eelarvepuudujääk Leedus kõrvaldatud ja otsus 2009/588/EÜ tuleks seetõttu
kehtetuks tunnistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Üldhinnangust järeldub, et ülemäärane
eelarvepuudujääk Leedus on kõrvaldatud.
Artikkel 2
Otsus 2009/588/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Leedu
Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 202, 4.8.2009, lk 44.
[2]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[3]               ELT L 145, 10.6.2009, lk 1.
[4]               Kooskõlas dokumendiga „Stabiilsuse ja kasvu pakti
rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu
ja vormi kohta”, 3. september 2012. Vt
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf