title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2016, milles käsitletakse Luksemburgi 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 299/101

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2016,
   milles käsitletakse Luksemburgi 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2016/C 299/24)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 26. novembril 2015 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2016) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 17.–18. märtsil 2016 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Komisjon võttis 26. novembril 2015 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Luksemburgi ei nimetatud ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal päeval võttis komisjon vastu soovituse nõukogu soovituse kohta, milles käsitletakse euroala majanduspoliitikat. 18.–19. veebruaril 2016 kiitis Euroopa Ülemkogu soovituse heaks ja 8. märtsil 2016 võttis nõukogu selle vastu (3). Kuna Luksemburgi rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Luksemburg tagama kõnealuse soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise.

               (2)

               26. veebruaril 2016 avaldati aruanne Luksemburgi kohta. Selles hinnati Luksemburgi edusamme 14. juulil 2015 nõukogu vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

               (3)

               Luksemburg esitas 29. aprillil 2016 oma 2016. aasta riikliku reformikava ja 2016. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)

               Asjakohaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes selle kohta, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega.

               (5)

               Luksemburgis rakendatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt kavatseb valitsus saavutada 2017. aastal eelarve tasakaalu, seejärel hoida eelarve kerges ülejäägis ja jõuda 2020. aastaks ülejäägini 0,4 % SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk täidetakse kogu programmiperioodi jooksul. Oma stabiilsusprogrammis teatas Luksemburg siiski, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki muudetakse: struktuurselt ülejäägilt 0,5 % SKPst (2016. aastani) struktuursele puudujäägile 0,5 % SKPst alates 2017. aastast. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse 2020. aastaks järk-järgult suurenema 23,5 %-ni SKPst. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav ning 2017. ja 2018. aasta puhul soodne. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi põhjal peaks struktuurne ülejääk vähenema 2016. aastal 1,4 %-ni SKPst ja 2017. aastal 0,3 %-ni SKPst ning seega keskpika perioodi eelarve-eesmärki ületama. Võimalikke tulevasi kõrvalekaldeid hinnatakse lähtudes nõudest hoida struktuurne eelarvepositsioon keskpika perioodi eelarve-eesmärgi juures, pidades meeles vajadust tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus, eelkõige pensionide valdkonnas. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et Luksemburg täidab eeldatavasti stabiilsuse ja kasvu pakti sätted.

               (6)

               Luksemburgi ametiasutused on teatanud 2017. aastal eeldatavasti jõustuva ulatusliku maksureformi põhisuunad. Selle reformiga nähakse ette muudatused peamiselt otsese maksustamise valdkonnas nii üksikisikute kui ka äriühingute jaoks. Reformi eesmärk on järk-järgult vähendada äriühingu tulumaksumäära (konkurentsi suurendamiseks) ja muuta üksikisiku tulumaks astmelisemaks (õigluse suurendamiseks). Samas on oht, et teatavate maksukulude suurenemine, eelkõige seoses eluasemega, kahandab maksubaasi. Ka teatavad rahvusvahelised arengusuunad võivad mõjutada Luksemburgi maksusüsteemi ülesehitust ja toovad esile vähemalt ühe osa maksutulude hapruse. Maksutulude prognoositavuse tagamiseks on võimalik maksubaasi veelgi laiendada, seda eelkõige kehtiva madala kinnisvaramaksu läbivaatamise ja alternatiivsete maksukogumise allikate, sealhulgas keskkonnamaksude parema ärakasutamise kaudu. Sellega seoses lubaks intellektuaalomanditulu maksustamise erikorra tühistamine äriühingu tulumaksubaasi mõnevõrra laiendada. Euroopa poolaasta raames jälgitakse ka edaspidi hoolega maksureformide vastuvõtmist ja rakendamist.

               (7)

               Luksemburgi ametiasutused on püüdnud majandust mitmekesistada, tunnistades riske, mis kaasnevad suure sõltuvusega finantssektorist. Võttes arvesse riigi suuri tööjõukulusid, pakuvad suurema lisandväärtusega tegevused potentsiaali luua alternatiivseid majanduskasvuallikaid. Seepärast sõltub Luksemburgi majanduse edukas mitmekesistamine suuresti sellistest sektoritest, mis on tööjõukulude taseme suhtes vähem tundlikud. Need põhinevad enamjaolt teadusuuringutel ja innovatsioonil, mis on sageli tehnoloogiamahukad ja teadmistepõhised. Juba niigi eduka mittefinantsteenuste sektori edasine laienemine aitaks samuti majandust mitmekesistada. Majandusarengut pärssivate olemasolevate investeerimis- ja innovatsioonitõkete vähendamine või kõrvaldamine päästaks valla innovatsioonipotentsiaali ja soodustaks mitmekesistamist. Kuigi avaliku sektori investeeringud on üle euroala keskmise, ei ole erainvesteeringuid piisavalt. Majanduskasvu väljavaadete seisukohast on oluline hoida investeeringud kõrgel tasemel. Riigiaruandes sisalduv analüüs näitab, et Luksemburgi õigusaktid on äriteenuste ja jaekaubandusettevõte jaoks kõige piiravamad liidus. Peamised piirangud on osalusega seotud nõuded, hääleõigus ja valdkondadevahelised piirangud äriteenuste sektoris, samuti jaemüügisektori suhtes kehtivad asutamis- ja tegevuspiirangud.

               (8)

               Eluaseme hindade pidev tõus viimastel aastakümnetel koos lähiaastateks prognoositud tugeva rahvastiku- ja tööhõivedünaamikaga võib saada takistuseks rahvastiku ja tööjõu kavandatud kasvule. See väljavaade on isegi tõenäolisem seetõttu, et majandus sõltub suuresti naaberriikidest pärit kõrge kvalifikatsiooniga töötajatest, kelle osakaal kogutööhõivest on ligikaudu üks kolmandik. Elamukinnisvara hindade dünaamilisus on ajendatud nõudluse ja pakkumise vahelisest ebakõlast, eelkõige kättesaadavate ja taskukohaste eluasemete puudusest. Uusehitiste jaoks vajaliku maa ebapiisav kättesaadavus ja kesine haldussuutlikkus ehituslubade andmisel vähendavad eluasemete paindlikku pakkumist. Suur osa kehtiva poliitika raames ettenähtud maksusoodustustest kapitaliseeritakse tõenäoliselt eluaseme hindadesse, võttes arvesse jäika pakkumist eluasemeturul. Jõupingutusi taskukohaste hindadega sotsiaalkorterite pakkumisel saaks samuti suurendada. Praegune eluasemeturg mitte ainult ei takista leibkondadel Luksemburgi elama asumist, vaid ka teravdavad liiklusummikute ja saaste probleeme. Rahvastiku vananemist käsitlevas 2015. aasta aruandes esitatud uued demograafilised prognoosid avaldavad survet kõrvaldada takistused investeeringutelt transpordi ja eluaseme valdkonnas ning neid tuleks kajastada neljas tulevases valdkondlikus kavas (eluasemed, transport, majandustegevuspiirkonnad ja rohealad).

               (9)

               Majanduse mitmekesistamist võib takistada asjaolu, et palkade areng mõnes sektoris ei pruugi olla kooskõlas tootlikkuse arenguga. See piirab sihtsektoreid, peamiselt suure lisandväärtusega sektoreid veelgi enam. Viimase kümne aastaga on Luksemburgis tööjõu ühikukulu suurenenud kiiremini kui enamikus euroala liikmesriikides. Kogu majandust hõlmav palkade automaatne indekseerimine piirab palkade varieerimist eri sektorite vahel, mistõttu tööviljakuse erinevusi ei pruugita arvesse võtta. Pikka aega kestnud madala inflatsiooni tõttu on palkade automaatne kohandamine siiski edasi lükkunud ja selle tulemusel on palkade areng olnud mõõdukas. Nõrga palgaarengu ja toodangu hüppelise kasvuga samal ajal on kulupõhine konkurentsivõime vähenenud. Sellega seoses on palgasuundumuste jälgimine põhjendatud.

               (10)

               Pikemas perspektiivis kujutavad ohtu elanikkonna vananemisega seotud kulud, eelkõige pensionikulud. Luksemburgis on tehtud mõningaid edusamme, et kaotada lõhe seadusjärgse ja tegeliku pensionile jäämise ea vahel, piirates ennetähtaegselt pensionile jäämist. 2015. aasta juulis esitati parlamendile seaduseelnõu ennetähtaegselt pensionile jäämise skeemide muutmiseks. Ent kuigi üks pensioniskeem tühistatakse, siis juurdepääsu muudele ennetähtaegselt pensionile jäämise skeemidele hõlbustatakse osaliselt. 2015. aasta juulis võeti vastu töövõimetute töötajate ümberliigitamise seadus ja seda rakendatakse alates 1. jaanuarist 2016. Seadusega suurendati töövõimetute töötajate võimalusi jääda tööturule, mistõttu väheneb nende inimeste arv, kes liituvad ennetähtaegselt pensionile jäämise skeemiga. Ennetähtaegselt pensionile jäämine on endiselt laialt levinud ja stiimulid kauem töötada piiratud. Luksemburgil puudub täielik strateegia selle kohta, kuidas vanemaid töötajaid kauem tööturul hoida ning kuidas neile pakkuda stiimuleid ja oskusi tööturule tagasi tulemiseks. Nn tööea pakt, mille eesmärk on soodustada eakamate töötajate töötamise jätkamist ettevõtetes, kus on üle 150 töötaja, on veel parlamendis arutusel.

               (11)

               2012. aasta pensionireformi kohaselt tuleks pensionisüsteemi pikaajalist jätkusuutlikkust jälgida ja hinnata iga viie aasta järel alates reformi vastuvõtmisest. Valitsus kinnitas oma kavatsust teha hindamine algselt plaanitud 2017. aasta asemel pigem 2016. aastal ja moodustas pensioni töörühma, kelle ülesanne on hindamine teostada. Edasiminekut ei ole toimunud varemalt nõukogu antud soovituse osas siduda seadusjärgne pensioniiga oodatava elueaga. Luksemburg on ainus liikmesriik, kus seadusjärgset ja ennetähtaegselt pensionile jäämise iga ei ole 2013.–2060. aastal kavas tõsta. Rahvastiku vananemist käsitlevas 2015. aasta aruandes esitatud elanikkonna vananemisega seotud kulusid on allapoole korrigeeritud, kuid läbivaatamist on peamiselt seletatud vaid soodsamate demograafiliste prognoosidega ning ühtegi uut reformi ei ole vastu võetud. Isegi pärast läbivaatamist on pensionikulude prognoositav kasv endiselt liidu kiireim. Lisaks peab Luksemburg toime tulema pikaajalise hoolduse kulude prognoositava suurenemisega, mis osakaaluna SKPst on kõigi liikmesriikide üks suurimaid. See omakorda paistab olevat tingitud ülalpeetava elanikkonna osakaalu suurimast prognoositavast kasvust liidus 2060. aastaks. On tehtud ettevalmistusi reformiks, et tagada pikaajalise hoolduse kindlustuse pikaajaline jätkusuutlikkus.

               (12)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud põhjalikult Luksemburgi majanduspoliitikat ja avaldanud selle tulemused 2016. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Luksemburgile esitatud soovituste alusel võetud meetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Luksemburgi eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panus ja tugevdada nii ELi üldist majandusjuhtimist. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 ja 2.

               (13)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu Luksemburgi stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja on arvamusel, (5) et Luksemburg täidab eelduste kohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti,

         SOOVITAB Luksemburgil võtta 2016.–2017. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Tagada riiklike pensionide pikaajaline jätkusuutlikkus, suurendades tegelikku pensioniiga, piirates ennetähtaegselt pensionile jäämise iga, suurendades kauem töötamise stiimuleid ja sidudes seadusjärgse pensioniea oodatava elueaga.

               2.

               Kõrvaldada investeeringuid ja innovatsiooni takistavad asjaolud, mis piiravad majanduslikku arengut äriteenuste sektoris. Käsitleda eluasemeinvesteeringuid takistavaid kitsaskohti.

      Brüssel, 12. juuli 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (3)  ELT C 96, 11.3.2016, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: 2013/142/EL: Komisjoni soovitus, 12. märts 2013 , Euroopa Parlamendi valimiste demokraatlikuma ja tõhusama läbiviimise kohta

text:
               21.3.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 79/29

         KOMISJONI SOOVITUS,
   12. märts 2013,
   Euroopa Parlamendi valimiste demokraatlikuma ja tõhusama läbiviimise kohta
   (2013/142/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikes 2 on sätestatud, et kodanikud on liidu tasandil otseselt esindatud Euroopa Parlamendis. See aitab tagada, et otsuste tegemise tasandil on olemas demokraatlik kontroll ja vastutus.

               (2)

               Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikes 3 kinnitatakse, et igal kodanikul on õigus osaleda liidu demokraatias ja et otsused tehakse nii avalikult ja nii kodanikulähedaselt kui võimalik.

               (3)

               Lissaboni lepinguga suurendatakse liidu kodanike rolli poliitiliste otsustajatena, luues selge seose kodanike, nende poliitiliste õiguste kasutamise ja liidu demokraatliku otsuste tegemise protsessi vahel.

               (4)

               ELi otsuste tegemise protsessi demokraatliku legitiimsuse suurendamine ja süsteemi kodanikulähedasemaks muutmine on eriti oluline finants- ja riigivõlakriisi lahendamiseks vajalike meetmete võtmist silmas pidades.

               (5)

               Komisjoni 28. novembri 2012. aasta teatises „Tiheda ja toimiva majandus- ja rahaliidu loomise tegevuskava – üleeuroopalise arutelu avamine” (1) on rõhutatud, et suurem demokraatlik legitiimsus ja vastutus on Euroopa Liidu iga reformi vajalikud osad.

               (6)

               Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikes 4 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 12 lõikes 2 on Euroopa tasandi erakondadele antud tähtis roll, rõhutades nende panust euroopaliku poliitilise teadvuse kujundamisel ja liidu kodanike tahte väljendamisel.

               (7)

               Selleks et Euroopa tasandi erakonnad saaksid oma ülesande täies ulatuses täita, esitas komisjon 12. septembril 2012 määruse ettepaneku, mis käsitleb Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste põhikirja ning rahastamist (2). Ettepaneku eesmärk on tuua Euroopa tasandi erakonnad paremini esile ning muuta nende rahastamise eeskirjad paindlikumaks, läbipaistvamaks ja tõhusamaks. Komisjoni ettepanekus on samuti ette nähtud, et Euroopa tasandi erakonnad võtavad Euroopa Parlamendi valimistega seoses kõik vajalikud meetmed, et teavitada ELi kodanikke liikmesriikide erakondade ja Euroopa tasandi erakondade vahelisest seotusest. Pärast vastuvõtmist tunnistatakse uue määrusega kehtetuks ja asendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2004/2003 Euroopa tasandi erakondi reguleerivate määruste ja erakondade rahastamise eeskirjade kohta (3).

               (8)

               Selge seose loomine liikmesriikide erakondade ja Euroopa tasandi erakondade vahel peaks võimaldama Euroopa tasandi erakondadel liidu kodanike soove vahetumalt väljendada ning aitama jõuliselt kaasa liidu otsuste tegemise protsessi läbipaistvamaks muutmisele.

               (9)

               Euroopa Parlamendi valimiste läbipaistvamaks muutmine aitab paremini peegeldada Lissaboni lepinguga Euroopa Parlamendile antud suuremat rolli ja pädevust. Selleks et institutsioone tihedamalt ühendada, on vaja kodanikud liidu demokraatlikule protsessile lähemale tuua.

               (10)

               Lisaks teavitamiskohustusele, mis on Euroopa tasandi erakondadele ette nähtud komisjoni määruse ettepanekuga Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste põhikirja ja rahastamise kohta, tooksid lisameetmed Euroopa tasandi erakonnad kogu valimisprotsessi kestel – kampaaniast hääletamiseni – paremini esile ning võimaldaksid neil tõhusalt ületada lõhe poliitika ja liidu kodanike vahel.

               (11)

               Mitmes liikmesriigis on juba pikaajaline tava, et mõned või kõik erakonnad näitavad Euroopa Parlamendi valimissedelil, millisesse Euroopa tasandi erakonda nad kuuluma hakkavad. Selleks et teha Euroopa tasandi erakonnad kogu valimisprotsessi jooksul paremini märgatavaks, on tähtis, et kõik liikmesriigid toetaksid ja lihtsustaksid valijaskonnale teabe jagamist selle kohta, millisesse Euroopa tasandi erakonda liikmesriigi erakonnad kuuluksid. Muutmaks Euroopa Parlamendi valimised läbipaistvamaks, suurendades samal ajal Euroopa Parlamendi valimisprotsessis osalevate erakondade vastutust ja valijate usaldust sellesse protsessi, peaksid liikmesriikide erakonnad juba enne valimisi avalikustama, millisesse Euroopa tasandi erakonda nad kuuluksid. Lisaks erinevatele üritustele, nagu parteikongressid, on liikmesriikide erakondade valimiskampaania tõepoolest kõige õigem koht, kus see kuuluvus teatavaks teha ja seda reklaamida.

               (12)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1093/2012/EL (4) kuulutati 2013. aasta Euroopa kodanike aastaks. Kodanike võimu suurendamine Euroopa Parlamendi valimistel on oluline ettevõtmine sellel aastal.

               (13)

               Alates Lissaboni lepingu vastuvõtmisest valib komisjoni presidendi Euroopa Parlament Euroopa Liidu lepingu artikli 17 lõikes 7 ette nähtud korras ja võttes arvesse Lissaboni lepingu deklaratsioonis nr 11 ette nähtud tingimusi. Kõnealustes lepingutes on nõutud, et arvesse tuleb võtta Euroopa Parlamendi valimisi ja et komisjoni presidendi valimisel peavad Euroopa Ülemkogu ja Euroopa Parlament nõu pidama. Need sätted näitavad Euroopa Parlamendi suuremat rolli komisjoni presidendi ametisse määramisel ja Euroopa Parlamendi valimiste tulemuste olulisust selles protsessis.

               (14)

               Euroopa Parlament kutsus oma 22. novembri 2012. aasta resolutsioonis Euroopa Parlamendi 2014. aasta valimiste kohta (5) Euroopa tasandi erakondi üles esitama oma kandidaat komisjoni presidendi kohale, märkides, et need kandidaadid peaksid mängima valimiskampaanias juhtrolli, tehes seda eelkõige oma programmi isikliku tutvustamisega kõikides liikmesriikides. Resolutsioonis rõhutati veel Euroopa Parlamendi valimiste suuremat rolli komisjoni presidendi valimisel.

               (15)

               28. novembri 2012. aasta teatises „Tiheda ja toimiva majandus- ja rahaliidu loomise tegevuskava – üleeuroopalise arutelu avamine” tõstis komisjon ühe tähtsa ettevõtmisena Euroopa tõelise poliitilise ruumi kujundamisel esile asjaolu, et Euroopa Parlamendi 2014. aasta valimistel nimetavad Euroopa tasandi erakonnad komisjoni presidendi kandidaadid.

               (16)

               Seega on oluline teavitada liidu kodanikke nende hääle määravast rollist komisjoni presidendi valimisel ja sellele kohale kandidaatide esitamisest, keda toetavad erakonnad, kellele nad Euroopa Parlamendi valimistel oma hääle annavad.

               (17)

               Kui Euroopa tasandi erakonnad ja liikmesriikide erakonnad teevad Euroopa Parlamendi valimistel teatavaks, millist komisjoni presidendi kandidaati nad toetavad, ja selle kandidaadi valimisplatvormi, muutub selgeks ka seos liidu kodaniku poolt Euroopa Parlamendi valimistel erakonnale antava hääle ja komisjoni presidendi kandidaadi vahel, keda see erakond toetab. See tugevdaks komisjoni presidendi mandaati, komisjoni vastutust Euroopa Parlamendi ja Euroopa valijate ees ning suurendaks üldisemalt liidu otsustetegemise protsessi demokraatlikku legitiimsust. Poliitiliste esinemiste eesmärk on anda valijatele võimalus teha teadlikke otsuseid. Seega on asjakohane, et liikmesriigi erakonnad kasutaksid seda vahendit, et teha teatavaks, millist komisjoni presidendi kandidaati nad toetavad ja tutvustaksid selle kandidaadi valimisplatvormi.

               (18)

               Euroopa Parlamendi valimised toimuvad praegu mitme päeva jooksul, kuna valimised on liikmesriigiti erinevatel päevadel. Ühine Euroopa hääletamispäev, kus valimisjaoskonnad suletakse ühel ajal, peegeldaks paremini kodanike ühist osalust kogu liidus ja moodustab seega ELi tugisambaks oleva osalusdemokraatia osa.

               (19)

               Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 22 lõikele 2, mida rakendatakse nõukogu 6. detsembri 1993. aasta direktiiviga 93/109/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalik kord, mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle riigi kodakondsuseta liidu kodanikud saavad kasutada õigust hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel, (6) on liidu kodanikel õigus hääletada ja esitada oma kandidatuur Euroopa Parlamendi valimistel oma elukohaliikmesriigis.

               (20)

               Direktiiviga 93/109/EÜ on loodud teabevahetusmehhanism, mille eesmärk on tagada, et kodanikud ei saaks samadel valimistel hääletada ega esitada oma kandidatuuri rohkem kui ühes liikmesriigis.

               (21)

               Mitmes direktiivi 93/109/EÜ kohaldamise kohta esitatud komisjoni aruandes (7), millest viimane on 2010. aasta aruanne 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimiste kohta, (8) on välja toodud puudused selles mehhanismis, mis peaks aitama vältima mitmekordset hääletamist ja kandidatuuri seadmist. Need puudused on tingitud eelkõige sellest, et direktiivis ette nähtud teavitamiskohustust järgides esitavad elukohaliikmesriigid päritoluliikmesriigile ebapiisavad isikuandmed. Puuduste põhjuseks on ka liikmesriikide erinevad valimiskalendrid. Selle tulemusena ei saa päritoluliikmesriik identifitseerida paljusid liidu kodanikke, kes on end hääletama registreerunud oma elukohaliikmesriigis.

               (22)

               Meetmetega, mis põhinevad liikmesriikide ekspertidega peetud laiapõhjalistel aruteludel ja kindlaks tehtud headel tavadel, saaks tõhusalt kõrvaldada mõned nimetatud puudustest, et tõhustada mehhanismi toimimist 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ja vähendada liikmesriikide ametiasutuste halduskoormust.

               (23)

               Enamik liikmesriike on direktiivi 93/109/EÜ raames juba loonud ühtse kontaktasutuse hääletajate ja kandidaatide kohta andmete vahetamiseks. Mehhanismi üldine tõhusus suureneks, kui kõik liikmesriigid looksid sellise asutuse.

               (24)

               Valijate nimekirjade sulgemise kuupäev on liikmesriigiti väga erinev, varieerudes kahest kuust kuni kahe päevani enne valimispäeva. Mehhanism oleks tõhusam, kui liikmesriigid saadaksid teise liikmesriigi hääletamisprotsessi ajakava arvesse võttes hääletajate andmed päritoluliikmesriigile sellise ajastusega, et seal oleks riigisisese korralduse järgi veel võimalik vajalikke meetmeid võtta. Parandada võiks veel mitmeid teisi andmeedastuse tehnilisi elemente, et muuta mehhanismi toimimine tõhusamaks. Siinkohal võib mainida ühist elektroonilist vormi ja märgistikku ning isikuandmete nõuetekohase kaitse tagamiseks kasutatavat ülekandeviisi ja krüpteerimismeetodit.

               (25)

               Kui elukohaliikmesriigid esitaksid teatavaid täiendavaid isikuandmeid valijate kohta, mida ei ole direktiivis 93/109/EÜ sõnaselgelt nõutud, muudaks see päritoluliikmesriikidel oma kodanike identifitseerimise valijate nimekirjades lihtsamaks. Isikuandmed, mis võivad mehhanismi tõhususe seisukohalt vajalikud olla, on liikmesriigiti erinevad.

               (26)

               Isikuandmete töötlemine teabevahetusmehhanismi raames peab olema kooskõlas riigisiseste seadustega, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (9),

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

      VALIMISTE DEMOKRAATLIK LÄBIVIIMINE

      Toetada ja lihtsustada teabe esitamist hääletajatele liikmesriikide erakondade ja Euroopa tasandi erakondade vahelise seotuse kohta

               1.

               Liikmesriigid peaksid toetama ja lihtsustama valijaskonnale teabe esitamist liikmesriikide erakondade ja Euroopa tasandi erakondade vahelise seotuse kohta enne Euroopa Parlamendi valimisi ja valimiste ajal, muu hulgas lubades see seotus märkida kõnealustel valimistel hääletussedelile ja kutsudes erakondi üles seda tegema.

      Teavitada hääletajaid liikmesriikide erakondade ja Euroopa tasandi erakondade vahelisest seotusest

               2.

               Euroopa Parlamendi valimistel osalevad liikmesriikide erakonnad peaksid juba enne valimisi avalikustama, millisesse Euroopa tasandi erakonda nad kuuluksid. Liikmesriikide erakonnad peaksid seda seotust reklaamima nähtavalt kõikidel kampaaniamaterjalidel ning teadete ja poliitiliste esinemiste korral.

      Euroopa Komisjoni presidendi kandidaadi toetamine

               3.

               Euroopa tasandi ja liikmesriikide erakonnad peaksid enne Euroopa Parlamendi valimisi teatavaks tegema, millist kandidaati Euroopa Komisjoni presidendi kohale nad toetavad ja tutvustama tema valimisplatvormi.
               Liikmesriikide erakonnad peaksid tagama, et nad Euroopa Parlamendi valimistega seotud poliitilistes esinemistes teavitaksid kodanikke ka kandidaadist, kelle valimist nad Euroopa Komisjoni presidendi kohale toetavad ja tutvustama tema valimisplatvormi.

      Ühine hääletuspäev

               4.

               Liikmesriigid peaksid kokku leppima Euroopa Parlamendi valimiste ühises päevas, kus valimisjaoskonnad suletakse ühel ja samal ajal.

      VALIMISTE TÕHUS LÄBIVIIMINE

      Ühine kontaktasutus

               5.

               Liikmesriigid peaksid looma ühise kontaktasutuse, kes vastutab valijaid käsitlevate andmete vahetamise eest direktiivi 93/109/EÜ artikli 13 rakendamise raames.

      Andmete edastamine

               6.

               Liikmesriigid peaksid maksimaalselt arvesse võtma teiste liikmesriikide valimiskorda. Elukohaliikmesriik peaks andmed valijate kohta saatma sellise ajastusega, et asjaomasel päritoluriigil oleks võimalik asjakohaseid meetmeid võtta.

      Lisaandmed tõhusama identifitseerimise võimaldamiseks

               7.

               Elukohaliikmesriike kutsutakse üles edastama lisaks direktiivi 93/109/EÜ artikliga 9 ette nähtud isikuandmetele kõik asjakohased isikuandmed, mida hääletaja päritoluliikmesriik võib vajada hääletaja identifitseerimiseks.

      Tehnilised vahendid andmete turvaliseks ja tõhusaks edastamiseks

               8.

               Direktiivi 93/109/EÜ artiklis 13 sätestatud andmevahetuseks peaksid liikmesriigid kasutama ühtseid ja turvalisi elektroonilisi vahendeid, nagu on esitatud lisas. Liikmesriigid peaksid andmed edastama ühtse paketina päritoluliikmesriigi kaupa, millele lisandub hilisemas etapis vajaduse korral veel üks edastamine andmete ajakohastamiseks.
               Soovitus on adresseeritud liikmesriikidele ning Euroopa tasandi ja liikmesriikide erakondadele.

      Brüssel, 12. märts 2013

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Viviane REDING

      (1)  COM(2012) 777 final/2.

      (2)  COM(2012) 499 final.

      (3)  ELT L 297, 15.11.2003, lk 1.

      (4)  ELT L 325, 23.11.2012, lk 1.

      (5)  Euroopa Parlamendi resolutsioon, 22. november 2012, Euroopa Parlamendi 2014. aasta valimiste kohta (2012/2829(RSP)).

      (6)  EÜT L 329, 30.12.1993, lk 34.

      (7)  KOM(97)731 (lõplik), KOM(2000)843 (lõplik), KOM(2006)790 (lõplik).

      (8)  KOM(2010) 605 (lõplik).

      (9)  EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.

      LISA

         Direktiivi 93/109/EÜ artikli 13 rakendamise üksikasjalik tehniline kord

                  1.

                  Direktiivi 93/109/EÜ artikliga 13 ette nähtu andmevahetuseks peaksid liikmesriigid kasutama XML-formaadis dokumente. Neid XML-dokumente tuleks edastada üksnes elektroonilisel teel turvalise ühenduse kaudu.

                  2.

                  Liikmesriigid peaksid teabevahetusmehhanismis hääletajate andmete salvestamiseks ja edastamiseks kasutama universaalset 8bitist teisendusvormingut UTF-8.

                  3.

                  Liikmesriigid peaksid edastatud isikuandmete nõuetekohase kaitse tagamiseks kasutama W3C soovitust XML-vormingus krüpteerimise ja dekrüpteerimise kohta, mis hõlmab avaliku võtme ja isikliku võtme vahetamist.


title: ELi kiirreageerimisvõime Euroopa Parlamendi 14. detsembri 2010 . aasta soovitus nõukogule ELi kiirreageerimisvõime loomise kohta (2010/2096(INI))

text:
               15.6.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               CE 169/140

         Teisipäev, 14. detsember 2010ELi kiirreageerimisvõime
   P7_TA(2010)0465
   Euroopa Parlamendi 14. detsembri 2010. aasta soovitus nõukogule ELi kiirreageerimisvõime loomise kohta (2010/2096(INI))
   2012/C 169 E/21

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse Lissaboni lepingu artiklit 196, milles on sätestatud, et liit soodustab liikmesriikide vahelist koostööd, et tõhustada loodusõnnetuste või inimtegevusest tingitud õnnetuste ennetamiseks ja nende eest kaitsmiseks loodud süsteeme, ning et liidu tegevuse eesmärk on tõhustada rahvusvahelise kodanikukaitsealase töö järjepidevust;

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 214, milles on sätestatud, et liidu operatsioonide eesmärk humanitaarabi valdkonnas on anda sündmusekohast abi ning teha päästetöid ja pakkuda kaitset loodusõnnetuste või inimtegevusest tingitud õnnetuste tõttu kannatanud inimestele kolmandates riikides ning et liidu operatsioone teostatakse kooskõlas rahvusvahelise õigusega ning erapooletuse, neutraalsuse ja mittediskrimineerimise põhimõtetega;

               —

               võttes arvesse Euroopa konsensust humanitaarabi valdkonnas, millele 2007. aasta detsembris kirjutasid ühiselt alla Euroopa Liidu nõukogu eesistujad, Euroopa Parlament ja Euroopa Komisjon, ning 2008. aasta mais komisjoni esitatud konsensuse rakendamise tegevuskava;

               —

               võttes arvesse detsembris 2007 avaldatud nõukogu järeldusi, milles kutsutakse komisjoni üles maksimaalselt ära kasutama ühenduse kodanikukaitse mehhanismi ja veelgi tugevdama liikmesriikide vahelist koostööd;

               —

               võttes arvesse 27. novembril 2006 läbi vaadatud suuniseid militaar- ja tsiviilkaitsevarustuse kasutamise kohta päästeoperatsioonide raames katastroofi korral (Oslo suunised);

               —

               võttes arvesse komisjoni 23. veebruari 2009. aasta teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile arengumaades katastroofiohu vähendamise toetamist käsitleva ELi strateegia kohta;

               —

               võttes arvesse komisjoni 2008. aasta märtsi teatist Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Euroopa Liidu katastroofidele reageerimise suutlikkuse suurendamise kohta” (KOM(2008)0130) ning Euroopa Parlamendi 19. juuni 2008. aasta resolutsiooni „Euroopa Liidu katastroofidele reageerimise suutlikkuse suurendamise kohta” (1);

               —

               võttes arvesse Michel Barnier’ 9. mai 2006. aasta aruannet „Euroopa kodanikukaitsejõud: Europe aid”;

               —

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi 10. veebruari 2010. aasta resolutsiooni hiljutise maavärina kohta Haitil (2);

               —

               võttes arvesse parlamendi 21. septembri 2010. aasta resolutsiooni loodusõnnetuste ja inimtegevusest tingitud katastroofide ennetamise kohta;

               —

               võttes arvesse ettepanekut võtta vastu soovitus nõukogule B7–0228/2010 ELi kiirreageerimisvõime loomise kohta, mille kodukorra artikli 121 lõike 1 kohaselt esitasid 23. märtsil 2010 ALDE fraktsiooni nimel Anneli Jäätteenmäki, Charles Goerens, Louis Michel, Marielle De Sarnez ja Frédérique Ries;

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3,

               —

               võttes arvesse arengukomisjoni raportit ja väliskomisjoni arvamust (A7-0332/2010),

               A.

               arvestades, et kogu maailmas suureneb märkimisväärselt inimohvreid nõudvate, majanduslikku ja keskkonnakahju põhjustavate katastroofide arv; arvestades, et need üha suureneva mõju, sageduse ja ulatusega katastroofid toimuvad üha rohkemates eri paikades ning peamiselt kliimamuutuste mõjul; ning arvestades, et Euroopa Liit teeb märkimisväärseid jõupingutusi nendele kriisidele reageerimiseks;

               B.

               arvestades, et väljaspool Euroopa Liitu ja Euroopa Liidu piires tuleb võtta sekkumismeetmeid tunduvalt rohkem ja sagedamini ning kui sellele lisada veel ülemaailmne finantsolukord ja eelarvelised piirangud, peavad need meetmed olema kulutasuvamad;

               C.

               arvestades, et vahendite jagamine 31 riigi vahel, kes on ühenduse kodanikukaitse mehhanismi liikmed (ELi 27 riiki, Norra, Liechtenstein, Horvaatia, Island), või liikmesriikidevahelise tõhustatud koostöö kontekstis võib pakkuda operatiivseid ja rahalisi eeliseid;

               D.

               arvestades, et humanitaarkatastroofideks ettenähtud komisjoni eelarvet ja konkreetselt humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadi eelarvet mitte üksnes ei külmutatud, vaid et see on viimase viie aastaga reaalselt isegi vähenenud;

               E.

               arvestades, et ELi katastroofiabi sidususe alal on viimasel ajal edu saavutatud, eriti kodanikukaitse mehhanismi järkjärgulise tugevdamise, kodanikukaitse ja humanitaarabi vastastikmõju/koordineerimise parandamise ning tunnistamisega, et integreeritud tegutsemine katastroofide ohjamisel sisaldab lisaks reageerimisele ka ennetamist ja valmisolekut;

               F.

               arvestades, et Euroopa Liidu reageerimine Haiti maavärinale ei käivitanud mitte üksnes kiire, märkimisväärse ja ulatusliku humanitaarabi sekkumise, vaid aktiveeris ka kodanikukaitse mehhanismi, mis suutis viivitamatult ja esimest korda kasutusele võtta kaks moodulit (veepuhastusüksus ja kõrgtasemeline meditsiinipunkt), mida rahastati ELi kiirreageerimisvõime 2008. aasta ettevalmistavast meetmest;

               G.

               arvestades, et hiljutiste kriiside õppetunnid tõestavad jätkuvalt, et ELi katastroofidele reageerimist tuleb tõhususe, koordineerimise ja nähtavuse osas parandada, ja arvestades, et katastroofid on taas kord rõhutanud vajadust ELi kiirreageerimisvõime (Euroopa kodanikukaitsejõud) järele;

               H.

               arvestades, et ELi võime kaitsta kodanike elusid ja vara on otsustav tegur liidu usaldusväärsuse kinnitamiseks,

               1.

               edastab nõukogule järgmised soovitused:

                           a)

                           tunnistab, et kui kodanikukaitse ja humanitaarabi on ühe, humanitaarabi ja kriisiohjamise eest vastutava voliniku vastutusvaldkonnas, loob see komisjoni sees parema sünergia ja aitab tugevdada kogu ELi katastroofiabi sidusust;

                           b)

                           nõuab suuremat integratsiooni ühelt poolt kodanikukaitse ning teisalt humanitaartöö meetodite vahel humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadis, säilitades samas ülesannete ja volituste selge eristamise kaudu nende eripära, et maksimeerida sünergiat ja vastastikkust täiendamist ning suurendada tõhusust; nõuab, et sõjaväelased ja tsiviiltöötajad, samuti humanitaartöötajad, kes on seotud katastroofiabi või humanitaarmeetmetega, tegutseksid neutraalsuse, sõltumatuse ja erapooletuse põhimõtteid järgides;

                           c)

                           kordab, et kodanikukaitse ressursside kasutamine humanitaarkriisis peab lähtuma vajadusest ning see peab täiendama ja olema kooskõlas humanitaarabiga vastavalt Euroopa konsensusele humanitaarabi valdkonnas ja ÜRO suunistele (Oslo suunised), pidades silmas kinnipidamist sellistest humanitaarabi põhimõtetest nagu neutraalsus, inimlikkus, sõltumatus ja erapooletus;

                           d)

                           nõuab, et ELi abi eesmärk looduslike või inimtekkeliste katastroofide puhul peab võimaluse korral olema kohaliku majanduse abistamine, näiteks sel teel, et ostetakse kohalikke või piirkonnas toodetud toiduaineid ning tagatakse põllumeestele põllumajanduse taastamiseks vajalikud materjalid;

                           e)

                           palub nõukogul ja komisjonil selgemaks muuta Euroopa välisteenistuse ja komisjoni vahelised koostöö- ja koordineerimissüsteemid abi andmisel väljaspool Euroopa Liitu toimunud ulatuslike katastroofide puhul;

                           f)

                           soovitab lokaalset koordineerimistööd koostöös kannatanud riigi valitsusega, kasutades kohapealseid ELi ja liikmesriikide esindajaid, et tagada kannatanud paikkondade probleemidele eesmärgipärane ja pädev reageering;

                           g)

                           soovitab tungivalt nõukogul esimeses järjekorras tugevdada ELi katastroofidele reageerimise suutlikkust, eriti seoses aruteludega ELi kodanikukaitseüksuse loomise üle, ja järgida Euroopa Parlamendi korduvaid nõudeid, et rakendataks 2006. aasta Barnier’ aruandes esitatud ettepanekuid;

                           h)

                           nõuab, et viivitamatult loodaks ELi kodanikukaitseüksus, mis peab olema asjakohaselt varustatud vajalike tehnoloogiliste ja tehniliste ressurssidega;

                           i)

                           nõuab seoses looduskatastroofile järgnevate operatsioonidega ka paremat koostööd liikmesriikide humanitaarabi asutuste ja kodanikukaitse mehhanismide ning humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadi, samuti mis tahes tulevaste Euroopa kodanikukaitseüksuste vahel;

                           j)

                           nõuab tungivalt, et komisjon töötaks koos toetust saavate riikide valitsuste, kohalike omavalitsuste ja kodanikuühiskonna organisatsioonidega välja programmid, võttes arvesse kohalikku katastroofide ennetamise ja kriisiohjamise suutlikkust;

                           k)

                           soovitab nõukogul seadusandliku tavamenetluse alusel vastu võtta meetmed (mille ettepaneku teeb komisjon) praeguse ELi kodanikukaitse mehhanismi ennetus- ja kavandamissuutlikkuse edendamiseks, mis praegu põhineb liikmesriikide ajutisel ja vabatahtlikul osalemisel; teeb ettepaneku, et need meetmed võiksid sisaldada ELi ettevalmistava meetme järgi katsetatud süsteeme, sealhulgas ELi tasandi vahendid, ressursside vabatahtlik ühendamine, praeguse suutlikkuse kaardistamine, tegevuskavade kindlakstegemine ja täiendavate koolitustegevuse arendamine;

                           l)

                           nõuab samuti realistlikke eelarveplaane, milles varasemate aastate kulude alusel oleks eraldatud assigneeringud looduskatastroofidele või humanitaartegevuseks;

                           m)

                           on seisukohal, et ELi kodanikukaitse üksuse aluseks peaks olema ELi kodanikukaitse mehhanism, mis peaks olemasolevaid vahendeid optimeerima, suurendades nende tõhusust ja nähtavust, ja olemasolevate logistiliste ja inimressursside vabatahtlik ühendamine nii katastroofidele reageerimise koolitusteks kui ka kriisiohjamiseks, luues ELi ettevalmistava meetme raames algatusi, et oleks võimalik anda esimest abi 24 tunni jooksul alates katastroofi tekkimisest;

                           n)

                           soovitab ELi kodanikukaitse üksusel aluseks võtta põhimõtted, mille kohaselt üksus peaks:

                                       —

                                       põhinema vajaduste hindamisel ja kaasama kõik humanitaarabi andjad;

                                       —

                                       olema tsiviilüksus;

                                       —

                                       tegutsema ELi nime all;

                                       —

                                       järgima rahvusvahelist humanitaarõigust;

                                       —

                                       austama kavandatud meetmetes liikmesriikide osalemise vabatahtlikkust;

                                       —

                                       põhinema koormuse jagamise põhimõttel;

                                       —

                                       suhtuma avatult Euroopa Liitu mittekuuluvate riikide osalemisse;

                                       —

                                       tunnistama ÜRO põhirolli katastroofiabi koordineerimisel väljaspool Euroopa Liitu;

                                       —

                                       olema organiseeritud preventiivsel alusel, vastavalt eri stsenaariumidele;

                           o)

                           on seisukohal, et Haiti ja Pakistani sekkumistes omandatud kogemustele toetudes peaks EL niipalju kui võimalik ja eelkõige humanitaarabi operatsioonide puhul tegutsema ÜRO koordineeriva egiidi all, keskendudes valdkondadele, kus tema sekkumine võib anda suuremat lisandväärtust;

                           p)

                           on seisukohal, et Euroopa kodanikukaitseüksus võiks võetud kohustuse alusel kindlaksmääratud kodanikukaitse moodulid, mis on valmis kohe tegutsema ELi operatsioonidel, mida koordineerib järelevalve- ja teabekeskus (MIC), ning et enamik neist moodulitest, mis on juba olemas riiklikul tasandil ja mis ei tooks kaasa olulisi lisakulutusi, jääks nende kontrolli alla, leiab veel, et nende reservmoodulite kasutamine moodustaks ELi kodanikukaitse süsteemi tuuma reageerimisel katastroofidele Euroopa Liidus ja väljaspool;

                           q)

                           on arvamusel, et EL võiks rahastada täiendavaid kodanikukaitse mooduleid kindlate eri nõudmiste jaoks, kui on kindlaks tehtud vajakajäämised ja kui Euroopa tasand annaks lisandväärtust, samuti rõhutab, et tähtis on suurendada assigneeringuid transpordile ja arendada varutranspordimooduleid;

                           r)

                           rõhutab vajadust töötada välja katastroofide suhtes üldine ja ennetav lähenemisviis, mis kooskõlastaks mitmesuguseid Euroopa Liidu ja liikmesriikide käsutuses olevaid tegevusvahendeid, nagu (tsiviil- ja sõjaline) kriisiohjamine, rahaline abi ning arengu- või sotsiaal- ja keskkonnapoliitika; on sellega seoses veendunud, et tuleks tõhusamalt korraldada üleminekut katastroofile reageerimiselt katastroofijärgsele ülesehitusele; tuletab meelde ettepanekut asutada Euroopa vabatahtlik humanitaarabikorpus vastavalt Lissaboni lepingu sätetele (artikkel 214 lõige 5), ning, pidades silmas, et 2011. aasta on kuulutatud Euroopa vabatahtliku tegevuse aastaks, soovitab Euroopa Komisjonil ja nõukogul koos Euroopa Parlamendiga võimalikult kiiresti ette valmistada nimetatud korpuse tööks vajalikud eeskirjad ja menetlused, pidades eriti silmas mõnede liikmesriikide samalaadseid algatusi;

                           s)

                           tuletab nõukogule meelde, et militaarressursside ja suutlikkuse kasutamine katastroofiabis, eriti logistika, transpordi ja infrastruktuuri toetamiseks humanitaarabi operatsioonidel, peaks olema erandlik, mida tuleks kasutada viimase võimalusena ja alati kooskõlas kehtivate lepingutega, nagu Euroopa konsensus humanitaarabi valdkonnas ja Oslo suunised suuniseid militaar- ja tsiviilkaitsevarustuse kasutamise kohta päästeoperatsioonide raames katastroofi korral;

                           t)

                           möönab, et sõjalisi ja tsiviilkaitsevahendeid tuleks katastroofiabi otstarbel kasutada ainult viimase abinõuna ning vastavalt Oslo suunistele ja Euroopa konsensusele humanitaarabi valdkonnas; tuletab meelde, et suurõnnetustele reageerimisel on kodanikukaitse- ja humanitaarabimeetmete kõrval sageli tähtis osa sõjalistel vahenditel, ning märgib, et sõjalised vahendid võivad olla vajalikud oluliste suutlikkuspuudujääkide korvamiseks (esmajoones strateegilised veod, erivahendid, raskemasinad ja -transport); rõhutab seetõttu vajadust töötada välja terviklik strateegia ja parandada tsiviil- ja sõjalise suutlikkuse koostoimet ning määrata kindlaks valdkonnad, kus liikmesriigid saaksid oma jõupingutused ja suutlikkuse ELi kriisireageerimises osalemiseks ELi tasandil ühendada, mis on eriti oluline keerulises majanduskliimas;

                           u)

                           rõhutab vajadust luua ELi alaliselt kasutatavad tsiviiljõud, mis toimiksid sõjalistest struktuuridest sõltumatult, ning määrata kindlaks valdkonnad, kus liikmesriigid saaksid oma jõupingutused ja suutlikkuse ELi tasandil selles suhtes ühendada;

                           v)

                           soovitab tungivalt nõukogul ja komisjonil teha koostööd nähtavuse tegevuskava rakendamisel ja see kava peaks sisaldama konkreetseid meetmeid ELi katastroofiabi nähtavuse suurendamiseks;

                           w)

                           julgustab kasutama ülemaailmse keskkonna- ja turvaseire (GMES) süsteemi, et hoida järelvalve all potentsiaalsed kriisipiirkonnad, mis annab võimaluse valmistuda paremini humanitaarabi saatmiseks, rõhutab, kui tähtis on luua ELi meetmete järelvalvemehhanismi ja hinnata osutatud abi;

                           x)

                           julgustab looma teadusuuringute eelarveid ja arendama tööstuslikku võimsust (näiteks GMES programmi satelliitfotod), et parandada kriisijuhtimist eri etappides;

                           y)

                           kutsub nõukogu üles võtma eespool nimetatud soovitusi arvesse, kui Euroopa Komisjoni poolt väljakuulutatud tulevane teatis Euroopa Liidu katastroofidele reageerimise suutlikkuse suurendamise kohta läbi vaadatakse ja selle kohta järeldusi esitatakse;

               2.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule ja teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  ELT C 286 E, 27.11.2009, lk 15.

      (2)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0015.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Luksemburgi 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/55

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Luksemburgi 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/14
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu- ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikameetmeid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse (3) Luksemburgi 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 28. novembril 2012 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti võttis komisjon 28. novembril 2012 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) (4) põhjal vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Luksemburgi liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuseprobleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Luksemburg esitas 26. aprillil 2013 oma 2013. aasta riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2016. Selleks et võtta arvesse nende kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Eelkõige on stabiilsusprogrammi stsenaarium 2013. aastaks väga sarnane komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosiga, samal ajal kui 2014. aasta puhul on see veidi optimistlikum. Keskpika perioodi puudujäägi prognooside tegemisel lähtutakse veidi optimistlikumast majanduskasvu stsenaariumist, mille puhul majanduskasv on potentsiaalsest majanduskasvust suurem. Stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on vähendada eelarvepuudujääki 0,8 %-st SKPst 2012. aastal 0,6 %-ni SKPst 2014. aastal. Kuid programmi lõpuaastateks ennustatakse eelarvepuudujäägi suurenemist 1,3 %-ni SKPst nii aastal 2015 kui ka 2016. See on tingitud elektrooniliste teenustega seonduvate uute käibemaksueeskirjade kehtestamisest, mis jõustuvad 1. jaanuaril 2015. Kõnealuste eeskirjade kohaselt kantakse e-kaubandustegevuselt teenitud käibemaksutulud üle tarnija asukohariigist kliendi elukohariiki. Ametiasutuste hinnangul vähendab uute eeskirjade mõju käibemaksutulusid 1,4 % võrra SKPst. Valitsus on juba teada andnud käibemaksu standardmäära tõstmisest, et tulude vähenemist osaliselt korvata. Stabiilsusprogrammiga kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne ülejääk 0,5 % SKPst. Keskpika perioodi eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Lätudes nii komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosist kui ka stabiilsusprogrammiga ette nähtud (ümberarvutatud) struktuursest eelarvepositsioonist, peaks Luksemburg 2012. aastal saavutama struktuurse ülejäägi 0,1 % SKPst, mis jääb alla keskpika perioodi eesmärgile, ning 2013. aastal saavutama ka oma keskpika perioodi eesmärgi. Samas ennustatakse, et Luksemburg kaugeneb 2014. aastast alates taas oma keskpika perioodi eesmärgist 0,3 % võrra SKPst ning aastatel 2015 ja 2016 isegi rohkem. Riigi ametiasutused on korranud oma eesmärki pöörduda keskpika perioodi eesmärgi juurde tagasi hiljemalt 2017. aastal, et saavutada suurem manööverdamisruum. Valitsemissektori koguvõlg, mis 2012. aastal oli 20,8 % SKPst, jääb tublisti allapoole aluslepingus sätestatud kontrollväärtust.

               (10)

               Luksemburg on viimastel aastatel suutnud hoida oma avaliku sektori eelarvepuudujäägi allpool kontrollväärtust 3 % SKPst, vältides seega ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamist. See on olnud tingitud pigem suurematest tuludest kui kulutuste piiramisest. Võtmata arvesse kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmeid, hinnatakse nimelt, et 2012. aastal ületas valitsemissektori kulude kasvumäär stabiilsuse ja kasvu paktis kindlaks määratud kulude sihttaset. Valitsemissektori kulude kasvumäära kõrvalekalle kulude sihttasemest jõuab prognoosi kohaselt 1,3 %-ni SKPst, ületades määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kontrollväärtust 0,5 % SKPst. Selle kõrvalekalde kvalifitseerimiseks on aga vaja teha üldhinnang, võttes arvesse muid tegureid: i) eelarvepuudujääk suurenes 2012. aastal struktuurselt üksnes 0,2 % võrra SKPst; ii) arvestades riigi väiksust ja avatust, on Luksemburgi majandus väga volatiilne, ning iii) komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks Luksemburg saavutama oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi juba 2013. aastal. Kõik need elemendid osutavad kõrvalekalde mittestruktuursele laadile. Siiski kujutab Luksemburgi keskvalitsuse kogutud tulude suur volatiilsus, mis senini on toonud kaasa plaanitust suuremad tulud, endast ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Asjaomaste riskide paremaks käsitlemiseks tuleks seadusega ette näha nii võla kui ka kulude piirangud. Samuti tuleks määrata kindlaks järelevalveasutus ja nõuete täitmata jätmise korral võetavad meetmed. Eespool nimetatud käibemaksupaketi jõustumine 1. jaanuaril 2015 ja seejärel selle poolt maksude kogumisele avalduv tugev negatiivne mõju iseloomustavad seda, kui tähtis on Luksemburgi jaoks keskpika perioodi eelarveraamistiku kasutuselevõtmine. Eelkõige nõuaks see 2014. aastal eriti konservatiivset eelarvepoliitikat.

               (11)

               Praegu laekub tarbimismaksudest vähem kui kolmandik maksutuludest ning see on osaliselt tingitud harilike ja vähendatud käibemaksumäärade tagasihoidlikkusest. Luksemburg on ELis esikohal selle poolest, et paljude kauba- ja teenustekategooriate suhtes kohaldatakse vähendatud käibemaksumäärasid. Madalasse käibemaksu ja SKP suhtesse annab oma panuse ka käibemaksust vabastatud suur finantssektor. Üldiselt on Luksemburgil võimalik tulusid suurendada hariliku käibemaksumäära laiendamisega. Lisaks iseloomustab Luksemburgi äriühingu tulumaksu süsteemi tulumaksu ulatuslik kasutamine võlguoleku soodustamiseks, mis omakorda tingib kõrge erasektori võla suhte SKPsse.

               (12)

               Luksemburgis 2012. aasta detsembris vastu võetud pensionireformi võib pidada vaid esimeseks sammuks õiges suunas. Isegi kui võtta arvesse suuremat osa vastuvõetud pensionireformi aspekte, oleks Luksemburgis ikkagi tarvis rakendada pikaajalist jätkusuutlikkust tõhustavat poliitikat, mis peaks tagama esmase eelarvepositsiooni alalise parandamise 8,6 protsendipunkti võrra SKPst, et täita eelarvetühimik. Luksemburg peab seega minema oma pensionireformiga kaugemale. Reaalsele palgatõusule tugineva ülemmäära kehtestamine pensionide kohandamisele suurendaks pensionireserve ning tegeliku pensioniea tõstmine, viies pensioniea või pensionihüvitised vastavusse oodatava eluea muutustega, aitaks tagada pensionisüsteemi pikaajalise jätkusuutlikkuse. Lisaks tuleks vähendada ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalusi ning soodustada nõutavast miinimumist pikemaajalist töötamist. Lisaks prognoositakse, et pikaajalise hooldusega seotud kulude mõju eelarve jätkusuutlikkusele moodustab 2,1 protsendipunkti Luksemburgi mahajäämusest jätkusuutlikkuses. Luksemburgis prognoositakse nii eakate kui ka ülalpeetavate arvu ELi keskmisest suuremat kasvu.

               (13)

               Luksemburgi praegune tootlikkus on üsna suur. Samas on mänguruum tootlikkuse kasvus jäämas väiksemaks. Seepärast tuleks piirata tööjõu ühikukulude kasvu, tagades palkade ja tootlikkuse parema kooskõla. Luksemburg on võtnud meetmeid palgakasvu piiramiseks, muutes ajavahemikul 2012–2014 indekseerimise süsteemi. Kuid see reform on üksnes ajutine ega taga seda, et palgad hakkaksid aja jooksul muutuma kooskõlas tootlikkusega. Tootlikkus ei ole sama kõikides majandussektorites ning tootlikkuse tase finantssektoris on peaaegu kaks korda kõrgem kui ülejäänud majandusvaldkondades. Luksemburgi konkurentsivõime on tõsiselt ohustatud alates 2015. aastast, mil automaatset indekseerimise süsteemi hakatakse jälle tavapärasel viisil kohaldama. Seega tuleks võtta lisameetmeid palkade kujundamise süsteemi alalisemaks reformimiseks, et tulevikus ära hoida konkurentsivõime edasist halvenemist.

               (14)

               Luksemburgi majandus on äärmiselt sõltuv finantssektorist, mille osa kogulisandväärtusest on ligikaudu 30 % ja kogutud eelarvetuludest 25 %. Selleks et kindlustada riigi konkurentsivõime tulevikus, tuleks leida alternatiivsed „pädevusnišid”. Kuid Luksemburgi teadus- ja innovatsioonisüsteem on jätkuvalt väga nõrk ja Luksemburg on jäänud maha 2020. aastaks seatud teadus- ja arendustegevuse intensiivsuse eesmärgi saavutamise tähtajast. Luksemburgi tulemused riiklike teadusasutuste ja ettevõtete vahelise koostöö näitajate vallas on tublisti alla ELi keskmise, kajastades erasektori teadus- ja arendustegevuse ning avalik-õigusliku teadussüsteemi praegust eraldatust. Luksemburg peaks astuma vastu teadus- ja arendustegevuse intensiivsuse vähenemise suundumusele, eelkõige aidates suurendada ettevõtete teadus- ja arendustegevuse intensiivsust. Sihipärasema aruka spetsialiseerumise strateegia väljatöötamine võiks mängida olulist rolli teadustöö riikliku rahastamise majandusliku mõju suurendamisel, eelkõige tagades erasektori investeeringute finantsvõimenduse. Sellist suunitletud strateegiat peaks täiendama mahukas horisontaalpoliitika, mis on keskendunud uuenduslike ettevõtete arengule ja majanduskasvule.

               (15)

               Noorte töötuse määr on jätkuvalt kõrge (18 %) ning sõltub suuresti haridustasemest. Noortele püsielanikele pakuvad töökohtade suhtes tugevat konkurentsi mitteresidendid, kes on sageli parema kvalifikatsiooniga. Kuigi Luksemburg on näidanud üles suurt pühendumust noorte tööpuudusega võitlemisel, on vaja lisameetmeid. Selleks et saada võimalikult palju kasu, peaksid meetmed moodustama osa laiaulatuslikust reformistrateegiast, mis hõlmaks tugevdatud aktiveerimispoliitikat, et võidelda hüvitistest sõltuvusega. PISA (5) uuringu kohaselt on Luksemburgi tulemused noorte põhisoskuste vallas võrdlemisi kesised. Vaja on täiendavaid meetmeid, et pöörata ümber 2006. aastast täheldatud negatiivne suundumus lugemise, matemaatika ja loodusteaduste vallas. Lisasamme tuleks teha ebasoodsamas olukorras olevaid õpilasi õpetavate koolide haridusressursside parandamiseks ja nende sihipärasemaks muutmiseks ning keelelise abi ja parandusõppe vahendite suurendamiseks. Täiendavalt tuleks uurida sisserändaja taustaga inimeste poolt tööturul kogetud konkreetseid probleeme ja neid tuleks lahendada sihipäraste meetmete, sealhulgas keeleoskusega seonduvate meetmetega. Sellega seoses tuleks erilist tähelepanu pöörata kutseharidusele ja -koolitusele. Lisameetmeid tuleks võtta väikelaste hariduse parandamiseks ja haridussüsteemist varakult lahkumise vähendamiseks, eelkõige sisserännanud inimeste puhul. Tuleks parandada eakate töötajate tööalast konkurentsivõimet, muu hulgas nende oskuste täiendamise kaudu.

               (16)

               Luksemburg on pühendunud oma kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisele heitkogustega kauplemise süsteemi (HKS) mittekuuluvates sektorites 20 % võrra 2020. aastal (võrreldes 2005. aastaga), kuid viimase 2020. aasta prognoosi kohaselt, mis põhineb olemasolevatele meetmetele, jääb teda eesmärgist lahutama 23 protsendipunkti. Transpordisektori osa HKSi-välistest heitkogustest oli 2011. aastal 68 % ning see kujutab endast Luksemburgi jaoks suurt probleemi. Praegu kehtestatud meetmed aitaksid kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähendada üksnes kolmandiku võrra eesmärgi saavutamiseks vajalikust määrast. Seega tuleks meetmeid tunduvalt tõhustada, eelkõige suurendades kütusemakse, et vähendada maksuerinevust naaberriikidega. Samuti tuleks kiirendada sõidukite maksustamise reformi. Luksemburg peaks jätkama selliste projektide rahastamist, mis soodustavad ühistranspordi kasutust. Riik peaks kehtestama maanteedel ummikumaksud, et soodustada üleminekut ühistranspordi kasutamisele. Tuleks soodustada paremaid ühistranspordi ühendusi naaberriikidega.

               (17)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Luksemburgi majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Luksemburgi fiskaal- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1 kuni 6.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (19)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames hinnanud põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (7). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Luksemburg tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Luksemburgil võtta 2013.–2014. aastal järgmisi meetmeid:

               1.

               Säilitada stabiilne eelarvepositsioon ja püsida keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kursil, et tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus, võttes eelkõige arvesse vananemisega seotud kaudseid kohustusi. Edendada eelarvehaldust, kehtestades keskpika perioodi eelarveraamistiku, mis hõlmaks keskvalitsust ja sisaldaks mitmeaastaseid kulutuste ülemmäärasid, ning juurutades eelarve-eeskirjade sõltumatu järelevalve.

               2.

               Võtta ettevõtete maksustamisega seoses meetmeid võlgnevuse soodustamise kaotamiseks ja laiendada hariliku käibemaksumäära kohaldamist.

               3.

               Piirata vananemisega seotud kulusid, muutes pikaajalise hoolduse kulutõhusamaks, eelkõige pöörates enam tähelepanu ennetusele, rehabiliteerimisele ja iseseisvalt elamisele, tugevdades hiljuti vastu võetud pensionireformi, võttes lisameetmeid ennetähtaegselt pensionile jäämise piiramiseks ja tõstes tegelikku pensioniiga, viies pensioniea või pensionihüvitised vastavusse oodatava eluea muutustega.

               4.

               Võtta praeguse külmutamise järel sotsiaalpartneritega konsulteerides ja oma riigi tavasid järgides täiendavaid struktuurimeetmeid, et reformida palkade kujundamise süsteemi, sealhulgas palkade indekseerimist, eesmärgiga parandada selle vastavust tootlikkusele, valdkondlikule arengule ja tööturu tingimustele ning edendada konkurentsivõimet. Suurendada jõupingutusi majanduse struktuuri mitmekesistamiseks, soodustades teadustöösse tehtavaid erasektori investeeringuid, eelkõige arendades koostööd avaliku sektori teadusasutuste ja ettevõtete vahel.

               5.

               Tõhustada meetmeid noorte tööpuuduse vähendamiseks aktiivse tööturupoliitika ja selle järelevalve parandamise kaudu. Tugevdada üld- ja kutseharidust, et noorte oskused vastaksid paremini tööturu nõudlusele, eelkõige sisserändaja taustaga inimeste puhul. Tugevdada jõupingutusi eakate töötajate osalemise suurendamiseks tööturul, sealhulgas parandades nende tööalast konkurentsivõimet elukestva õppe kaudu.

               6.

               Tõhustada meetmeid heitkogustega kauplemise süsteemi väliste heitkoguste vähendamise eesmärgi täitmiseks, eelkõige transpordiga seotud energiatoodete maksustamise suurendamise kaudu.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (3)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 58.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  PISA on OECD rahvusvaheline õppetulemuste hindamise programm.

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 97.


				|

		52012PC0273

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tühistatakse otsus 2010/422/EL ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Bulgaarias /* COM/2012/0273 final - 2012/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tühistatakse otsus 2010/422/EL
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Bulgaarias
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 12,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Järgides komisjoni
ettepanekut vastavalt asutamislepingu artikli 126 lõikele 6, otsustas
nõukogu 13. juuli 2010. aasta otsusega 2010/422/EL,[1] et Bulgaarial on ülemäärane
eelarvepuudujääk. Nõukogu märkis, et valitsemissektori eelarve puudujääk ulatus
2009. aastal 3,9 %-ni SKPst, mis ületas aluslepingus sätestatud
kontrollväärtust 3 % SKPst, kusjuures valitsemissektori koguvõlg oli
14,8 % SKPst, mis jääb tublisti allapoole aluslepingus sätestatud kontrollväärtust
60 % SKPst[2].

(2)       Aluslepingu artikli 126
lõike 7 ning nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ)
nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise
kiirendamise ja selgitamise kohta)[3]
artikli 3 lõike 4 kohaselt esitas nõukogu komisjoni soovituse põhjal
13. juulil 2010 Bulgaariale soovituse, et kõrvaldada ülemäärane
eelarvepuudujääk hiljemalt 2011. aastaks. Soovitus avalikustati.
(3)       Vastavalt aluslepingutele
lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli artiklile 4
esitab komisjon andmed kõnealuse menetluse rakendamiseks. Kõnealuse protokolli
kohaldamise osana peavad liikmesriigid vastavalt nõukogu 25. mai 2009. aasta
määruse (EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta)[4] artiklile 3 esitama kaks korda
aastas (enne 1. aprilli ja 1. oktoobrit) andmed valitsemissektori eelarve
puudujäägi ja võla kohta ning muud seotud muutujad.
(4)       Kaaludes, kas otsus
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tuleks tühistada, peaks nõukogu
otsuse tegemisel lähtuma esitatud andmetest. Lisaks tuleks otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tühistada üksnes siis, kui komisjoni
prognooside kohaselt ei ületa puudujääk prognoosiperioodil kontrollväärtust
3 % SKPst[5].
(5)       Nende andmete alusel, mis
komisjon (Eurostat) esitas vastavalt määruse (EÜ) nr 479/2009 artiklile 14
pärast Bulgaaria poolt enne 1. aprilli 2012 esitatud teatist, ning komisjoni
talituste 2012. aasta kevadprognoosi alusel on võimalik teha järgmised
järeldused.
–
Ülemäärase eelarvepuudujäägi aastale järgneval
perioodil on eelarve-eesmärgid pidevalt ületatud. Valitsemissektori eelarve
puudujääki vähendati 2010. aastal 3,1 %-ni SKPst ning 2011. aastal isegi
2,1 %-ni SKPst, võrreldes algselt seatud eesmärkidega vastavalt 3,8 %
ja 2,5 %. Eelarvepuudujäägi parandamise peamiseks tõukejõuks on olnud
kulude kasvu range kontroll, sealhulgas valitsemissektori palkade ja pensionide
külmutamise kaudu, tänu millele langes aastatel 2009–2011 kulude suhe SKPsse
5,5 protsendipunkti võrra. 2012. aasta lähenemisprogrammis prognoositakse
eelarvepuudujäägi jätkuvat vähenemist 1,6 %-ni SKPst 2012. aastal ja
1,3 %-ni SKPst 2013. aastal. Komisjoni talituste 2012. aasta
kevadprognoosi kohaselt peaks valitsemissektori eelarve puudujääk vähenema
2012. aastal 1,9 %-ni SKPst ja 2013 aastal 1,7 %-ni SKPst, tulenevalt
valitsemissektori palkade jätkuvast külmutamisest ning tulude laekumise
tsüklilisest paranemisest.
–
Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi
kohaselt on tsükliliselt kohandatud eelarveseisund, võtmata arvesse ühekordseid
ja ajutisi meetmeid,, 2012. aastal 0,7 % SKPst ja 2013. aastal 0,8 %
SKPst, tingimusel et poliitikat ei muudeta. Võtmata arvesse kaalutlusõiguse
raames võetud tulumeetmeid, peaks valitsemissektori kulude kasvumäär
prognooside kohaselt jääma aastatel 2012 ja 2013 allapoole võrdlusalust,
milleks on nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97
(eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja
kooskõlastamise tõhustamise kohta) artikli 5 lõikes 1 määratletud
kontrollväärtusena kasutatav potentsiaalne SKP keskpika perioodi kasvumäär.
–
Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis
ennustatakse valitsemissektori võla mõõdukat kasvu 16,3 %-lt SKPst 2011.
aastal 18,5 %-le SKPst 2013. aastal. Võlaprognoosid ei hõlma võimalikku
välisvõlakirjade emiteerimist 2012. aastal, mille eesmärk on eelrahastada
eurovääringus võlakirjade lunastamist hinnangulises mahus 2 % SKPst 2013.
aasta jaanuaris. Ka viimases lähenemisprogrammis prognoositakse 2013. aastaks
võla suhte kasvu 18,4 %ni.
(6)       Kooskõlas aluslepingu
artikli 126 lõikega 12 tuleb nõukogu otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi kohta tühistada, kui ülemäärane eelarvepuudujääk asjaomases
liikmesriigis on nõukogu arvates kõrvaldatud.
(7)       Nõukogu on arvamusel, et
ülemäärane eelarvepuudujääk Bulgaarias on kõrvaldatud ning seega tuleks otsus
2010/422/EL tühistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Üldhinnangust järeldub, et ülemäärane
eelarvepuudujääk Bulgaarias on kõrvaldatud.
Artikkel 2
Otsus 2010/422/EL tühistatakse.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Bulgaaria
Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 199, 31.7.2010, lk 26.
[2]               2009. aasta valitsemissektori eelarve puudujääki ja
koguvõlga hiljem korrigeeriti ning need on nüüd vastavalt 4,3 % ja
14,6 % SKPst.
[3]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[4]               ELT L 145, 10.6.2009, lk 1.
[5]               Kooskõlas dokumendiga „Stabiilsuse ja kasvu pakti
rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu
ja vormi kohta”, milles nõukogu leppis kokku 24. jaanuaril 2012. Vt:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , milles käsitletakse Leedu 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/54

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   milles käsitletakse Leedu 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta
   2012/C 219/16
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta, (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse (3) Leedu 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi 2011–2014 kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Leedut ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Nõukogu võttis 1. detsembril 2011 vastu järeldused, milles kutsutakse sotsiaalkaitsekomiteed esitama koostöös tööhõivekomitee ja muude komiteedega oma seisukohad strateegia „Euroopa 2020” poliitikatsükli raames soovitatud meetmete kohta. Nimetatud seisukohad on osa tööhõivekomitee arvamusest.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust. Ta kutsus liikmesriike üles rakendama 2011. aastaks nõukogu antud riigipõhiseid soovitusi ning viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               8)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi ja riiklikusse reformikavasse.

               (9)

               Leedu esitas 27. aprillil 2012 oma lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja 30. aprillil 2012 oma riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele tuginedes on nõukogu seisukohal, et kõnealuse programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. See on üldjoontes kooskõlas komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga aastateks 2012 ja 2013. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida vastavalt nõukogu soovitusele ülemäärane puudujääk 2012. aastaks ja liikuda seejärel keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas. Lähenemisprogrammis kinnitatakse keskpika perioodi eelnevat eelarve-eesmärki, milleks on valitsemissektori eelarve struktuurne ülejääk 0,5 % SKPst, milles kajastuvad asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded ja sellega nähakse ette eelarve konsolideerimine vähemalt 1 protsendipunkti võrra aastas ning kavandatakse aastaks 2015 tasakaalus eelarvet. Kuigi eelarvekavad on kooskõlas ülemäärase puudujäägi õigeaegse korrigeerimisega, jääb ajavahemikus 2010–2012 eelarvepositsiooni aastane keskmine tugevdamine, mis põhineb (ümberarvutatud) struktuursel eelarvetasakaalul, (5) oodatavalt alla nõukogu 16. veebruaril 2010 soovitatud 2,25 % SKPst. Pärast ülemäärse puudujäägi korrigeerimist on iga-aastased kavandatud edusammud keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas veidi üle 0,5 % SKPst, mis on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga.
               Valitsemissektori kulude kavandatav kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga aastatel 2013–2014, kuid mitte aastal 2015. Valitsemissektori võlg peaks lähenemisprogrammi perioodi jooksul prognooside kohaselt jääma alla 60 % SKPst, suurenedes komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt ligikaudu 41 protsendile SKPst 2013. aastal, samas kui vastavalt lähenemisprogrammis sätestatule peaks võlg 2015. aastaks langema ligikaudu 35 protsendile. Eelarve kavandamise ja täitmise reform edeneb, aga valitsusel tuleb kavandatavad õigusaktid veel heaks kiita. Nende õigusaktidega paraneks eelarveraamistikuga seotud vastutus sõltumatu üksuse loomise kaudu ning karmistuksid riigikassa reservi käsitlevad eeskirjad.

               (11)

               Igakülgse maksukohustuse järgmise strateegia alusel rakendati 2011. aastal meetmed, mille abil paranes maksulaekumine ja suurenes lisatulu. Siiski on vaja täiendavaid jõupingutusi, et saavutada tulemusi maksudest kõrvalehoidumise vastases võitluses.

               (12)

               Demograafilised suundumused seavad pensionisüsteemi jätkusuutlikkuse tugeva kahtluse alla. Ehkki Leedu otsustas tõsta pensioniiga astmeliselt 65 aastani 2026. aastaks, ei piisa üksnes kõnealusest meetmest, et tagada tulevikus jätkusuutlik ja piisav pensionipõlve sissetulek, vaid selleks on vaja lisameetmeid. Kõnealuste meetmete hulgas võiksid olla ametliku pensioniea ja tulevaste hüvitiste sidumine demograafiliste teguritega, selgete indekseerimiseeskirjade kehtestamine, tihedama seose loomine sissemaksete ja hüvitiste vahel ning stiimulite kaotamine ennetähtaegselt pensionile jäämiseks. Samuti võiks Leedu paremini ära kasutada vabatahtlikku täiendavat pensioniskeemi. Kutsealaste pensioniskeemide loomine aitaks vähendada sotsiaalkindlustussüsteemi koormust ja parandaks samal ajal tulevaste pensionitulude piisavust. Täiendavad pensionisäästud individuaalsete eelrahastatavate erapensioniskeemide kaudu ja/või kutsealaste pensioniskeemide loomine aitaksid vähendada sotsiaalkindlustussüsteemi koormust ja parandaks samal ajal tulevaste pensionitulude piisavust. Kõrvaldatud on tegurid, mis vähendavad motivatsiooni tööturule jääda.

               (13)

               1. detsembril 2011 jõustus ajutist tööjõudu vahendavaid asutusi käsitlev seadus, mille eesmärk on lihtsustada lühiajalisi töösuhteid. Sellel aga ei pruugi olla tuntavat mõju, kuna ajutist tööjõudu vahendavad asutused olid Leedus juba olemas. Samas aga võimaldaks tööseadustiku igakülgne läbivaatamine selgitada välja sellised mittevajalikud piirangud ja haldustõkked, mis takistavad paindlike töölepingute sõlmimist, töölt vabastamist ja tööaja paindlikku korraldust. Vaja on eelkõige noorte, mittekvalifitseeritud inimeste ja eakamate töötajate tööturul osalemist edendavaid ja tööturu paindlikkust suurendavaid täiendavaid meetmeid.

               (14)

               Suur probleem on noorte ja madala kvalifikatsiooniga töötajate hulgas valitsev tööpuudus (noorte hulgas üle 30 %), pidades silmas asjaolu, et probleem muutus kriisi käigus eriti teravaks. Valitsus rakendab mitmeid noorte tööhõivet edendavaid meetmeid, näiteks esimese töökoha toetus ja väiksemad sotsiaalkindlustusmaksed. Sellest hoolimata on tööleasumise määr endiselt liiga madal ja tõhusamat kasutamist võiksid leida aktiivsele tööturupoliitikale suunatud rahalised vahendid, suunates avaliku sektori tööhõivemeetmeid kõige haavatavamatele. Haridussüsteemist tööturule siirdumise parandamiseks tuleks suurendada töökohal toimuva väljaõppe ja praktika atraktiivsust ning luua kvalifikatsioonialase nõudluse prognoosimise süsteem. Meetmed peaksid olema kooskõlas noorte tööpuudust käsitleva Leedu ja komisjoni ühise töörühma järeldustega.

               (15)

               Ligikaudu ühte kolmandikku Leedu elanikkonnast ohustab vaesus ja pikaajaline tõrjutus. See näitaja on liidus neljandal kohal. Leedu muutis 2011. aastal rahalise sotsiaalabi seadust, eesmärgiga reformida alates 2012. aasta jaanuarist sotsiaalabi süsteemi. Leedu on algatanud sotsiaaltoetuste jagamise katseprojekti, muutnud abisummade arvutamise meetodit, viinud sisse mõningaid töötamisstiimuleid ja suurendanud süsteemiga hõlmatavust. Sotsiaalabi reformiga on liigutud sammu võrra edasi, et vähendada tegureid, mis motiveerivad mitte töötama. Selle tõhususe ja selle mõju hindamiseks vaesuse vähendamisel on vaja on luua järelevalvesüsteem. Samuti tuleks reformiga siduda aktiveerimismeetmed, mille abil edendada eelkõige pikaajaliste sotsiaalabi saajate osalemist tööturul.

               (16)

               Valitsus viib alates 2010. aastast läbi riigi omandis olevate ettevõtete ulatuslikku reformi, mille eesmärk on parandada ettevõtete juhtimiskultuuri, suurendada läbipaistvust, eraldada omandi- ja järelevalvefunktsioonid ning suurendada konkurentsi ja tõhusust. Reform on asjakohane ning hõlmab nii seadusandlikke kui ka korralduslikke muudatusi. Suuri edusamme on tehtud seoses läbipaistvuse ja vastutusega, kuna aruanded avaldatakse nüüd kvartali- ja aastapõhiselt. Ettevõtetele on seatud selged eesmärgid. Valitsus on siiski reformi mõne aspekti rakendamise edasi lükanud, eelkõige riigi omandis olevate ettevõtete tulundusliku ja mittetulundusliku tegevuse eristamisega seonduva; seda kavatsetakse teha 2012. aastal.

               (17)

               Leedu on teinud piiratud edusamme hoonete energiatõhususe parandamisel. Valitsus võttis 2011. aasta detsembris vastu mitmekorteriliste elamute moderniseerimiskava, aga selle tõhusust vähendavad muudes valdkondades saadaolevad vastupidise mõjuga toetused, mis nõrgendavad elanike motiveeritust energiatõhususe parandamiseks. Hoonete energiatõhususe suurendamiseks on vaja edasisi põhjalikke ja kiirendatud meetmeid.

               (18)

               Eksisteerib palju võimalusi, et nihutada maksukoormus energiakasutusele, kuna keskkonnamaksudest saadava tulu poolest on Leedu liidus tagantpoolt kolmas ja riigi transpordimaksud on liidu madalaimad. Energiatarbimise kaudne maksumäär oli 2010. aastal liidus tagantpoolt seitsmes, samal ajal kui energiamaksud protsendina SKPst jäävad vaid natuke alla ELi keskmisest.

               (19)

               Riigi energiasüsteemi taristut iseloomustab konkurentsivõime ja ühenduste puudumine ning see takistab majanduskasvu. Ebapiisavad ühendused takistavad konkurentsi tekkimise võimalusi energiaturgudel. Koondumine gaasi- ja elektriturgudel on endiselt kõrge (üle 90 %).

               (20)

               Leedu on võtnud laiendatud euroala pakti raames mitmeid kohustusi. Need kohustused ja 2011. võetud kohustuste täitmine on seotud konkurentsivõime ja tööhõive edendamise, riigi rahanduse parandamise ja finantsstabiilsuse tugevdamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste täitmist. Allpool esitatud soovitustes on arvesse võetud kõnealuse hindamise tulemusi.

               (21)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Leedu majanduspoliitikat. Hinnati lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Leedu fiskaal- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool 1.–6. soovituses.

               (22)

               Võttes arvesse komisjoni hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud lähenemisprogrammi ning nõukogu arvamus (6) kajastub eelkõige 1. soovituses,

         SOOVITAB Leedul võtta ajavahemikus 2012–2013 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tagada kavandatud meetmete võtmine ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegseks korrigeerimiseks. Selleks tuleb täielikult täita 2012. aasta eelarve ja saavutada nõukogu soovituses ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames täpsustatud struktuurne kohandus. Seejärel täpsustada meetmeid, mis on vajalikud 2013. aasta ja sellele järgnevate aastate eelarvestrateegia rakendamise tagamiseks, kindlustades asjakohase struktuurilise kohanduse piisavate edusammude tegemiseks keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise suunas, täites sealhulgas kulueesmärki ja minimeerides kärpeid kasvu soodustavates kulutustes. Selleks vaadata läbi majanduskasvule kõige vähem kahju tekitavad maksud ja kaaluda nende tõstmist, näiteks kinnisvara- ja keskkonnamaksud, sealhulgas kehtestades automaksu, parandades seejuures maksukuulekust. Tugevdada eelarveraamistikku, eelkõige kehtestades keskpika perioodi eelarveraamistikus kuludele jõustatavad ja siduvad ülemmäärad.

               2.

               Võtta vastu pensionisüsteemi põhjalikku reformi käsitlevad õigusaktid. Ühitada seadusjärgne pensioniiga oodatava elueaga, kehtestada selged eeskirjad pensionide indekseerimiseks ja parandada täiendavaid kogumispensioniskeeme. Toetada pensionireformi aktiivsena vananemise meetmetega.

               3.

               Vähendada eelkõige noorte, madala kvalifikatsiooniga ja pikaajaliste töötute kõrget töötuse määra, koondades vahendid aktiivsele tööturupoliitikale ja parandades selle tõhusust. Suurendada praktikakavade tõhusust. Parandada paindlike töölepingute, töölt vabastamise ja paindliku tööaja korraldusega seonduvaid õigusakte.

               4.

               Suurendada tööstiimuleid ja tugevdada seoseid sotsiaalabi reformi ja aktiveerimismeetmete vahel, eeskätt kõige haavatavamate jaoks, vähendada vaesust ja sotsiaalset tõrjutust.

               5.

               Rakendada riigi omandis olevate ettevõtete reformipaketi kõik aspektid, tagades eelkõige järelevalve- ja omandifunktsioonide lahususe ning tulundusliku ja mittetulundusliku tegevuse eristamise. Võtta kasutusele sobivad kontrollivahendid reformide tõhususe hindamiseks ja tagada, et kõik riigi omandis olevad ettevõtted täidavad reformi nõudeid.

               6.

               Intensiivistada meetmeid hoonete energiatõhususe parandamiseks, sealhulgas takistavate tegurite kõrvaldamise ja valdusfondi kiire rakendamise abil. Edendada konkurentsi energiavõrkudes, parandades nii elektri- kui ka gaasivõrkude ühendatust liikmesriikide omadega.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2012. aastal vastavalt 26. aprilli 2012. aasta nõukogu otsusele 2012/238/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 119, 4.5.2012, lk 47).

      (3)  ELT C 210, 16.7.2011, lk 1.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  Tsükliliselt kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud teabe alusel ja ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.