title: Nõukogu soovitus, 16. juuni 2017, mis esitatakse eesmärgiga korrigeerida märkimisväärne kõrvalekalle, mis tuvastati Rumeenias keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskavas

text:
               6.7.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 216/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   16. juuni 2017,
   mis esitatakse eesmärgiga korrigeerida märkimisväärne kõrvalekalle, mis tuvastati Rumeenias keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskavas
   (2017/C 216/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 10 lõike 2 teist lõiku,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 121 peavad liikmesriigid selleks, et vältida valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi teket, edendama majanduspoliitika kooskõlastamise ja mitmepoolse järelevalve kaudu keskpikas perspektiivis riigi rahanduse usaldusväärsust.

               (2)

               Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja jätkusuutliku majanduskasvu tagamiseks.

               (3)

               12. juulil 2016 esitas nõukogu Rumeeniale soovituse piirata 2016. aastal kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgist ja saavutada 2017. aastal aastane eelarvekohandus 0,5 % SKPst, v.a juhul, kui keskpika perioodi eelarve-eesmärgini jõutakse eelarve väiksema kohandamisega (2).

               (4)

               Komisjoni 2017. aasta kevadprognoosist ja Eurostati kontrollitud 2016. aasta arvandmetest nähtub, et 2016. aastal struktuurne eelarvepositsioon halvenes ja ei olnud enam –0,6 % SKPst, mis oli nimelt parem keskpika perioodi eelarve-eesmärgiks olnud –1 %st SKPst, vaid –2,6 % SKPst, mis osutab märkimisväärsele kõrvalekaldele keskpika perioodi eelarve-eesmärgist (nimelt kõrvalekalle 1,6 % SKPst). Valitsemissektori kulutuste kasv, millest on välja arvatud vabalt valitud tulumeetmeid ja ühekordseid meetmeid, ületas selgelt kulude piirmäära, mis samuti osutab märkimisväärsele kõrvalekaldele (nimelt kõrvalekalle –2,0 % SKPst). Näitajate erinevust põhjustab peamiselt asjaolu, et nende arvutamiseks kasutatud aastased võimalikud SKP nominaalsed kasvumäärad olid erinevad. Sellest erinevusest hoolimata annavad mõlemad näitajad kinnitust sellest, et 2016. aastal kalduti stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetest märkimisväärselt kõrvale.

               (5)

               Pärast üldist hindamist leidis komisjon 22. mail 2017, et Rumeenia puhul esineb keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamisel märkimisväärne kõrvalekalle, ning esitas kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 121 lõikega 4 ja määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 10 lõike 2 esimese lõiguga Rumeeniale hoiatuse.

               (6)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 10 lõike 2 teise lõigu kohaselt tuleb nõukogul ühe kuu jooksul pärast hoiatuse tegemist saata asjaomasele liikmesriigile soovitused, et riik saaks võtta vajalikud poliitikameetmed. Määruses (EÜ) nr 1466/97 on ette nähtud, et soovituses seatakse liikmesriigile kõrvalekaldega tegelemiseks mitte rohkem kui viie kuu pikkune tähtaeg. Seda arvestades tundub Rumeeniale kõrvalekaldega tegelemise tähtajaks määratud 15. oktoober 2017 asjakohane. Selle aja jooksul peaks Rumeenia teatama meetmetest, mis ta on võtnud kõnealuste soovituste täitmiseks.

               (7)

               2016. aastal jäi Rumeenia struktuurse eelarvepositsiooni puhul keskpika perioodi eelarve-eesmärgist hinnanguliselt puudu 1,6 % SKPst. Komisjoni 2017. aasta kevadprognoosi kohaselt vastab SKP lõhe 2017. aastal Rumeenias tavapärastele majandustingimustele. Rumeenia üldine valitsemissektori võlg jääb alla künnise, milleks on 60 % SKPst. Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohaselt ning majanduse üldist olukorda ja võimalikke jätkusuutlikkusega seotud probleeme arvestava kohandamiste tabeli alusel nõutud minimaalsed struktuursed jõupingutused on kokku 0,5 % SKPst. Komisjoni 2017. aasta kevadprognoosi kohaselt halveneb 2017. aastal struktuurne eelarvepositsioon veel 1,3 % SKPst. Seega on 2017. aastal, et saavutada minimaalne struktuurne paranemine 0,5 % SKPst, vaja vastu võtta meetmed, mis on komisjoni praeguse 2017. aasta kevadprognoosi lähteväärtusega võrreldes kokku 1,8 % SKPst. Stabiilsuse ja kasvu paktis kohandamiseks nõutavate struktuurse konsolideerimise jõupingutuste märkimisväärset ulatust arvestades on asjakohane, et nõudele saavutada minimaalselt 0,5 % SKPst ei lisandu muid kohandamismäärasid.

               (8)

               2017. aastal struktuurse eelarvepositsiooni nõutav parandamine 0,5 % SKPst on kooskõlas valitsemissektori esmaste netokulude nominaalse kasvumääraga, mis 2017. aastal ei ületa 3,3 % (3).

               (9)

               Komisjoni 2017. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori eelarvepuudujääk 2017. aastal 3,5 % SKPst, mis on suurem kui aluslepingus sätestatud kontrollväärtus 3 % SKPst. Nõutav struktuuriline kohandamine tundub ühtlasi olevat sobiv, et tagada 2017. aastal Rumeenia vastavus valitsemissektori eelarvepuudujäägi künnisele, milleks on 3 % SKPst.

               (10)

               Käesolev soovitus on vaja avalikustada.

               (11)

               Selleks et saavutada soovitatud eelarve-eesmärke, on oluline, et Rumeenia võtab vastu ja rakendab järjekindlalt vajalikke meetmeid ning jälgib tähelepanelikult jooksvate kulude arengut,

         SOOVITAB:
   ET RUMEENIA PEAKS

               (1)

               võtma vajalikud meetmed, millega tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2017. aastal 3,3 %, mis vastab struktuursele kohandusele vähemalt 0,5 % SKPst aastas, asudes seega riigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi täitmiseks sobiva kohandamiskava elluviimisele;

               (2)

               kasutama kogu juhusliku kasumi puudujäägi vähendamiseks; eelarve konsolideerimise meetmed peaksid tagama valitsemissektori struktuurse eelarvepositsiooni püsiva paranemise majanduskasvu soodustaval viisil;

               (3)

               teatama 15. oktoobriks 2017 komisjonile meetmetest, mis ta on võtnud kõnealuste soovituste täitmiseks.

      Käesolev soovitus on adresseeritud Rumeeniale.
      Luxembourg, 16. juuni 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SCICLUNA

      (1)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1).

      (2)  Nõukogu 12. juuli 2016. aasta soovitus, milles käsitletakse Rumeenia 2016. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2016. aasta lähenemisprogrammi kohta (ELT C 299, 18.8.2016, lk 73).

      (3)  Valitsemissektori netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis korvatakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud 4 aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.


title: Komisjoni soovitus, 3. juuni 2005, ühiste suuniste kohta euro käibemüntide liikmesriiki tähistavate külgede jaoks (teatavaks tehtud numbri K(2005) 1648 all)

text:
               18.7.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 186/1

      KOMISJONI SOOVITUS,

   3. juuni 2005,
   ühiste suuniste kohta euro käibemüntide liikmesriiki tähistavate külgede jaoks
   (teatavaks tehtud numbri K(2005) 1648 all)
   (Ainult hollandi-, inglis-, soome-, prantsus-, saksa-, kreeka-, itaalia-, portugali-, hispaania- ja rootsikeelne tekst on autentsed)
   (2005/491/CE)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt asutamislepingu artikli 106 lõikele 2 võivad liikmesriigid emiteerida münte tingimusel, et Euroopa Keskpank on emissiooni koguse heaks kiitnud.

               (2)

               Nõukogu on selles valdkonnas kooskõlas asutamislepingu artikli 106 lõike 2 teise lausega vastu võtnud ühtlustavad meetmed nõukogu 3. mai 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 975/98 ringlusse lastavate euromüntide nimiväärtuste ja tehniliste näitajate kohta (1).

               (3)

               Vastavalt nõukogu 3. mai 1998. aasta määruse (EÜ) nr 974/98 (2) (euro kasutuselevõtu kohta) artiklile 11 peaksid nimiväärtusele ja tehnilistele tingimustele vastavad euros ja sendis vääringustatud mündid kehtima seadusliku maksevahendina kõigis osalevates liikmesriikides, mis on määratletud kõnealuses määruses. Pärast ringlusse laskmist 1. jaanuaril 2002 on need mündid kasutusel kogu euroalal.

               (4)

               Majandus- ja rahandusministrite nõukogu mitteametlikul istungil Veronas lepiti aprillis 1996 kokku, et euromüntidel on ühine Euroopa tagakülg ja liikmesriiki tähistav äratuntav esikülg. Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid valisid komisjoni korraldatud konkursi tulemuste põhjal erineva nimiväärtusega müntide ühised kujundused välja detsembris 1997 Amsterdamis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel. Euromüntide liikmesriiki tähistava külje motiivid valib iga liikmesriik ise.

               (5)

               Nõukogu otsustas 8. detsembril 2003, et tuleks lõpetada ringlusesse lastavaid mälestusmünte käsitlev moratoorium, mille kehtestas majandus- ja rahandusministrite nõukogu 23. novembril 1998. Alates 2004. aastast on liikmesriikidel teatavate piirangutega lubatud müntidel jäädvustada konkreetseid sündmusi või isikute mälestust ja lasta käibele euro mälestusmünte, mille liikmesriiki tähistav kujundus erineb tavaliste euro käibemüntide kujundusest vastavalt komisjoni 29. septembri 2003. aasta soovitusele 2003/734/EÜ euro käibemüntide liikmesriiki tähistava esikülje kujunduse muutmise üldise tava kohta (3). Lisaks sellele otsustas nõukogu, et liikmesriiki tähistava külje ühtset kujundust võib muuta, kui vahetub mündil kujutatud riigipea, kuigi moratooriumi liikmesriiki tähistava külje kujunduse muutmise suhtes muudel põhjustel ei vaadata läbi enne 2008. aasta lõppu.

               (6)

               Pärast Euroopa Liidu laienemist mais 2004 on mitmed hiljuti ühinenud liikmesriigid alustanud ettevalmistusi euro kasutuselevõtuks. Nende riikide euromüntide liikmesriiki tähistava külje valimine on osa nimetatud ettevalmistustest.

               (7)

               Arvestades erinevate liikmesriike tähistavate külgede hulga suurenemist, tugevdavad käesolevas soovituses esitatud ühised suunised tavaliste euro käibemüntide ja mälestusmüntide liikmesriiki tähistava külje valimiseks euromüntide süsteemi ühtsust.

               (8)

               Euromündid ei ole ringluses mitte ainult selles riigis, kus nad käibele lastakse, vaid kogu euroalal ja isegi sellest väljaspool. Selle tagajärjel kasvab igas euroala riigis selliste ringluses olevate müntide hulk, millel on teise riigi esikülgi. Seda arvesse võttes on vajalik liikmesriiki tähistaval küljel selgelt märkida mündi käibele lasknud riik, et kasutajad, kes selle vastu huvi tunnevad, saaksid mündi päritoluriigi hõlpsasti kindlaks teha.

               (9)

               Euromüntide ühisel Euroopa küljel on nii ühisraha nimetus kui ka mündi nimiväärtus. Liikmesriiki tähistaval küljel ei tohiks korrata ei ühisraha nimetust ega ka mündi nimiväärtust. 2-eurose mündi serval olev kiri võib viidata mündi nimiväärtusele ainult juhul, kui kasutatakse numbrit “2” ja/või sõna “euro”, nii nagu on enamikus liikmesriikides tavaks.

               (10)

               Kuna euromündid on käibel kogu euroalal, on nende liikmesriiki tähistavad kujunduselemendid teataval määral ühist huvi pakkuv küsimus. Liikmesriigid peaksid üksteist teavitama müntide uutest liikmesriiki tähistavatest külgedest enne lõpliku otsuse vastuvõtmist. Selleks peaksid liikmesriigid edastama oma uued euromüntide kavandid (kaasa arvatud 2-eurose mündi serval oleva kirja kavandid) komisjonile edasiseks levitamiseks. Seejuures tuleb vältida asjatuid viivitusi.

               (11)

               Liikmesriikidega on arutatud käesolevas soovituses esitatud suuniseid, et võtta arvesse liikmesriikide erinevaid siseriiklike tavasid ja eelistusi selles valdkonnas.

               (12)

               Ühendus on sõlminud rahalisi suhteid käsitlevad lepingud Monaco Vürstiriigi, San Marino Vabariigi ja Vatikani Linnriigiga, lubades neil käibele lasta teatava koguse euro käibemünte. Ühiseid suuniseid tuleks kohaldada ka nende riikide käibele lastud euromüntide suhtes,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   Artikkel 1
   Käibelelaskva liikmesriigi kindlakstegemine
   Mis tahes nimiväärtusega euro käibemüntide liikmesriiki tähistaval küljel peab olema märge mündi käibele lasknud riigi kohta kas liikmesriigi nime või selle lühendi kujul.
   Artikkel 2
   Vääringu nimetuse ja nimiväärtuse puudumine

               a)

               Liikmesriiki tähistaval küljel ei tohi korrata märget vääringu nimiväärtuse või selle ükskõik millise osa kohta ega ühtse vääringu või selle alajaotuse nime, välja arvatud juhul, kui see tuleneb liikmesriigis kasutusel olevast erinevast tähestikust.

               b)

               2eurose mündi serval olev kiri võib viidata mündi nimiväärtusele ainult juhul, kui kasutatakse numbrit “2” ja/või sõna “euro”.

         Artikkel 3
   Teavitamise kord
   Liikmesriigid peaksid üksteist teavitama nii uute euromüntide liikmesriiki tähistava külje kujundusest kui ka mündi serval olevast kirjast enne, kui nad selle kujunduse ametlikult kinnitavad. Selleks peavad liikmesriigid edastama uued kujundused komisjonile, kes vajaduse korral teavitab viivitamata teisi liikmesriike majandus- ja rahanduskomitee vastava allkomitee kaudu. Kogu asjaomane teave uute liikmesriikide müntide kujunduse kohta avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Soovituse kohaldamisala
   Käesolevat soovitust tuleks kohaldada nii tavaliste euro käibemüntide kui ka mälestusmüntide liikmesriiki tähistava külje ja mündi serval oleva kirja suhtes. Seda ei tohiks kohaldada enne käesoleva soovituse vastuvõtmist käibele lastud tavaliste euro käibemüntide ja mälestusmüntide liikmesriiki tähistava külje ja mündi serval oleva kirja suhtes.
   Artikkel 5
   Adressaadid
   Käesolev soovitus on adresseeritud kõigile määruse (EÜ) nr 974/98 artiklis 1 määratletud liikmesriikidele.

      Brüssel, 3. juuni 2005

            Komisjoni nimel

         Joaquín ALMUNIA

            komisjoni liige

      (1)  EÜT L 139, 11.5.1998, lk 6. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 423/1999 (EÜT L 52, 27.2.1999, lk 2).

      (2)  EÜT L 139, 11.5.1998, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 2596/2000 (EÜT L 300, 29.11.2000, lk 2).

      (3)  ELT L 264, 15.10.2003, lk 38.


title: EÜ: Komisjoni soovitus, 15. veebruar 2005, noteeritud äriühingute haldusorganite tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete ülesannete ning haldus- või järelevalveorgani komisjonide kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               25.2.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 52/51

      KOMISJONI SOOVITUS,
   15. veebruar 2005,
   noteeritud äriühingute haldusorganite tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete ülesannete ning haldus- või järelevalveorgani komisjonide kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2005/162/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 211 teist taanet,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon esitas 21. mail 2003. aastal vastu võetud teatises oma tegevuskava “Äriühinguõiguse kaasaajastamine ja äriühingute haldamise tugevdamine Euroopa Liidus – arengukava”. (1) Tegevuskava põhieesmärk on tugevdada aktsionäride õigusi, kaitsta töötajaid, võlausaldajaid ja muid äriühinguga seotud osapooli, kohandada eri liiki äriühingute puhul sobival viisil äriühinguõigust ja äriühingu haldamise eeskirju, ning edendada nende tõhusust ja konkurentsivõimet, võttes eriti arvesse mõningaid konkreetseid piiriüleseid küsimusi.

               (2)

               Euroopa Parlament tervitas tegevuskava oma 21. aprilli 2004. aasta resolutsioonis ja väljendas tugevat toetust suuremale osale selle algatustest. Euroopa Parlament kutsus komisjoni üles esitama eeskirjad huvide konflikti kõrvaldamiseks ja ennetamiseks ning rõhutas, et noteeritud äriühingutel peaks olema kontrollkomisjon, mille ülesannete hulka peaks kuuluma välisaudiitori sõltumatuse, objektiivsuse ja tõhususe kontrollimine.

               (3)

               Äriühingud võtavad haldusorgani tegevülesanneteta liikmeid ja haldus- või järelevalveorgani liikmeid tööle mitmel eesmärgil. Neil on eriti oluline roll tegevjuhtkonna ja juhtivorgani liikmete kontrollimisel ning huvide konflikti hõlmavate olukordade lahendamisel. Selle rolli suurendamine nimetatud valdkonnas on eriti oluline usalduse taastamiseks finantsturgude vastu. Seetõttu tuleks kutsuda liikmesriike üles võtma vastu meetmed, mida oleks võimalik kohaldada noteeritud äriühingute ehk selliste äriühingute suhtes, kelle väärtpaberitega on lubatud kaubelda ühenduse reguleeritud turul. Käesoleva soovituse kohaldamisel peaksid liikmesriigid võtma arvesse korporatiivset tüüpi ühisinvesteerimisettevõtjate erisusi ja vältima erineva õigusliku olemusega ühisinvesteerimisettevõtjate põhjendamatut ebavõrdset kohtlemist. Ühisinvesteerimisettevõtjate puhul, kes on määratletud nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivis 85/611/EMÜ avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, (2) on viimases direktiivis juba sätestatud hulk konkreetseid haldusmehhanisme. Et vältida põhjendamatut muude korporatiivset tüüpi ühisinvesteerimisettevõtjate ebavõrdset kohtlemist, kelle suhtes ei kohaldata ELi ühtlustatud õigusakte, peaksid liikmesriigid võtma arvesse seda, kas ja mil määral kõnealuste ühtlustamata ühisinvesteerimisettevõtjate suhtes kohaldatavad haldusmehhanismid on samaväärsed.

               (4)

               Pidades silmas paljude kaalul olevate küsimuste keerukust, ei pruugi üksikasjalike siduvate eeskirjade vastuvõtmine olla tingimata kõige soovitavam ja tõhusam viis taotletavate eesmärkide saavutamiseks. Paljudes liikmesriikides on tavaks soodustada vastuvõetud äriühingute halduseeskirjade täitmist avalikustamise teel, mis põhineb lähenemisviisil, mille kohaselt äriühinguid kutsutakse üles avalikustama, kas nad täidavad eeskirju, ning selgitama nendest sisulise kõrvalekaldumise põhjusi (comply or explain). Kõnealune lähenemisviis võimaldab äriühingutel võtta arvesse valdkonna- ja äriühingupõhiseid nõudeid ning turgudel hinnata esitatud selgitusi ja põhjendusi. Seetõttu on haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete ülesannete edendamist silmas pidades asjakohane julgustada kõiki liikmesriike võtma vajalikke meetmeid, et kehtestada siseriiklikul tasandil kas eeskirjade täitmise ja nendest kõrvalekaldumise põhjuste selgitamise lähenemisviisi kasutades või siis seadusandluse teel käesolevas soovituses esitatud põhimõtetest lähtuvad sätted.

               (5)

               Kui liikmesriigid otsustavad kasutada eeskirjade täitmise ja nendest kõrvalekaldumise põhjuste selgitamise lähenemisviisi (mille kohaselt äriühingutelt nõutakse nende tavade selgitamist, võrreldes häid tavasid käsitlevate kindlaksmääratud soovitustega), peaks neil olema võimalik lähtuda turul osalejate väljatöötatud vastavatest soovitustest.

               (6)

               Käesoleva soovituse kohaselt vastuvõetavate liikmesriikide meetmete põhieesmärk peaks olema parandada noteeritud äriühingute haldamist. Kuna kõnealune eesmärk on oluline nii tegelike kui ka võimalike investorite kaitse seisukohalt kõigis ühenduse noteeritud äriühingutes, olenemata sellest, kas need on asutatud ühes liikmesriikidest, peaksid kõnealused meetmed hõlmama ka kolmandate riikide äriühinguid, mis on noteeritud ühenduses.

               (7)

               Sõltumatute esindajate osalemist juhatuses, kes oleksid võimelised juhtkonna otsuseid vaidlustama, loetakse laialdaselt üheks aktsionäride ja muude huvigruppide huvide kaitsmise viisidest. Hajutatud omandivormiga äriühingutes on esmatähtis küsimus, kuidas kohustada juhtkonda nõrkade aktsionäride ees aru andma. Äriühingutes, kus on kontrolli omavad aktsionärid, tuleb keskenduda pigem selle tagamisele, et äriühingut juhitaks viisil, mis võtab piisavalt arvesse vähemusaktsionäride huve. Mõlemal juhul on oluline kolmandate isikute piisava kaitse tagamine. Sõltumata äriühingu haldus-, juhtiv- või järelevalveorgani ametlikust ülesehitusest, tuleks juhtimistegevuse suhtes kohaldada tõhusat ja piisavalt sõltumatut järelevalvet. Sõltumatuse all tuleb siinkohal mõista olulise huvide konflikti puudumist, kusjuures tuleb pöörata tähelepanu mis tahes ohtudele, mis võivad tuleneda haldus- või järelevalveorgani liikme tihedatest suhetest äriühingu konkurendiga.

               (8)

               Juhtimistegevuse tõhusa ja piisavalt sõltumatu järelevalve tagamiseks peaks haldus- või järelevalveorgan koosnema piisavast arvust haldusorgani tegevülesanneteta liikmetest ja haldus- või järelevalveorgani liikmetest, kes ei täida juhtivülesandeid vastavas äriühingus ega tema kontsernis ja kes on sõltumatud (st nende puhul puudub oluline huvide konflikt). Pidades silmas liikmesriikide õigussüsteemide erinevusi, ei tohiks ühenduse tasandil täpselt määratleda, kui suur peaks olema sõltumatute liikmete osakaal kogu haldus- või järelevalveorganis.

               (9)

               Haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete järelevalvet peetakse üldiselt oluliseks kolmes valdkonnas, kus juhtkonna huvide konflikti võimalus on eriti suur, eelkõige juhul, kui tegu on küsimustega, mis ei kuulu otseselt aktsionäride kohustuste hulka: haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete nimetamine, nende töötasu ning kontroll. Seetõttu on asjakohane soodustada kõnealustes valdkondades haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete ülesandeid ning toetada haldus- või järelevalveorganis ametissemääramise, töötasu ja kontrollkomisjoni loomist.

               (10)

               Ilma, et see piiraks omanike koosoleku volitusi, on põhimõtteliselt ainult haldus- või järelevalveorganil kui tervikul õigus vastu võtta otsuseid ning ta on kollektiivse organina üheskoos vastutav oma ülesannete täitmise eest. Haldus- või järelevalveorganil on õigus määrata kindlaks komisjonide arv ja ülesehitus, mida ta peab oma töö lihtsustamiseks asjakohaseks, kuid kõnealused komisjonid ei asenda põhimõtteliselt kõnealust organit ennast. Seetõttu peaks ametissemääramise, töötasu ja kontrollkomisjon üldreeglina esitama soovitusi, et valmistada ette haldus- või järelevalveorganis vastu võetavad otsused. Sellele vaatamata ei tohiks välistada, et haldus- või järelevalveorgan delegeerib osa oma otsustusõigusest komisjonidele, kui ta peab seda asjakohaseks ja kui see on siseriikliku õigusega lubatud, kuigi ta jääb samal ajal täielikult vastutavaks oma pädevusalas tehtud otsuste eest.

               (11)

               Kuna kandidaatide kindlakstegemisel vabade kohtade täitmiseks haldus- või järelevalveorganis kerkivad ühe- või kaheastmelise juhtimissüsteemi puhul esile küsimused, mis on seotud juhtkonda kontrollivate haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete valimisega või juhtkonna ametis jätkamisega, peaks ametissemääramise komisjon koosnema peamiselt sõltumatutest haldusorgani tegevülesanneteta liikmetest ja haldus- või järelevalveorgani liikmetest. Siiski jääks võimalus sõltumatuse kriteeriumidele mitte vastavate haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete osalemiseks. Samuti jääks võimalus tegevjuhtkonna osalemiseks (kui ametissemääramise komisjon luuakse üheastmelise juhtimissüsteemiga äriühingu haldus- või järelevalveorganis ja nad ei moodusta komisjonis enamust).

               (12)

               Kuna liikmesriigid lähenevad juhtkonna ametissemääramise ja tagandamisega tegelevatele organitele erinevalt, peaks haldus- või järelevalveorganis loodud ametissemääramise komisjoni põhiülesanne olema tagada, et kui haldus- või järelevalveorgan osaleb ametissemääramise ja tagandamise protsessis (sõltumata sellest, kas tal on siseriikliku õiguse kohaselt õigus teha ettepanekuid või otsuseid), täidetaks kõnealune ülesanne võimalikult objektiivselt ja professionaalselt. Seega peaks ametissemääramise komisjon põhiliselt tegema haldus- või järelevalveorganile ettepanekuid juhtkonna ametissemääramise ja tagandamise kohta, mille viib läbi vastavalt siseriiklikule äriõigusele pädev organ.

               (13)

               Töötasude valdkonnas on liikmesriikides vastuvõetud äriühingute halduseeskirjades tavaks keskenduda esmajärjekorras tegevjuhtkonna ja juhtivorgani liikmete töötasudele, kuna see on kõige olulisem huvide konflikti ja kuritarvitamise ohu allikas. Paljudes eeskirjades mööndakse, et haldus- või järelevalveorgan peaks samuti pöörama mõningat tähelepanu kõrgema juhtkonna liikmete töötasu poliitikale. Lõpuks pööratakse eritähelepanu aktsiaoptsioonidele. Kuna liikmesriigid lähenevad haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete töötasu kinnitamise organitele erinevalt, peaks haldus- või järelevalveorganis loodud töötasu komisjoni põhiülesanne olema tagada, et kui haldus- või järelevalveorgan osaleb töötasude kinnitamise protsessis (olenemata sellest, kas tal on siseriikliku õiguse kohaselt õigus teha ettepanekuid või otsuseid), täidetaks kõnealune ülesanne võimalikult objektiivselt ja professionaalselt. Seega peaks töötasu komisjon põhiliselt tegema haldus- või järelevalveorganile ettepanekuid selliste töötasuküsimuste kohta, mille üle otsustab vastavalt siseriiklikule äriõigusele pädev organ.

               (14)

               Haldus- või järelevalveorgani kaheks peamiseks ülesandeks loetakse tavaliselt selle tagamist, et äriühingu esitatud finantsaruanded ja muu teave annaks viimase olukorrast täpse ja täieliku ülevaate, ning riski hindamiseks ja juhtimiseks ettenähtud menetluste järelevalvet. Seoses sellega on enamikes äriühingute halduseeskirjades määratud kontrollkomisjonile oluline koht haldus- või järelevalveorgani abistamisel kõnealuste ülesannete täitmisel. Mõnedes liikmesriikides kuuluvad sellised ülesanded osaliselt või tervikuna organitele, mis tegutsevad väljaspool haldus- või järelevalveorganit. Seetõttu on asjakohane sätestada, et haldus- või järelevalveorganis loodud kontrollkomisjon peaks reeglina tegema haldus- või järelevalveorganile soovitusi eelmainitud auditiküsimustes ning et samu ülesandeid võiksid täita ka muud haldus- või järelevalveorgani välised struktuurid, mis on sama tõhusad.

               (15)

               Et haldusorgani tegevülesanneteta liikmed ja haldus- või järelevalveorgani liikmed saaksid täita oma ülesandeid tõhusalt, peaks neil olema sobiv taust ja kõnealuse töö jaoks piisavalt aega. Lisaks peaks piisav arv neist vastama asjakohastele sõltumatuse kriteeriumidele. Haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete määramiseks peaks kõnealustes küsimustes olema küllaldaselt teavet, mida tuleks piisavalt sageli ajakohastada.

               (16)

               Haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete kvalifikatsiooni osas rõhutatakse enamike äriühingute halduseeskirjades, et haldus- või järelevalveorgan vajab kvalifitseeritud liikmeid, mööndes samal ajal, et sobiv kvalifikatsioon tuleks lubada määratleda äriühingul endal, kuna see sõltub muuhulgas viimase tegevusest, suurusest ja keskkonnast ning kuna kõik haldus- või järelevalveorgani liikmed peavad vastama neile nõuetele. Sellele vaatamata tekitab harilikult eriti muret vajadus erialase pädevuse järele kontrollkomisjonis, mille puhul peetakse hädavajalikuks mõningaid konkreetseid teadmisi. Seetõttu peaks haldus- või järelevalveorgan määrama kindlaks oma soovitava koosseisu, hindama seda korrapäraselt ning pöörama eritähelepanu kontrollkomisjonis vajatavatele kogemustele.

               (17)

               Haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete kohustuste osas püütakse enamike äriühingute halduseeskirjades tagada, et nad pühendaksid oma ülesannetele piisavalt aega. Mõnedes kõnealustest eeskirjadest piiratakse muudes äriühingutes täidetavate juhatuse liikme funktsioonide arvu: juhatuse esimehe ja tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikme ametikohta loetakse tavaliselt haldusorgani tegevülesanneteta liikme ja haldus- või järelevalveorgani liikme ametikohast vastutusrikkamaks, kuid muude lubatud ametikohtade täpses arvus esineb suuri erinevusi. Haldus-, juhtiv- või järelevalveorgani liikme osalemisaste võib olla väga erinev, olenevalt äriühingust ja viimase keskkonnast. Kõnealusel juhul, peaks iga liige kohustuma hoidma oma kohustused tasakaalus.

               (18)

               Üldiselt tunnistatakse liikmesriikides vastuvõetud äriühingute halduseeskirjades, et sõltumatute ehk selliste haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete osakaal, kellel puhul puudub sisuline huvide konflikt, peaks olema märkimisväärne. Sõltumatuse all mõistetakse enamasti lähedaste sidemete puudumist juhtkonna, kontrolli omavate aktsionäride või äriühingu endaga. Kuna sõltumatuse täpse tähenduse osas puudub üksmeel, on asjakohane määratleda selle üldine eesmärk. Tuleks ka sätestada mitteammendavalt mõned olukorrad, mis kirjeldaksid suhteid või asjaolusid, mille puhul peetakse harilikult võimalikuks huvide konflikti tekkimist ning mida liikmesriigid peavad nõuetekohaselt arvestama, kui nad kehtestavad siseriiklikul tasandil haldus- ja järelevalveorganis kasutamiseks mõeldud kriteeriumid. Sõltumatuse tähenduse peaks põhimõtteliselt määratlema haldus- või järelevalveorgan ise. Sõltumatuse kriteeriumide rakendamisel peaks haldus- või järelevalveorgan pöörama tähelepanu pigem nende sisule kui vormile.

               (19)

               Pidades silmas haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete ülesannete tähtsust usalduse taastamisel ning üldisemas plaanis usaldusväärsemate äriühingute haldustavade väljatöötamisel, tuleks tähelepanelikult jälgida liikmesriikide tehtavat käesoleva soovituse rakendamisel,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   I OSA
   KOHALDAMISALA JA MÄÄRATLUSED
   1.   Kohaldamisala
   1.1.   Liikmesriike kutsutakse üles võtma vajalikud meetmed, et kehtestada siseriiklikul tasandil eeskirjade täitmise ja nendest kõrvalekaldumise põhjuste selgitamise lähenemisviisi kasutades või seadusandluse ja juriidiliste dokumentide abil, mis on vastavas õiguslikus keskkonnas kõige sobivamad, haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete ja komisjonide ülesandeid käsitlevad sätted, mida kasutatakse noteeritud äriühingutes.
   Siiski peaksid liikmesriigid nõuetekohaselt arvestama direktiiviga 85/611/EMÜ sätestatud korporatiivset tüüpi ühisinvesteerimisettevõtjate erisusi. Liikmesriigid peaksid samuti arvestama selliste korporatiivset tüüpi ühisinvesteerimisettevõtjate erisusi, kes ei kuulu kõnealuse direktiivi kohaldamisalasse, kelle ainus eesmärk on investeerida investoritelt saadud raha erinevatesse varadesse ning kes ei püüa õiguslikult ega juhtkonna kaudu kontrollida emitente, kelle investeeringutel nende tegevus põhineb.
   1.2.   Kui liikmesriigid otsustavad kasutada eeskirjade täitmise ja nendest kõrvalekaldumise põhjuste selgitamise lähenemisviisi, mille kohaselt äriühingutelt nõutakse nende tavade selgitamist, lähtudes häid tavasid käsitlevatest kindlaksmääratud soovitustest, tuleks äriühingutelt nõuda, et nad täpsustaksid igal aastal, millised soovitused nad on jätnud täitmata (ning kui soovitused on püsiva iseloomuga, siis millal need eelarveperioodi ajal täitmata jäeti), ning selgitaksid sisuliselt ja konkreetselt, millises ulatuses ja mis põhjusel toimus sisuline kõrvalekaldumine.
   1.3.   Käesolevas soovituses esitatud põhimõtteid arvesse võttes tuleks liikmesriikidel pöörata eriti tähelepanu alljärgnevale:
   1.3.1.   Ülesannete ja omaduste puhul, mis liikmesriigid on omistanud haldus- või järelevalveorganis loodud komisjonidele ning mida toetatakse käesolevas soovituses, tuleks võtta nõuetekohaselt arvesse siseriiklikus õiguses määratletud äriühingute vastavate organite õigusi ja kohustusi.
   1.3.2.   Liikmesriikidel peaks olema võimalik valida kas kasutada osaliselt või tervikuna haldus- või järelevalveorganis loodavate käesolevas soovituses kirjeldatud omadustega komisjonide asemel muid haldus- või järelevalveorgani väliseid struktuure või menetlusi. Need struktuurid ja menetlused võivad olla siseriikliku õiguse alusel äriühingutele kohustuslikud või kujutada endast siseriiklikul tasandil eeskirjade täitmise ja nendest kõrvalekaldumise põhjuste selgitamise lähenemisviisi raames soovitatavaid häid tavasid ja peaksid olema samaväärse toimega ja sama tõhusad.
   1.4.   Noteeritud äriühingute puhul, mis on asutatud ühes liikmesriikidest, peaksid liikmesriikides kehtestatavad sätted hõlmama vähemalt nende endi territooriumil asutatud noteeritud äriühinguid.
   Noteeritud äriühingute puhul, mis ei ole asutatud ühes liikmesriikidest, peaksid liikmesriikides kehtestatavad sätted hõlmama vähemalt selliseid noteeritud äriühinguid, mis on esmalt noteeritud nende territooriumil loodud reguleeritud turul.
   2.   Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi määratlusi
   2.1.   Noteeritud äriühing – äriühing, kelle väärtpaberitega on lubatud kaubelda vähemalt ühe liikmesriigi reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ tähenduses.
   2.2.   Haldus-, juhtiv- või järelevalveorgani liige – äriühingu haldus-, juhtiv- või järelevalveorgani liige.
   2.3.   Tegevjuhtkonna liige – haldusorgani liige, kes osaleb (üheastmelise juhtimissüsteemiga) äriühingu igapäevases juhtimises.
   2.4.   Haldusorgani tegevülesanneteta liige – (üheastmelise juhtimissüsteemiga) äriühingu haldusorgani liige, kes ei ole tegevjuhtkonna liige.
   2.5.   Juhtivorgani liige – (kaheastmelise juhtimissüsteemiga) äriühingu juhtivorgani liige.
   2.6.   Haldus- või järelevalveorgani liige – (kaheastmelise juhtimissüsteemiga) äriühingu haldus- või järelevalveorgani liige.
   II OSA
   HALDUSORGANI TEGEVÜLESANNETETA LIIKMETE JA HALDUS- VÕI JÄRELEVALVEORGANI LIIKMETE ESINDATUS JA ÜLESANDED HALDUS- VÕI JÄRELEVALVEORGANIS
   3.   Haldusorgani tegevülesanneteta liikmete ja haldus- või järelevalveorgani liikmete esindatus
   3.1.   Haldus-, juhtiv- ja järelevalveorganites peaks tegevjuhtkonna/juhtivorganite liikmete ja haldusorgani tegevülesanneteta liikmete/haldus- või järelevalveorganite liikmete vahel olema kokkuvõttes nõuetekohane tasakaal, et ükski isik ega väike isikute rühm ei domineeriks nendes organites otsuste tegemist.
   3.2.   Haldus- või järelevalveorgani esimehe olemasolevad ega eelnevad juhtimisülesanded ei tohi takistada teda objektiivse järelevalve teostamisel. Üheastmelise juhtimissüsteemi puhul on üks võimalus selle tagamiseks esimehe ja tegevjuhi ametikohtade lahutamine, ühe- ja kaheastmelise juhtimissüsteemi puhul võib olla lahendus selles, et tegevjuht ei saa automaatselt haldus- või järelevalveorgani esimeheks. Juhul kui äriühing otsustab esimehe ja tegevjuhi ametikohad ühendada või määrata varasema tegevjuhi kohe haldus- või järelevalveorgani esimeheks, peaks sellega kaasnema teave kasutusele võetud tagatiste kohta.
   4.   Haldus- või järelevalveorganite sõltumatute liikmete arv
   Äriühingu haldus- või järelevalveorganisse tuleks valida piisav arv sõltumatuid haldusorgani tegevülesanneteta liikmeid ja haldus- või järelevalveorgani liikmeid, et kui haldus-, juhtiv- või järelevalveorgani liikmete puhul tekib sisuline huvide konflikt, oleks tagatud selle nõuetekohane lahendamine.
   5.   Haldus- või järelevalveorgani komisjonide korraldus
   Haldus- või järelevalveorgani töö peaks olema korraldatud viisil, et piisaval arvul sõltumatutel haldusorgani tegevülesanneteta liikmetel ja haldus- või järelevalveorgani liikmetel oleks tõhus roll peamistes valdkondades, kus huvide konflikti oht on eriti suur. Selleks tuleks haldus- või järelevalveorganis luua ametissemääramise, töötasu ja kontrollkomisjonid, kui kõnealune organ tegeleb vastavalt siseriiklikule õigusele ametissemääramise, töötasu ja kontrollimisega, võttes arvesse I lisa, ilma et see piiraks punkti 7 kohaldamist.
   6.   Komisjonide ülesanded haldus- või järelevalveorganis
   6.1.   Ametissemääramise, töötasu ja kontrollkomisjonid peaksid esitama soovitusi, et valmistada ette otsused, mille võtab vastu haldus- või järelevalveorgan. Komisjonide esmaeesmärk peaks olema haldus- või järelevalveorgani töö tõhustamine, kontrollides seda, kas otsustes on võetud arvesse kõiki nõudeid, ning aidata korraldada kõnealuse organi tööd, et tagada sisulise huvide konflikti puudumine tema vastu võetud otsuste puhul. Komisjonide loomine ei ole põhimõtteliselt mõeldud selleks, et asendada haldus- või järelevalveorganit küsimustes, mida loetakse viimase pädevusse kuuluvaks. Haldus- või järelevalveorgan vastutab ka edaspidi täielikult tema vastutusalas tehtud otsuste eest.
   6.2.   Haldus- või järelevalveorgan peaks määratlema iga loodava komisjoni pädevuse. Otsustusõiguse delegeerimise kohta, kui see on vastavalt siseriiklikule õigusele lubatud, tuleb teha selgesõnaline avaldus, seda tuleb nõuetekohaselt kirjeldada ja see tuleb avalikustada igati selgel viisil.
   7.   Komisjonide loomise paindlikkus
   7.1.   Äriühingud peaksid tagama, et ametissemääramise, töötasu ja kontrollkomisjonidele antud ülesanded oleks täidetud. Äriühingud võivad siiski rühmitada ülesanded oma äranägemise kohaselt ja luua vähem kui kolm komisjoni. Sellises olukorras peaksid äriühingud konkreetselt selgitama, miks nad on valinud erineva lähenemisviisi ja kuidas see vastab kõigi kolme komisjoni eesmärkidele.
   7.2.   Väikese haldus- või järelevalveorganiga äriühingutes võib kolmele komisjonile antud ülesandeid teostada haldus- või järelevalveorgan tervikuna tingimusel, et tema koosseis vastab komisjonide puhul soovitavatele nõuetele ning et selle kohta antakse nõuetekohast teavet. Sellisel juhul tuleks haldus- või järelevalveorgani komisjoni käsitlevaid siseriiklikke sätteid (eriti seoses nende ülesannete, toimimise ja läbipaistvusega) kohaldada vajaduse korral kogu haldus- või järelevalveorgani suhtes.
   8.   Haldus- või järelevalveorgani hindamine
   Haldus- või järelevalveorgan peaks igal aastal andma oma tegevusele hinnangu. Hinnang peaks hõlmama tema liikmete koosseisu, üldist korraldust ja toimimist, sisaldama hinnangut haldus- või järelevalveorgani ja tema komisjonide iga liikme pädevuse ja tõhususe kohta ning hindama, kui tulemuslikult haldus- või järelevalveorgan on tegutsenud, võrreldes talle seatud eesmärkidega.
   9.   Läbipaistvus ja teabevahetus
   9.1.   Haldus- või järelevalveorgan peaks vähemalt kord aastas avalikustama (osana teabest, mis äriühing avalikustab igal aastal oma haldusstruktuuride ja -tavade kohta) piisavalt teavet oma sisekorralduse ja menetluste kohta, mida kohaldatakse tema tegevuse suhtes, osutades sealhulgas sellele, mil määral haldus- või järelevalveorgani läbiviidud enesehinnang on toonud kaasa sisulisi muudatusi.
   9.2.   Haldus- või järelevalveorgan peaks tagama, et aktsionäre teavitataks nõuetekohaselt äriühingu tegevusest, tema strateegilisest lähenemisest ning ohtude ja huvide konfliktide kontrollimisest. Haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete ülesanded seoses teabevahetusega ja aktsionäridega suhtlemisel peaksid olema selgelt määratletud.
   III OSA
   HALDUSORGANI TEGEVÜLESANNETETA LIIKMED JA HALDUS- VÕI JÄRELEVALVEORGANI LIIKMED
   10.   Ametissemääramine ja tagandamine
   Haldusorgani tegevülesanneteta liikmed ja haldus- või järelevalveorgani liikmed, keda on võimalik ühekaupa tagasi valida, tuleks nimetada kindlaks määratud ajavahemikuks, mille maksimaalne pikkus määratakse kindlaks siseriiklikul tasandil, et võimaldada nii vajalike kogemuste omandamist kui ka ametikoha piisavalt sagedat kinnitamist. Liikmeid peaks olema võimalik tagandada, kuid see ei tohiks olla lihtsam kui tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmete tagandamine.
   11.   Kvalifikatsioon
   11.1.   Kvalifikatsioonidevahelise tasakaalu säilitamiseks peaks haldus- või järelevalveorgan äriühingu ülesehitusest ja tegevusest lähtudes määrama kindlaks oma soovitava koosseisu ja seda korrapäraselt hindama. Haldus- või järelevalveorgan peaks tagama, et tema koosseisu kuuluvate liikmete erinevad teadmised, otsustusvõime ja kogemus on kokkuvõttes piisavad, et täita oma ülesandeid nõuetekohaselt.
   11.2.   Kontrollkomisjoni liikmetel peaks üheskoos olema hiljutine ja asjakohane rahanduse ja raamatupidamise taust ja töökogemus vastava valdkonna noteeritud äriühingutega.
   11.3.   Igale uuele haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmele tuleks korraldada tema nõuetele vastav sissejuhatav programm, mis tutvustab vajalikul määral liikme ülesandeid ning äriühingu korraldust ja tegevust. Haldus- või järelevalveorgan peaks vaatama igal aastal läbi valdkonnad, kus haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmed peaksid oma oskusi ja teadmisi täiendama.
   11.4.   Kui tehakse ettepanek haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani ametissemääramiseks, tuleks avalikustada tema eripädevus, mis on haldus- või järelevalveorganis töötamise puhul asjakohane. Et turgudel ja avalikkusel oleks võimalik aja möödudes hinnata, kas kõnealune pädevus on jätkuvalt piisav, peaks haldus- või järelevalveorgan avalikustama igal aastal oma liikmete koosseisu ning teabe iga haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikme eripädevuse kohta, mis on haldus- või järelevalveorganis töötamise puhul asjakohane.
   12.   Kohustused
   12.1.   Iga haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani töötaja peaks pühendama oma ülesannetele piisavalt aega ja tähelepanu ning piirama oma muid ametialaseid kohustusi (eelkõige töötamist muude äriühingute haldus-, juhtiv- ja järelevalveorganites) sel määral, et oleks tagatud tema ülesannete nõuetekohane täitmine.
   12.2.   Kui tehakse ettepanek haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani ametissemääramiseks, tuleks avalikustada tema muud ametialased kohustused. Haldus- või järelevalveorganile tuleks hilisematest muutustest teatada. Haldus- või järelevalveorgan peaks igal aastal koguma selliste kohustuste kohta andmeid ja tegema need oma aastaaruandes kättesaadavaks.
   13.   Sõltumatus
   13.1.   Haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liiget tuleks pidada sõltumatuks, ainult siis kui tal ei ole mingeid äri-, perekonna- ega muid suhteid äriühinguga, kontrolli omava aktsionäriga ega nende kummagi juhtivorganiga, mis looksid tema otsustamisvõimet kahjustava huvide konflikti.
   13.2.   Siseriiklikul tasandil tuleks võtta vastu mitmed kriteeriumid haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete sõltumatuse hindamiseks, arvestades II lisas esitatud juhiseid, kus määratakse kindlaks hulk olukordi, mis hõlmavad suhteid või asjaolusid, mille puhul peetakse harilikult võimalikuks huvide konflikti tekkimist. Sõltumatuse tähenduse määratleb põhimõtteliselt haldus- või järelevalveorgan ise. Seega võib haldus- või järelevalveorgan otsustada, et kuigi haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liige vastab kõigile kriteeriumidele, millega siseriiklikul tasandil hinnatakse haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete sõltumatust, ei saa teda pidada sõltumatuks konkreetsete asjaolude tagajärjel, mis tulenevad tema isikust või äriühingust. Sama kehtib vastupidistel juhtudel.
   13.3.   Haldus- või järelevalveorgani otsuse kohta, kas konkreetset haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liiget tuleks pidada sõltumatuks, tuleks avalikustada nõuetekohane teave.
   13.3.1.   Kui tehakse ettepanek haldusorgani tegevülesanneteta liikme või haldus- või järelevalveorgani liikme ametissemääramiseks, tuleks äriühingul avalikustada, kas ta peab teda sõltumatuks. Kui vähemalt üks kriteerium, millega siseriiklikul tasandil hinnatakse haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete sõltumatust, ei ole täidetud, tuleks äriühingul avalikustada, miks ta peab kõnealust liiget sellele vaatamata sõltumatuks. Äriühingud peaksid samuti igal aastal avalikustama, milliseid haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmeid nad peavad sõltumatuks.
   13.3.2.   Kui vähemalt üks kriteerium, millega siseriiklikul tasandil hinnatakse haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete sõltumatust, ei ole täidetud terve aasta jooksul, tuleks äriühingul avalikustada, miks ta peab kõnealust liiget sõltumatuks. Haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete sõltumatuse kohta esitatud andmete täpsuse tagamiseks tuleks äriühingul nõuda, et nad tõendaksid oma sõltumatust korrapäraste ajavahemike järel uuesti.
   IV OSA
   LÕPPSÄTTED
   14.   Kontrollimine
   Liikmesriike kutsutakse üles võtma 30. juuniks 2006 meetmed, mis on vajalikud käesolevas soovituses esitatud põhimõtete rakendamiseks, ning teatama vastavalt käesolevale soovitusele võetud meetmetest komisjonile, et viimasel oleks võimalik jälgida tähelepanelikult olukorda ja hinnata selle põhjal vajadust täiendavate meetmete järele.
   15.   Adressaadid
   Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 15. veebruar 2005

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Charlie McCREEVY

      (1)  KOM(2003) 284 lõplik.

      (2)  EÜT L 375, 31.12.1985 lk 3. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2004/39/EÜ (ELT L 145, 30.4.2004 lk 1).

      Alljärgnevates lisades antakse täiendavaid juhiseid käesolevas soovituses esitatud põhimõtete tõlgendamiseks.

      I LISA
      Haldus- või järelevalveorgani komisjonid
      1.   ÜHISED TUNNUSJOONED
      1.1.   Suurus
      Haldus- või järelevalveorganis loodud komisjonid koosnevad tavaliselt vähemalt kolmest liikmest. Väikese haldus- või järelevalveorganiga äriühingu puhul võivad need erandjuhul koosneda ainult kahest liikmest.
      1.2.   Koosseis
      Komisjonide esimehe ja liikmete määramisel tuleks võtta nõuetekohaselt arvesse seda, et oleks tagatud komisjoni koosseisu uuenemine ja ei sõltutaks liigselt ühestki konkreetsest isikust.
      1.3.   Pädevus
      Haldus- või järelevalveorgan peaks kirjeldama täpselt iga komisjoni volitusi.
      1.4.   Olemasolevad vahendid
      Äriühing peaks tagama, et komisjonidel on oma ülesannete täitmiseks piisavad vahendid, mille hulka kuulub samuti õigus saada eelkõige äriühingu töötajatelt kogu vajalik teave või küsida sõltumatut ametialast nõu nende pädevusse kuuluvates küsimustes.
      1.5.   Komisjonide koosolekutel osalemine
      Komisjonide iseseisvuse ja objektiivsuse tagamiseks peaks nendel haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmetel, kes ei kuulu komisjoni, olema lubatud osaleda selle koosolekutel üksnes komisjoni kutsel. Komisjon võib kutsuda osalema teatavaid töötajaid ja eksperte või nõuda nende osalemist.
      1.6.   Läbipaistvus

                  1.

                  Komisjonid peaksid täitma oma ülesandeid neile antud volituste raames ja tagama korrapäraste aruannete esitamise haldus- või järelevalveorganile oma tegevuse ja tulemuste kohta.

                  2.

                  Iga loodud komisjoni pädevus, mis selgitab tema ülesannet ja volitusi, mis haldus- või järelevalveorgan on talle delegeerinud juhul, kui see on vastavalt siseriiklikule õigusele lubatud, tuleks avalikustada vähemalt kord aastas (osana teabest, mis äriühing avalikustab igal aastal oma haldusstruktuuride ja -tavade kohta). Äriühingud peaksid samuti igal aastal avalikustama olemasolevate komisjonide avalduse, kus käsitletakse nende liikmeid, koosolekute arvu ja nendel osalemist aasta vältel ning peamist tegevust. Kontrollkomisjon peaks kinnitama, et ta on veendunud auditi sõltumatuses, ja kirjeldama lühidalt kõnealuse otsuse tegemiseks astutud samme.

                  3.

                  Iga komisjoni esimehel peaks olema võimalik suhelda aktsionäridega otse. Selleks vajalikud asjaolud tuleks täpsustada komisjoni pädevuse määratluses.

            2.   AMETISSEMÄÄRAMISE KOMISJON
      2.1.   Loomine ja koosseis

                  1.

                  Kui haldus- või järelevalveorgan osaleb vastavalt siseriiklikule õigusele kas otsuste tegemise või siis soovituste esitamise teel, mida kaalub teine äriühingu organ, haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete ametimääramisel ja/või tagandamisel, tuleks haldus- või järelevalveorganis luua ametissemääramise komisjon.

                  2.

                  Sõltumatud haldusorgani tegevülesanneteta liikmed ja haldus- või järelevalveorgani liikmed peaksid moodustama ametissemääramise komisjonis vähemalt enamuse. Kui äriühing peab asjakohaseks, et ametissemääramise komisjonis moodustaksid vähemuse mittesõltumatud liikmed, võib tegevjuht olla selle liige.

            2.2.   Ülesanded

                  1.

                  Ametissemääramise komisjon peaks vähemalt:

                              —

                              tegema kindlaks ja soovitama haldus- või järelevalveorganile heakskiitmiseks kandidaadid, et täita viimases vabanevad ametikohad. Seejuures peaks ametissemääramise komisjon hindama, kas oskused, teadmise ja kogemused on haldus- või järelevalveorganis tasakaalus, valmistama ette konkreetse ametikohaga seotud ülesannete ja selle puhul nõutavate võimete kirjelduse ning hindama selle eeldatavat ajakulu;

                              —

                              hindama korrapäraselt ühe- või kaheastmelise juhtumissüsteemiga haldus- või järelevalveorgani ülesehitust, suurust, koosseisu ja tulemuslikkust ning tegema haldus- või järelevalveorganile soovitusi muudatuste kohta;

                              —

                              hindama korrapäraselt iga haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikme oskusi, teadmisi ja kogemusi ning andma sellest aru haldus- või järelevalveorganile;

                              —

                              kaaluda nõuetekohaselt ametijärglastega seotud kavasid käsitlevaid küsimusi.

                  2.

                  Lisaks peaks ametissemääramise komisjon vaatama läbi põhimõtted, mille alusel haldus- või järelevalveorgan valib ja nimetab ametisse kõrgema juhtkonna.

            2.3.   Töötamine

                  1.

                  Ametissemääramise komisjon peaks kaaluma kõigi asjaomaste poolte, sealhulgas juhtkonna ja aktsionäride (1) esitatud ettepanekuid. Eelkõige peaks ametissemääramise komisjon konsulteerima piisavalt tegevjuhiga ja võimaldama tal esitada soovitusi eriti küsimustes, mis on seotud tegevjuhtkonna/juhtivorgani liikmete või kõrgema juhtkonnaga.

                  2.

                  Ametissemääramise komisjonil peaks olema võimalik kasutada mis tahes vahendeid, mida ta peab vajalikuks, sealhulgas äriühinguväliseid nõuandeid või reklaami, ning äriühing peaks andma talle selleks piisavalt raha.

            3.   TÖÖTASU KOMISJON
      3.1.   Loomine ja koosseis

                  1.

                  Kui haldus- või järelevalveorgan osaleb vastavalt siseriiklikule õigusele kas otsuste tegemise või soovituste esitamise teel, mida kaalub teine äriühingu organ, haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete töötasu kinnitamisel, tuleks haldus- või järelevalveorganis luua töötasu komisjon.

                  2.

                  Töötasu komisjon peaks koosnema eranditult haldusorgani tegevülesanneteta liikmetest ja haldus- või järelevalveorgani liikmetest. Vähemalt enamik selle liikmetest peaksid olema sõltumatud.

            3.2.   Ülesanded

                  1.

                  Tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmete puhul peaks komisjon vähemalt:

                              —

                              tegema haldus- või järelevalveorganile ettepanekuid seoses tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmete töötasu poliitikaga. Selline poliitika peaks käsitlema kõiki hüvitusviise, sealhulgas eriti püsipalka, tulemuspalgakavasid, pensionikorraldust ja hüvitist töösuhte lõpetamise puhul. Tulemuspalka käsitlevate ettepanekutega peaksid olema kaasas soovitused sellega seotud eesmärkide ja hindamiskriteeriumide kohta, et viia tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmete palk nõuetekohaselt kooskõlla aktsionäride pikaajaliste huvidega ja äriühingu haldus- või järelevalveorgani kehtestatud eesmärkidega;

                              —

                              tegema haldus- või järelevalveorganile ettepanekuid tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmetele määratavate individuaalsete töötasude kohta, tagades nende vastavuse äriühingus vastu võetud töötasupoliitikale ning asjaomaste liikmete tulemuslikkuse hindamise. Seejuures tuleks komisjoni nõuetekohaselt teavitada koguhüvitisest, mida tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmed saavad muudelt kontserni kuuluvatelt äriühingutelt;

                              —

                              tegema haldus- või järelevalveorganile ettepanekuid tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmetele kohaste lepingutüüpide kohta;

                              —

                              aidata haldus- või järelevalveorganil jälgida, kuidas äriühing täidab olemasolevaid töötasuga seotud komponentide avalikustamist käsitlevaid sätteid (eriti kohaldatava töötasupoliitika ning tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmetele määratud individuaalse töötasu puhul).

                  2.

                  Haldus- või järelevalveorgani määratletud kõrgema juhtkonna puhul peaks komisjon vähemalt:

                              —

                              tegema tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmetele üldisi soovitusi kõrgema juhtkonna töötasu taseme ja struktuuri kohta;

                              —

                              jälgima tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmete esitatud piisava teabe põhjal kõrgema juhtkonna töötasu taset ja struktuuri.

                  3.

                  Haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmetele, juhtidele või muudele töötajatele pakutavate võimalike aktsiaoptsioonide ja muude aktsiatel põhinevate preemiate puhul peaks komisjon vähemalt:

                              —

                              pidama aru üldise poliitika üle, mis on seotud selliste kavade, eriti aktsiaoptsioonide pakkumisega ning tegema haldus- või järelevalveorganile sellega seotud ettepanekuid;

                              —

                              esitama aastaaruandes või vajaduse korral omanike koosolekul ülevaate sellealastest andmetest;

                              —

                              tegema haldus- või järelevalveorganile ettepanekuid selle kohta, kas pakkuda eesõigust aktsiate märkimiseks või ostmiseks, täpsustades nii enda valitud viisi põhjuseid kui ka tagajärgi.

            3.3.   Töötamine

                  1.

                  Töötasu komisjon peaks küsima vähemalt esimehe või tegevjuhi seisukohta muude tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmete töötasu kohta.

                  2.

                  Töötasu komisjonil peaks olema võimalus kasutada konsultantide abi, et saada vajalikku teavet töötasusüsteemi osas kehtivate turustandardite kohta. Komisjon peaks vastutama teda nõustavate töötasukonsultantide valiku kriteeriumide, valimise, nimetamise ja volituste kehtestamise eest ning ta peaks saama äriühingult selleks piisavalt raha.

            4.   KONTROLLKOMISJON
      4.1.   Koosseis
      Kontrollkomisjon peaks koosnema eranditult haldusorgani tegevülesanneteta liikmetest või haldus- või järelevalveorgani liikmetest. Vähemalt enamik selle liikmetest peaksid olema sõltumatud.
      4.2.   Ülesanded

                  1.

                  Äriühingus vastu võetud sisemiste põhimõtete ja korra puhul peaks kontrollkomisjon aitama haldus- või järelevalveorganil vähemalt:

                              —

                              jälgida äriühingu esitatud finantsteabe õigsust, eelkõige äriühingus ja tema konsortsiumis kasutatava raamatupidamismetoodika (sealhulgas konsortsiumi kuuluvate äriühingute raamatupidamisaruannete konsolideerimise kriteeriumide) asjakohasuse ja ühtluse läbivaatamise teel;

                              —

                              vaadata kord aastas läbi sisekontrolli ja riskijuhtumissüsteemid, et tagada peamiste ohtude (sealhulgas seadusandluse ja õigusnormide täitmisega seotud ohtude) kindlakstegemine, juhtimine ja avalikustamine;

                              —

                              tagada siseauditi tegevus, eelkõige soovituste tegemise teel siseauditi osakonna juhataja valimise, nimetamise, tagasinimetamise ja tagandamise ning osakonna eelarve kohta ning jälgides juhtivorgani võimet reageerida tema järeldustele ja soovitustele. Kui äriühingul ei ole siseauditiosakonda, tuleks vähemalt kord aastas kaaluda selle loomise vajadust.

                  2.

                  Äriühingu palgatud välisaudiitori puhul peaks kontrollkomisjon vähemalt:

                              —

                              tegema haldus- või järelevalveorganile soovitusi selle kohta, et siseriikliku äriühinguõiguse kohane pädev organ valiks, nimetaks, nimetaks tagasi või tagandaks välisaudiitori, ning seoses viimase palkamistingimustega;

                              —

                              jälgida välisaudiitori sõltumatust ja objektiivsust, eelkõige selle kontrollimisel, kas audiitorfirma täidab kehtivaid suuniseid seoses auditipartnerite vahetamise, äriühingu makstavate tasude taseme ja muude nendega seonduvate õigusaktide nõuetega;

                              —

                              jälgida pidevalt osutatud auditiväliste teenuste iseloomu ja ulatust, lähtudes muuhulgas kõigist välisaudiitori avalikustatud tasudest, mida äriühing ja tema kontsern on maksnud audiitorfirmale ja nende võrgule, et ennetada sisulise huvide konflikti tekkimist. Komisjon peaks kehtestama vastavalt komisjoni soovituse 2002/590/EÜ (2) põhimõtetele ja suunistele poliitika, milles täpsustataks auditiväliste teenuste tüübid a) keelatud, b) lubatud pärast komisjonipoolset läbivaatamist ja c) lubatud ilma komisjonipoolse läbivaatamiseta, ning neid rakendama;

                              —

                              kontrollida välisauditi tõhusust ja juhtivorgani võimet reageerida välisaudiitori järeldusotsuses tehtud soovitustele;

                              —

                              uurida välisaudiitori tagasiastumise põhjuseid ja teha soovitusi mis tahes vajalike meetmete kohta.

            4.3.   Töötamine

                  1.

                  Äriühing peaks korraldama uuetele kontrollkomisjoni liikmetele tutvustava programmi ning pakkuma seejärel jätkuvalt ja aegsasti asjakohast koolitust. Kõigile komisjoni liikmetele tuleb anda eelkõige täielikku teavet äriühingu raamatupidamise, rahastamise ja tegevuse iseärasuste kohta.

                  2.

                  Juhtivorgan peaks teavitama kontrollkomisjoni raamatupidamismeetoditest, mida kasutatakse suuremate ebatavaliste tehingute puhul, kui on võimalik valida erinevate lähenemisviiside vahel. Seoses sellega tuleks pöörata eritähelepanu mis tahes tegevusele, mida äriühing teostab offshore-finantskeskustes ja/või erivahendite kaudu, ning selle kohta esitatavatele põhjendustele.

                  3.

                  Kontrollkomisjon otsustab, kas ja millal tegevjuht või juhtivorgani esimees, rahandusjuht (või rahanduse, raamatupidamise ja eelarvevahendite eest vastutavad vanemtöötajad), sise- ja välisaudiitor peaksid tema koosolekutel osalema. Komisjonil peaks olema õigus kohtuda soovi korral mis tahes asjaomase isikuga, ilma et tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmed viibiksid selle juures.

                  4.

                  Lisaks tõhusa töösideme säilitamisele juhtivorganiga peaks sise- ja välisaudiitoritele olema tagatud vaba juurdepääs haldus- või järelevalveorganile. Sel puhul on sise- ja välisaudiitorite jaoks peamine kontaktpunkt kontrollkomisjon.

                  5.

                  Kontrollkomisjoni tuleks teavitada siseaudiitori töökavast ja talle tuleks saata siseauditi aruanded või regulaarsed kokkuvõtted.

                  6.

                  Kontrollkomisjoni tuleks teavitada välisaudiitori töökavast ja ta peaks saama välisaudiitori aruande kõigi viimase suhete kohta äriühinguga ja tema kontserniga. Komisjoni tuleks teavitada aegsasti kõigist auditist tulenevatest küsimustest.

                  7.

                  Kontrollkomisjonil peaks olema võimalik saada nõu ja abi äriühingu välistelt õigus-, raamatupidamis- või muudelt nõuandjatelt, kui ta peab seda vajalikuks oma ülesannete täitmiseks, ning ta peaks saama äriühingult selleks piisavalt raha.

                  8.

                  Kontrollkomisjon peaks kontrollima äriühingu kinnipidamist olemasolevatest sätetest, mis käsitlevad töötajate võimalust teatada märkimisväärsetest eeskirjade eiramisest äriühingus kaebuste või anonüümsete avalduste kaudu, mis tehakse harilikult sõltumatule haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmele, ning komisjon peaks tagama, et on nähtud ette kord selliste küsimuste proportsionaalseks ja sõltumatuks uurimiseks ning asjakohasteks edasisteks meetmeteks.

                  9.

                  Kontrollkomisjon peaks andma haldus- või järelevalveorganile aru vähemalt iga kuue kuu järel, kui kiidetakse heaks aasta- ja poolaastaaruanded.

         (1)  Kui aktsionärid esitavad ametissemääramise komisjonile kaalumiseks kandidaadi, kuid viimane ei soovita teda haldus- või järelevalveorganile heakskiitmiseks, ei takista see aktsionäre esitamast sama kandidaate otse osanike koosolekul, mille raames neil on siseriikliku õiguse kohaselt õigus esitada vastavasisulisi otsuse eelnõusid.

         (2)  EÜT L 191, 19.7.2002, lk 22.

      II LISA
      Sõltumatud haldusorgani tegevülesanneteta liikmed ja haldus- või järelevalveorgani liikmed

                  1.

                  Ei ole võimalik koostada täielikku loetelu haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikmete sõltumatust ohustavatest teguritest. Nende määratlemisel olulisena näivad suhted või asjaolud võivad liikmesriigiti ja äriühinguti erineda ning aja jooksul võivad kõnealuses valdkonnas kujuneda välja head tavad. Sellele vaatamata tunnistatakse sageli mitut olulist asjaolu, millest haldus- või järelevalveorganil on abi selle kindlakstegemisel, kas haldusorgani tegevülesanneteta liiget ja haldus- või järelevalveorgani liiget võib pidada sõltumatuks, kuigi üldiselt valitseb arusaam, et iga konkreetse haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikme sõltumatus peaks põhinema sisulistel, mitte vormilistel asjaoludel. Seoses sellega tuleks siseriiklikul tasandil võtta vastu mitu kriteeriumi, mida haldus- või järelevalveorganid saaksid kasutada. Sellised kriteeriumid, mis tuleks kohandada siseriiklikele oludele, peaksid põhinema vähemalt järgmiste asjaolude nõuetekohasel arvestamisel:

                              a)

                              Sõltumatu liige ei tohi olla äriühingu või tema sidusühingu juhtkonna ega juhtivorgani liige ega olla töötanud sellisel ametikohal viimase viie aasta jooksul.

                              b)

                              Sõltumatu liige ei tohi olla äriühingu ega tema sidusühingu töötaja ega olla töötanud sellisel ametikohal kolme viimase aasta jooksul, välja arvatud juhul, kui haldusorgani tegevülesanneteta liige ja haldus- või järelevalveorgani liige ei kuulu kõrgemasse juhtkonda ja ta on valitud kõnealusesse organisse töötajaid esindava süsteemi raames, mis on seaduslikult tunnistatud ning näeb ette piisava kaitse õigusvastase töölt vabastamise ja muude ebaõiglase kohtlemise liikide vastu.

                              c)

                              Sõltumatu liige ei tohi saada ega olla saanud äriühingult ega tema sidusühingult märkimisväärset lisatasu peale haldus- või järelevalveorgani liikmena saadava tasu. Sellise lisatasu hulka kuulub eelkõige osalemine aktsiaoptsioonides või muudes tulemuspalga kavades, kuid see ei hõlma kindlaid summasid, mida saadakse pensionikava (sealhulgas tagantjärele makstava hüvitise) raames varasema töötamise eest äriühingus (tingimusel, et selline hüvitis ei sõltu mingil viisil töö jätkamisest).

                              d)

                              Sõltumatu liige ei ole kontrolli omav aktsionär ega esinda teda/neid mingil viisil (kontrolli määratlemisel lähtutakse nõukogu direktiivi 83/349/EMÜ artikli 1 lõikes 1 mainitud juhtudest); (1)

                              e)

                              Sõltumatul liikmel ei tohi olla ega olla olnud viimase aasta jooksul äriühinguga ega tema sidusühinguga olulisi ärisuhteid, olgu see otse või sellise organi partneri, aktsionäri, haldus-, juhtiv- ja järelevalveorgani liikme või vanemtöötajana, kellel on nimetatud suhe. Ärisuhte hulka kuulub kaupade või teenuste (sealhulgas finants-, õigus-, nõuande- või konsultanditeenuste) oluline pakkumine, oluliste klientide hulka kuulumine ja see, kui organisatsioon saab äriühingult või temal kontsernilt olulist toetust.

                              f)

                              Sõltumatu liige ei tohi olla ega olla olnud viimase kolme aasta jooksul äriühingu või tema sidusühingu praeguse ega varasema välisaudiitori partner ega töötaja.

                              g)

                              Sõltumatu liige ei tohi olla sellise teise äriühingu tegevjuhtkonna ega juhtimisorgani liige, kus keegi tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikmetest on haldusorgani tegevülesanneteta liige või haldus- või järelevalveorgani liige, ning tal ei tohi olla muid olulisi sidemeid äriühingu tegevjuhtkonna liikmetega läbi osalemise muudes äriühingutes või organites.

                              h)

                              Sõltumatu liige ei tohi olla töötanud haldus- või järelevalveorganis haldusorgani tegevülesanneteta liikmena ega haldus- või järelevalveorgani liikmena üle kolme ametiaja (või vastasel korral üle 12 aasta, kui siseriiklikus õiguses sätestatud ametiaeg on väga lühike).

                              i)

                              Sõltumatu liige ei tohi olla tegevjuhtkonna või juhtivorgani liikme ega punktides a–h osutatud olukorras olevate isikute lähedane perekonnaliige.

                  2.

                  Sõltumatu liige kohustub: a) jääma igas olukorras oma analüüsis, otsustes ja tegevuses sõltumatuks, b) mitte taotlema ega võtma vastu põhjendamatuid soodustusi, mida võiks pidada tema sõltumatust kahjustavateks, ning c) avaldama selgesõnaliselt oma vastuseisu juhul, kui ta leiab, et haldus- või järelevalveorgani otsus võib äriühingut kahjustada. Kui haldus- või järelevalveorgan on teinud otsuse, mille suhtes sõltumatul haldusorgani tegevülesanneteta liikmel ja haldus- või järelevalveorgani liikmel on tõsiseid reservatsioone, peaks viimane tegema sellest vastavad järeldused. Ametikohast loobumise puhul peaks ta selgitama oma põhjuseid kirjas, mis saadetakse haldus- või järelevalveorganile või kontrollkomisjonile ning vajadusel äriühingu välistele asjaomastele organitele.

         (1)  EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2003/51/EÜ (ELT L 178, 17.7.2003, lk 16).


				|

		52014PC0437

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2010/283/EL ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Belgias /* COM/2014/0437 final */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2010/283/EL
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Belgias
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 12,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Järgides komisjoni soovitust,
otsustas nõukogu 2. detsembri 2009. aasta otsusega 2010/283/EL,[1] et Belgial on
ülemäärane eelarvepuudujääk. Nõukogu märkis, et 2009. aastaks kavandatud
valitsemissektori eelarvepuudujääk oli 5,9 % SKPst ehk suurem kui
aluslepingus sätestatud kontrollväärtus 3 % SKPst ning et 2009. aasta
valitsemissektori koguvõlaks prognoositi 97,6 % SKPst, mis ületab
asutamislepingus sätestatud kontrollväärtust 60 % SKPst[2].
(2)       Aluslepingu artikli 126
lõike 7 ning nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1467/97[3] (ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta)
artikli 3 lõike 4 kohaselt esitas nõukogu komisjoni soovituse põhjal 2. detsembril
2009 Belgiale soovituse, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2012.
aastal. Soovitus avalikustati.
(3)       21. juunil 2013 otsustas
nõukogu komisjoni soovituse põhjal aluslepingu artikli 126 lõike 8 kohaselt, et
Belgia ametiasutused ei olnud võtnud nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovituse
alusel tõhusaid meetmeid kõrvaldamaks ülemäärase eelarvepuudujäägi hiljemalt 2012.
aastal, ja otsustas aluslepingu artikli 126 lõike 9 alusel nõuda, et Belgia
kõrvaldaks ülemäärase eelarvepuudujäägi 2013. aasta lõpuks. Belgia pidi
kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 5 lõikega 1a andma 15.
septembriks aru kõnealuse otsuse täitmiseks võetud meetmete kohta. 15.
novembril 2013 järeldas komisjon, et Belgia oli võtnud tõhusaid meetmeid ja et
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames ei olnud sel ajal vaja
täiendavaid meetmeid võtta.
(4)       Vastavalt aluslepingutele
lisatud protokolli (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta) artiklile 4
esitab komisjon andmed kõnealuse menetluse rakendamiseks. Nimetatud protokolli
kohaldamisel peavad liikmesriigid nõukogu 25. mai 2009. aasta määruse
(EÜ) nr 479/2009[4]
(Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta) artikli 3 kohaselt
esitama kaks korda aastas (enne 1. aprilli ja 1. oktoobrit) andmed
valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla kohta ning muud seotud muutujad.
(5)       Kaaludes, kas otsus
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tuleks tunnistada kehtetuks, peaks
nõukogu otsuse tegemisel lähtuma esitatud andmetest. Lisaks tuleks otsus
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta kehtetuks tunnistada üksnes siis,
kui komisjoni prognooside kohaselt ei ületa puudujääk prognoosiperioodil 3 %
SKPst[5].
(6)       Nende andmete alusel, mis
komisjon (Eurostat) esitas vastavalt määruse (EÜ) nr 479/2009 artiklile 14
pärast Belgia poolt enne 1. aprilli 2014 esitatud teatist, ning 2014.
aasta stabiilsusprogrammi ja komisjoni 2014. aasta kevadprognoosi alusel on
võimalik teha järgmised järeldused.
–
Belgia valitsemissektori eelarvepuudujääk oli
suurim 2009. aastal, ulatudes 5,6 %ni SKPst, millest ligikaudu 0,7 %
SKPst oli tingitud ühekordsetest teguritest. 2013. aastal vähendati seda
vastavalt nõukogu 21. juuni 2013. aasta soovitusele 2,6 %ni SKPst.
Paranemine oli tingitud eelarve märkimisväärsest konsolideerimisest ja
tsükliliste tingimuste paranemist.
–
Vastavalt stabiilsusprogrammile (2014–2017), mille
Belgia valitsus esitas 30. aprillil 2014, peaks eelarvepuudujääk vähenema 2014.
aastal 2,15 %ni SKPst ja 2015. aastal 1,4 %ni SKPst. Komisjoni 2014.
aasta kevadprognoosi kohaselt on eelarvepuudujääk 2014. aastal 2,6 % SKPst
ja 2015. aastal 2,8 % SKPst, eeldusel et poliitikat ei muudeta. Seega
peaks eelarvepuudujääk jääma prognoosiperioodil allapoole aluslepingus sätestatud
kontrollväärtust 3 % SKPst.
–
Struktuurne eelarvepositsioon (st tsükliliselt
kohandatud eelarvepositsioon ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta),
mis paranes 2013. aastal 0,7 % ulatuses SKPst, peaks 2014. aastal jääma
stabiilseks ja 2015. aastal veidi halvenema, eeldusel et poliitikat ei muudeta.
Tundub, et struktuurse eelarvepositsiooni kohandamises 2014. aastal, mis on
vajalik keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks, on praegu tekkimas lõhe, mis
on 0,5 % SKPst ja mis viitab vajadusele tõhustada eelarvemeetmeid, et
tagada pakti ennetusliku osa nõuete täielik täitmine, pidades silmas tekkivat
riski kalduda nõutavast kohandamiskavast märkimisväärselt kõrvale ja mitte
täita võlakriteeriumi.
–
Võla suhe SKPsse suurenes aastatel 2009–2013
ligikaudu viie protsendipunkti võrra 101,5 %ni, mis oli osaliselt tingitud
Belgia panusest euroala liikmesriikidele antavas finantsabis. 2014. ja 2015.
aastal peaks valitsemissektori koguvõlg püsima enam-vähem samal tasemel.
(7)       Nõukogu tuletab meelde, et
alates 2014. aastast ehk ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisele järgnenud
aastast kohaldatakse Belgia suhtes stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa
ja et Belgia peaks liikuma asjakohasel kiirusel keskpika perioodi eesmärgi
suunas, muu hulgas järgides kulueesmärki, ja tegema piisavaid edusamme
võlakriteeriumi täitmiseks vastavalt nõukogu 1997. aasta juuli määruse (EÜ) nr 1467/97
(ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise
kohta) artikli 2 lõikele 1a.
(8)       Kooskõlas aluslepingu artikli
126 lõikega 12 tunnistatakse nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta
kehtetuks, kui ülemäärane eelarvepuudujääk asjaomases liikmesriigis on nõukogu
arvates kõrvaldatud.
(9)       Nõukogu arvates on ülemäärane
eelarvepuudujääk Belgias kõrvaldatud ja otsus 2010/283/EL tuleks seetõttu
kehtetuks tunnistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Üldhinnangu kohaselt on ülemäärane
eelarvepuudujääk Belgias kõrvaldatud.
Artikkel 2
Otsus 2010/283/EL tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Belgia
Kuningriigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 125, 21.5.2010, lk 34.
[2]               Valitsemissektori 2009. aasta eelarvepuudujääki ja võlga
korrigeeriti hiljem ja näitajaid olid vastavalt 5,6 % ja 95,7 %
SKPst.
[3]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[4]               ELT L 145, 10.6.2009, lk 1.
[5]               Kooskõlas dokumendiga „Stabiilsuse ja kasvu pakti
rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu
ja vormi kohta”, 3. september 2012. Vt http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


Tähtis õiguslik teade

|

52006SC0020

Soovitus: Nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Ühendkuningriigis  /* SEK/2006/0020 lõplik */

		ETBrüssel 11.1.2006SEK(2006) 20 lõplikSoovitus:NÕUKOGU OTSUSülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Ühendkuningriigis(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIÜlemäärase eelarvepuudujäägi menetlust reguleeritakse asutamislepingu artiklis 104 ja nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruses (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta [1], mis on üks osa stabiilsuse ja kasvu paktist. Vaatamata sellele, et suuremat osa sätetest kohaldatakse Ühendkuningriigi suhtes sama moodi kui teiste riikide suhtes, kes ei osale euroalas, on teatavaid Ühendkuningriigiga seotud sätteid käsitleva protokolli [2] artiklis 5 sätestatud, et asutamislepingu artikli 104 lõike 1 kohast kohustust vältida ülemäärast valitsemissektori eelarvepuudujääki ei kohaldata Ühendkuningriigi suhtes, välja arvatud juhul kui riik ühineb majandus- ja rahaliidu kolmanda etapiga. Selle asemel nõutakse majandus- ja rahaliidu teise etapiga ühinenud Ühendkuningriigilt vastavalt asutamislepingu artikli 116 lõikele 4 seda, et riik üritaks vältida ülemääraseid eelarvepuudujääke.Alates 1998. aasta maist, mil tühistati Ühendkuningriigi eelmine ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus, muutus Ühendkuningriigi valitsemissektori eelarvetasakaal 1990. aastate lõpu turvalisest ülejäägist majandusaastaks 2003/2004 eelarvepuudujäägiks, mis moodustas 3,2% SKTst [3]. See areng oli samaväärne struktuurilise eelarvetasakaalu muutusega umbes 4 protsendipunkti võrra SKTst perioodil 1999/2000 kuni 2003/2004. Nende aastate jooksul suurenes üldine valitsemissektori kulude suhe SKTsse vähem kui 40%-lt umbes 43%ni. Samal perioodil suurenes valitsemissektori kapitali kogumahutus põhivarasse 1,2%-lt 1,6%ni SKTst, majandusaastal 2002/2003 vähenes valitsemissektori võla suhe SKTsse 37,6%ni ja on suurenenud alates sellest ajast. Samal ajal toimusid muutused intressimäärades, mis viisid kõnealusel perioodil intressimaksete langemiseni 2,9%-lt 2%-le SKTst. 2003/2004. majandusaastal algatas komisjon eelarvepuudujäägi kontrollväärtuse ületamise tõttu aprillis 2004 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse ja koostas asutamislepingu artikli 104 lõikele 3 vastava ettekande [4]. Kuna tol ajal leiti, et eelarvepuudujääk ületas 3% SKTst vähe ja tõenäoliselt ajutiselt, ei peetud eelarvepuudujääki ülemääraseks.Vastavalt 2005. aasta augustis Ühendkuningriigi esitatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse andmetele ulatus ülemäärane valitsemissektori eelarvepuudujääk majandusaastal 2004/2005 (arvestatakse perioodi aprillist märtsini) [5], [6] 3,2%ni SKTst, ületades seega jälle 3%-lise kontrollväärtuse. Majandusaasta 2004/2005 teatatud eelarvepuudujääk on esmapilgul usutav tõend Ühendkuningriigis ülemäärase eelarvepuudujäägi esinemise kohta asutamislepingu ning stabiilsuse ja kasvu pakti tähenduses.Seetõttu võttis komisjon vastu asutamislepingu artikli 104 lõikele 3 vastava ettekande, milles hinnati asutamislepingu eelarvepuudujäägi ja võla kriteeriumide täitmist [7]. Ettekandes oldi arvamusel, et kuigi eelarvepuudujääk ületas asutamislepingu kontrollväärtust (3% SKTst), oli 2004/2005. majandusaasta puudujääk kontrollväärtuse lähedane. 3% kontrollväärtust ületav eelarvepuudujääk ei olnud erandlik. Ülemäärane eelarvepuudujääk ei olnud ebahariliku sündmuse tulemus ja 2004/2005. majandusaasta majanduskasvu, mis kaasnes kontrollväärtuse rikkumisega, ei saa pidada tõsiseks majanduslanguseks. 2004. aasta 3,2% majandus kasv hinnati potentsiaalset kasvu ületavaks. Sama kehtis ka 2004/2005. majandusaasta kasvu kohta. Hinnanguline SKT lõhe 2004. aastal oli positiivne. Vastavalt Ühendkuningriigi uuendatud majanduse ja eelarve vaheperspektiivile eeldati, et eelarvepuudujääk majandusaastatel 2005/2006 ja 2006/2007 on jätkuvalt suurem kui 3%.Komisjon analüüsis oma ettekandes ka kõiki keskpika perioodi majandus- ja eelarveseisundiga seotud asjassepuutuvaid tegureid, samuti muid tegureid, mis olid Ühendkuningriigi rahanduse hindamisel asjakohased. Stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt arvestatakse menetluses, mille abil võetakse vastu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta, asjassepuutuvaid tegureid (sealhulgas artikli 104 lõikele 4 vastavat majandus- ja rahanduskomitee arvamust, artikli 104 lõikele 5 vastavat komisjoni arvamust ja artikli 104 lõikele 6 vastavat nõukogu otsust) “juhul, kui on täielikult täidetud üldpõhimõtte topelttingimus, et enne kui nimetatud asjassepuutuvaid tegureid arvesse võetakse, on üldine eelarvepuudujääk ligilähedane kontrollväärtusele ja kontrollväärtuse ületamine ajutine". Ühendkuningriigi puhul jõuti ettekandes järeldusele, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on majandusaastatel 2005/2006 ja 2006/2007 eeldatavasti üle 3% SKTst vaatamata sellele, et prognoositud puudujääk majandusaastal 2004/2005 oli kontrollväärtuse lähedane.Asutamislepingu artikli 104 lõikes 4 sätestatakse, et “artiklis 114 ettenähtud komitee (st majandus- ja rahanduskomitee) sõnastab komisjoni ettekande kohta arvamuse”. Komitee võttis 30. septembril 2005 vastu arvamuse, mis oli kooskõlas komisjoni ettekandes esitatud hinnangutega ja milles komitee oli arvamusel, et eelarvepuudujääki ei saa pidada ajutiseks. Komitee soovitas siiski, et enne ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames järgmiste sammude astumist tuleks oodata komisjoni sügise prognooside koostamise lõpetamist.Eeldades, et Ühendkuningriigi maksupoliitika liigub väljakuulutatud suunas, hinnatakse komisjoni talituste 2005. aasta sügise prognoosides, et eelarvepuudujääk suureneb majandusaastal 2005/2006 3,5%ni SKTst ja püsib majandusaastal 2006/2007 suuremana kui 3% SKTst. Alles majandussaastal 2007/2008 hakkab puudujääk järkjärguliselt vähenema (ligikaudu 3%ni SKTst). Prognoosid kinnitasid asutamislepingu artikli 104 lõikele 3 vastavas komisjoni ettekandes antud hinnangut ning majandus- ja rahanduskomitee asutamislepingu artikli 104 lõikele 4 vastavat arvamust, et nii majandusaastatel 2005/2006 kui ka 2006/2007 on eelarvepuudujääk jätkuvalt suurem kui 3% SKTst ega ole seetõttu ajutine. Kõnealused prognoosid kinnitavad seega, et kontrollväärtuse (3% SKTst) ületamine ei ole ei erandlik ega ajutine, kuigi puudujääk on kontrollväärtuse lähedane.Pärast komisjoni talituste sügise prognooside avaldamist teatas Ühendkuningriik 5. detsembril 2005 parlamendile esitatud eelarve ettevalmistusaruandes fiskaalmeetmete võtmisest. Netonäitajaid silmas pidades toob Ühendkuningriigi ametiasutuste meetmete kulu võrreldes väljakuulutatud poliitika lähtejoonega (millega arvestatakse komisjoni talituste sügise prognoosides) endaga kaasa eelarvepoliitika karmistamise 0,1 protsendipunkti võrra SKTst käesoleval majandusaastal ja lõdvendamise vähem kui 0,1 protsendipunkti võrra SKTst majandusaastal 2006/2007. Arvestades kõnealuseid meetmeid, mis kõik on struktuurilise iseloomuga, on komisjoni hinnang siiski, et majandusaastal 2006/2007 ületab eelarvepuudujääk jätkuvalt 3% SKTst (majandusaastal 2006/2007 on eelarvepuudujääk hinnanguliselt 3,1% SKTst) ega ole seetõttu ajutine.Arvestades, et eespool nimetatud topelttingimus ei ole täidetud, ei võeta Ühendkuningriigi puhul artikli 104 lõikele 5 vastava komisjoni arvamuse ja artikli 104 lõikele 6 vastava nõukogu otsuse puhul arvesse muid asjassepuutuvaid tegureid. Analüüs viitab seega sellele, et asutamislepingu eelarvepuudujäägi kriteerium ei ole täidetud. Vastukaaluks on valitsussektori võla suhe jätkuvalt tunduvalt allpool 60%-list kontrollväärtust (2004/2005. majandusaasta võla suhe SKTsse registreeriti olevat 40,8%), kuigi arvestades reaalseid ja ennustatavaid esmaseid puudujääke, on võla suhe suurenemas: komisjoni sügise prognoosides ulatub majandusaastal 2007/2008 võla suhe SKTsse 44,5%ni. Allpool olevas tabelis on näha komisjoni talituste sügise prognoos Ühendkuningriigi valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suhte kohta majandusaasta kaupa.Ühendkuningriik: riigi rahanduse prognoos majandusaasta kaupa(% SKTst)| Tulemus | Prognoos || 2004/05 | 2005/06 | 2006/07 | 2007/08 |Valitsemissektori eelarvepuudujääk | 3,2 | 3,4 | 3,2 | 3,0 |Valitsemissektori koguvõlg | 40,8 | 42,7 | 43,7 | 44,5 |Arvestades oma ettekannet, komitee arvamust, komisjoni talituste sügise prognoose ja Ühendkuningriigi 2005. aasta detsembri eelarve ettevalmistusaruannet, on komisjon arvamusel, et Ühendkuningriigis on ülemäärane eelarvepuudujääk. See arvamus, mille komisjon võttis vastu 11. jaanuaril 2006. aastal, on vastavalt asutamislepingu artikli 104 lõikele 5 adresseeritud nõukogule. Komisjon soovitab, et nõukogu teeks komisjoni ettekandele vastava otsuse kooskõlas artikli 104 lõikega 6.Lisaks sellele esitab komisjon vastavalt asutamislepingu artikli 104 lõikele 7 nõukogule soovituse nõukogu soovituse vastuvõtmiseks, mis oleks adresseeritud Ühendkuningriigile ja mille eesmärk oleks lõpetada ülemäärasest valitsemissektori eelarvepuudujäägist tingitud olukord. Vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1467/97 tuleks nõukogu soovituses “kehtestada tähtaeg ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks, mis peaks olema lõpule viidud puudujäägi kindlakstegemisele järgneval aastal, välja arvatud eriasjaolude korral”. Nõukogu nõuab oma soovituses, et liikmesriik saavutaks tsükliliselt korrigeeritud eelarvetasakaalu minimaalse paranemise aastas, seades sihtmärgiks vähemalt 0,5% SKTst, võtmata arvesse ühekordseid ja ajutisi meetmeid, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine soovituses kehtestatud tähtaja jooksul.Asjassepuutuvaid tegureid arvestades ei selgu Ühendkuningriigi puhul eriasjaolude olemasolu, mis annaks põhjust kõrvale kalduda tavalisest eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtajast. Kuigi eeldatakse, et negatiivne SKT lõhe suureneb 2005. ja 2006. aasta vahel kuni 0,5 protsendipunktini, hinnati komisjoni talituste sügise prognoosides (enne detsembri eelarve ettevalmistusaruande meetmete arvestamist), et tootmine tugevneb alates 2005. aasta lõpust ja saavutab peaaegu tavalise kasvutaseme 2006. aastast. Eelarve ettevalmistusaruandes kirjeldatud meetmed ei mõjuta oluliselt kõnealust kasvuprofiili, sest eelarvepoliitika kerge karmistamine alates majandusaastast 2006/2007 on suunatud off-shore naftasektorile, mis eeldatavasti ei reageeri meetmetele tavalisel tsüklilisel viisil. Tsükliliselt korrigeeritud puudujäägi puhul hinnati komisjoni talituste sügise prognoosides puudujäägi paranemist 2005. ja 2006. aasta vahel 0,3 protsendipunkti võrra SKTst; Kui arvestada eelarve ettevalmistusaruande meetmeid, võib eeldada, et puudujäägi paranemine on ligikaudu 0,4 protsendipunkti SKTst. Kokkuvõttes prognoositakse, et väljakuulutatud poliitika põhjal on toodangu kasv jätkuvalt suhteliselt hea olukorras, kus tsükliliselt korrigeeritud eelarvepuudujääk väheneb tagasihoidlikult, kuid tegelik eelarvepuudujääk püsib jätkuvalt natuke üle kontrollväärtuse. Kõnealuse lähtejoone taustal nõuab aastane paranemine vähemalt 0,5% võrra SKTst vaid natuke karmimaid eelarvemeetmeid.Seetõttu ollakse soovituses arvamusel (arvestades seda, et Ühendkuningriigi üldine majanduskasv on jätkuvalt suhteliselt rahuldav ja valitsemissektori bilansi struktuurilised parandused, mis on vajalikud ülemäärase eelarvepuudujäägi lõpetamiseks, on tagasihoidlikud), et kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga tuleks eelarve korrigeerimine lõpule viia hiljemalt majandusaastaks 2006/2007.Soovitus:NÕUKOGU OTSUSülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta ÜhendkuningriigisEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikli 104 lõiget 6,võttes arvesse komisjoni soovitust ning arvestades järgmist,võttes arvesse Ühendkuningriigi märkusining arvestades järgmist:(1) Asutamislepingu artiklis 104 on sätestatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus tagamaks, et liikmesriigid väldivad valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi tekkimist või korrigeerivad tekkinud puudujäägi.(2) Vastavalt teatavaid Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga seotud sätteid käsitleva protokolli artiklile 5 ei kohaldata Ühendkuningriigi suhtes asutamislepingu artikli 104 lõikes 1 sätestatud kohustust vältida ülemäärast valitsemissektori eelarvepuudujääki, välja arvatud juhul, kui riik ühineb majandus- ja rahaliidu kolmanda etapiga [8]. Majandus- ja rahaliidu teises etapis nõutakse Ühendkuningriigilt vastavalt asutamislepingu artikli 116 lõikele 4, et riik üritaks vältida ülemääraseid eelarvepuudujääke.(3) Stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärk on usaldusväärne finantsjuhtimine kui vahend hindade stabiilsuse ning tugeva ja püsiva majanduskasvu tagamiseks, mille tulemusel luuakse uusi töökohti.(4) Asutamislepingu artiklis 104 sätestatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses, mida selgitatakse nõukogu määrusega (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta [9], mis on üks osa stabiilsuse ja kasvu paktist, nähakse ette ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu käsitleva otsuse vastuvõtmist. Asutamislepingule lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse protokollis nähakse ette edasised sätted seoses ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamisega. Nõukogu määruses (EÜ) nr 3605/93 [10] on sätestatud üksikasjalikud eeskirjad ja määratlused eespool nimetatud protokolli sätete kohaldamiseks.(5) Asutamislepingu artikli 104 lõikes 5 nõutakse, et komisjon esitaks arvamuse nõukogule, kui komisjonile tundub, et liikmesriigis on ülemäärane eelarvepuudujääk või see võib tekkida. Võttes arvesse asutamislepingu artikli 104 lõikele 3 vastavat ettekannet, asutamislepingu artikli 104 lõikele 4 vastavat majandus- ja rahanduskomitee arvamust, komisjoni talituste prognoose sügiseks 2005 ja Ühendkuningriigi 2005. aasta detsembri eelarve ettevalmistusaruannet, on komisjon jõudnud järeldusele, et Ühendkuningriigis esineb ülemäärane eelarvepuudujääk. Komisjon on seetõttu 11. jaanuaril 2006 saatnud nõukogule sellekohase arvamuse Ühendkuningriigi kohta.(6) Asutamislepingu artikli 104 lõike 6 kohaselt peab nõukogu kaaluma kõiki asjassepuutuva liikmesriigi võimalikke märkusi enne, kui ta pärast üldhinnangut otsustab, kas liikmesriigis on ülemäärane eelarvepuudujääk. Ühendkuningriigi puhul jõuti pärast kõnealust üldhinnangut järgmiste järeldusteni.(7) Alates 1998. aasta maist, mil tühistati Ühendkuningriigi eelmine ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus, muutus Ühendkuningriigi valitsemissektori eelarvetasakaal 1990. aastate lõpu turvalisest ülejäägist majandusaastal 2003/2004 eelarvepuudujäägiks, mis moodustas 3,2% SKTst [11]. See areng oli samaväärne struktuurilise eelarvetasakaalu muutusega umbes 4 protsendipunkti võrra SKTst perioodil 1999/2000 kuni 2003/2004. Nende aastate jooksul suurenes üldine valitsemissektori kulude suhe SKTsse vähem kui 40%-lt umbes 43%ni. Samal perioodil suurenes valitsemissektori kapitali kogumahutus põhivarasse 1,2%-lt 1,6%ni SKTst, majandusaastal 2002/2003 vähenes valitsemissektori koguvõla suhe SKTsse 37,6%ni, kuid alates sellest ajast on see suurenenud. Samal ajal toimusid muutused intressimäärades, mis viisid kõnealusel perioodil intressimaksete langemiseni 2,9%-lt 2%-le SKTst. Selle tagajärjel algatas komisjon aprillis 2004 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse ja koostas artikli 104 lõike 3 kohase ettekande [12]. Kuna tol ajal leiti, et eelarvepuudujääk ületas 3% SKTst vähe ja tõenäoliselt ajutiselt, ei peetud eelarvepuudujääki ülemääraseks.(8) Majandusaastal 2004/2005 oli valitsemissektori eelarvepuudujääk vastavalt Ühendkuningriigi augustis 2005 saadetud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse andmetele jätkuvalt 3,2% SKTst, mis ületas taas asutamislepingu kontrollväärtuse (3% SKTst), kuigi oli sellele lähedane. 3% kontrollväärtust ületav eelarvepuudujääk ei olnud erandlik. Eelarvepuudujääk ei olnud Ühendkuningriigi ametiasutuste kontrolli alt väljas oleva ebatavalise sündmuse tulemus ega olnud põhjustatud tõsisest majanduslangusest. 2004. aasta 3,2% majanduskasv hinnatakse potentsiaalset kasvu ületavaks. Sama kehtis ka 2004/2005. majandusaasta kasvu kohta. Hinnanguline SKT lõhe 2004. aastal on positiivne. Seetõttu ei saa eelarvepuudujäägi kontrollväärtuse ületamist pidada tõsise majanduslanguse tulemuseks. Komisjoni talituste 2005. aasta sügise prognooside põhjal ei peeta kontrollväärtuse (3% SKTst) ületamist samuti ajutiseks. Eeldades, et Ühendkuningriigi maksupoliitika liigub väljakuulutatud suunas, hinnatakse kõnealustes prognoosides, et eelarvepuudujääk suureneb majandusaastal 2005/2006 3,5%ni SKTst ja püsib majandusaastal 2006/2007 suuremana kui 3% SKTst. Nende ennustuste põhjal ei saa kontrollväärtuse ületamist pidada asutamislepingu ning stabiilsuse ja kasvu pakti tähenduses ei erandlikuks ega ka ajutiseks, kuigi eelarvepuudujääk on kontrollväärtuse lähedane. Pärast komisjoni talituste sügise prognooside avaldamist teatas Ühendkuningriik 5. detsembril 2005 parlamendile esitatud eelarve ettevalmistusaruandes fiskaalmeetmete võtmisest. Netonäitajaid silmas pidades toob Ühendkuningriigi ametiasutuste meetmete kulu, võrreldes väljakuulutatud poliitika lähtejoonega (millega arvestatakse komisjoni talituste sügise prognoosides), endaga kaasa eelarvepoliitika karmistamise 0,1 protsendipunkti võrra SKTst käesoleval majandusaastal ja lõdvendamise 0,1 protsendipunkti võrra SKTst majandusaastal 2006/2007. Arvestades kõnealuseid meetmeid, mis kõik on struktuurilise iseloomuga, hinnatakse siiski, et majandusaastal 2006/2007 ületab eelarvepuudujääk jätkuvalt 3% SKTst (3,1% SKTst) ega ole seetõttu ajutine. See näitab, et asutamislepingu nõue eelarvepuudujäägi kriteeriumide osas ei ole täidetud.(9) Vastukaaluks on valitsussektori võla suhe jätkuvalt tunduvalt allpool 60%-list kontrollväärtust (augusti ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse andmete kohaselt oli 2004/2005. majandusaasta võla suhe SKTsse 40,8%), kuigi arvestades reaalseid ja ennustatavaid esmaseid puudujääke, on võla suhe suurenemas. Komisjoni sügise prognooside kohaselt on võla suhe majandusaastal 2007/2008 eeldatavasti ligikaudu 44,5% SKTst.(10) Määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõike 4 kohaselt võib nõukogu artikli 104 lõike 6 kohases otsuses ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta asjassepuutuvaid tegureid arvesse võtta ainult juhul, kui topelttingimus, et eelarvepuudujääk on kontrollväärtusele ligilähedane ja et kontrollväärtuse ületamine on ajutine, on täielikult täidetud. Ühendkuningriigi puhul ei ole kõnealune topelttingimus täidetud. Seetõttu ei arvestata käesolevas otsuses muude asjakohaste teguritega.ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Üldhinnangust selgub, et Ühendkuningriigis on ülemäärane eelarvepuudujääk.Artikkel 2Käesolev otsus on adresseeritud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile.Brüssel, [..]Nõukogu nimeleesistuja[…][1] EÜT L 209, 2.8.1997. Määrust on muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1056/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 5).[2] http://europa.eu.int/eur-lex/en/treaties/selected/livre340.html[3] Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse teatis augustis 2005, puudujääk 3,3% SKTst korrigeeriti allapoole. Eurostat kinnitas Ühendkuningriigi augusti andmed 26. septembril 2005.[4] Vt: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/edp/edprep2004_uk.pdf[5] Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust kohaldatakse Ühendkuningriigi suhtes riigi majandusaasta põhjal. Käesolevas dokumendis kasutatud tegelike Ühendkuningriigi valitsemissektori bilansi andmete puhul kohaldatakse Eurostati 14. juuli 2000. aasta otsust UMTS tulude jaotamise kohta. Ühendkuningriik ei ole tavaliselt kõnealust otsust kohaldanud oma riiklike valitsemissektori finantsnäitajate avaldamisel, mistõttu on võetud netolaenude saldo Eurostati andmetel umbes 0,1 protsendipunkti SKTst aastas väiksem kui Ühendkuningriigi rahvamajanduse arvepidamise kohaselt alates vastavalt aastatest 2001 ja 2001/2002.[6] Vaatamata sellele on pärast augusti teatise avaldamist eelarvepuudujääki korrigeeritud ülespoole. 2005. aasta detsembri eelarve ettevalmistusaruandes avaldatuga kooskõlas olev eelarvepuudujääk on 3,3% SKTst.[7] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/edp/com_rep_uk.pdf[8] http://europa.eu.int/eur-lex/en/treaties/selected/livre340.html[9] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1056/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 5).[10] EÜT L 332, 31.12.1993, lk 7. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 475/2000 (EÜT L 58, 3.3.2000, lk 1) ja komisjoni määrusega (EÜ) nr 351/2002 (EÜT L 55, 26.2.2002, lk 23).[11] Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse teatis augustis 2005, puudujääk 3,3% SKTst korrigeeriti allapoole. Eurostat kinnitas Ühendkuningriigi augusti andmed 26. septembril 2005.[12] Vt: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/edp/edprep2004_uk.pdf--------------------------------------------------