title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 26. september 2019, teabe kogumise ja edastamise kohta makrotasandi usaldatavusnõuete eesmärgil muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide kohta (ESRN/2019/18)2019/C 412/01

text:
               9.12.2019

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 412/1

      EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
      26. september 2019,
      teabe kogumise ja edastamise kohta makrotasandi usaldatavusnõuete eesmärgil muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide kohta
      (ESRN/2019/18)
      (2019/C 412/01)
      EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1092/2010, 24. november 2010, finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta,  (1) eelkõige selle artikli 3 lõike 2 punkte b, d ja f ning artikleid 16 kuni 18,
      võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu otsust ESRN/2011/1, 20. jaanuar 2011, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord,  (2) eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Makrotasandi usaldatavuspoliitika lõppeesmärk on kaasa aidata finantssüsteemi kui terviku stabiilsusele, sh selle vastupanuvõime tugevdamise ja süsteemsete riskide kuhjumise vähendamise kaudu.

                  (2)

                  Määrus (EL) nr 1092/2010 võtab arvesse, et võimalike süsteemsete riskide jälgimine ja hindamine peaks põhinema asjakohastel laiapõhjalistel makromajanduslikel ja mikrofinantsandmetel ja -näitajatel ning võimaldama Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) juurdepääsu kogu teabele, mis on vajalik tema makrotasandi järelevaatamise ülesannete täitmiseks, võttes samas arvesse selle teabe konfidentsiaalsuse hoidmise vajadust.

                  (3)

                  Oma ülesannete täitmiseks vajalikele andmekogumitele ja näitajatele peaksid juurdepääsu omama ka muud ametiasutused, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või aktiveerimine, sh ametiasutused, kes teostavad makrotasandi poliitikaotsuste jaoks vajalikku analüüsi. Teave, mis on asjaomastele asutustele kättesaadav nende territooriumil asuvate filiaalide kohta, on riigiti erinev nii ulatuse kui ka sageduse osas.

                  (4)

                  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituse ESRN/2011/3 (3) kohaselt peavad liikmesriigid muu hulgas tagama, et makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutustel oleks õigus taotleda ja saada õigeaegselt kogu riigisisest teavet ja andmeid, mis on nende ülesannete teostamiseks asjakohased, sh teave mikrotasandi usaldatavusjärelevalve asutustelt ja väärtpaberiturgude järelevalve asutustelt, mis hõlmab põhjendatud taotluse korral ka ettevõttepõhist teavet, kui on tagatud selle piisav konfidentsiaalsus. Samas ei saanud see soovitus ette näha erinevaid institutsionaalseid korraldusi, mis on seotud liikmesriikides alates 2011. aastast rakendatud makrotasandi usaldatavuspoliitika kujundamise ja teostamisega. Seetõttu ei käsitlenud see teatavaid institutsionaalseid korraldusi, mis võivad olla vajalikud makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutustele juurdepääsu andmiseks teabele, mida peetakse vajalikuks nende ülesannete täitmiseks, kuid mis praegu puuduvad.

                  (5)

                  Praegu moodustab piiriüleste teenuste osutamine muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide poolt finantssüsteemi olulise osas mitmes liikmesriigis. Teatavad filiaalid nendes liikmesriikides: a) on määratletud pädevaste asutuste poolt kui olulised kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (4) artikliga 51, b) vastavad muude süsteemselt oluliste ettevõtjate kriteeriumidele kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikliga 131, c) täidavad kriitilisi funktsioone Euroopa finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku alusel, või d) tegutsevad olulise turuosaga finantsstabiilsusega seotud valdkondades (ühise nimetusega „finantsstabiilsuse seisukohalt olulised filiaalid“). Liidu õigus ei sätesta finantsstabiilsuse seisukohalt oluliste filiaalide harmoneeritud mõistet. Eeldatakse nende filiaalide kaudu osutatavate finantsteenuste kasvu tulevikus seoses Euroopa Liidu finantslõimumise jätkumisega. Igal ametiasutusel, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või aktiveerimine või muud finantsstabiilsusega seotud ülesanded, peab olema võimalus saada teatavat põhiteavet tema jurisdiktsioonis tegutsevate filiaalide kohta, kelle emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse peakontor on muus liikmesriigis. See on vajalik, et ametiasutus saaks hinnata vähemalt seda, kas need filiaalid on finantsstabiilsuse seisukohalt olulised liikmesriigis, kus nad tegutsevad. Kui ametiasutus leiab, et see asjaolu esineb, peab tal olema võimalus saada täpsemat teavet nende filiaalide tegevuse kohta.

                  (6)

                  Krediidiasutuste filiaalid, mille peakontor asub muus liikmesriigis või kolmandas riigis, võivad olla suuruselt ja tähtsuselt erinevad. Kui neid filiaale loetakse finantsstabiilsuse seisukohalt olulised riigis, kus nad tegutsevad, tuleb intensiivistada vastavate asukoha ja päritolu liikmesriikide ametiasutuste vahelist koostööd. Nendel juhtudel on vajalik teatava teabe edastamine emaettevõtja ja kontserni kohta, mille osaks need filiaalid on, et hinnata nende filiaalide võimalikku võimendavat mõju, mis võib esineda ülemäärase krediidikasvu või kriisi olukordades. Samuti on vajalik emaettevõtjate ja kontsernide osas edastada teavet omavahendite ja võimenduse (sh asjaomaste puhvrinõuete), rahastamis- ja likviidsusriski, äristrateegia ja teatavate finantsseisundi taastamise kavade kohta, et tagatud oleks makrotasandi usaldatavuspoliitika tulemuslikkus nende filiaalide asukoha liikmesriikides.

                  (7)

                  Seetõttu peetakse vajalikuks soovituses C osutatud teabekogumi edastamist, kuna see võimaldab oma pädevust teostada ametiasutustel, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või aktiveerimine. Vastav teave tuleb neile ametiasutustele edastada nende põhjendatud taotluse korral teadmisvajaduse alusel ning kehtiva liidu ja riigisisese õiguse piirides. Kui neil ametiasutustel esineb vajadus saada oma ülesannete täitmiseks ja süsteemsete riskide jälgimiseks või hindamiseks või uute poliitikameetmete väljatöötamiseks lisateavet, tuleb see lisateave neile põhjendatud taotluse korral esitada.

                  (8)

                  Direktiiv 2013/36/EL, eelkõige selle artikkel 56, ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 575/2013 (5) ei välista ega piira teabevahetust pädevate asutuste ja asutuste vahel, kelle kohustuseks on liikmesriigi finantsstabiilsusesäilitamine, järelevalveülesannete täitmisel. Kuigi liidu õigus sätestab teabevahetuse raamistiku asjaomaste asutuste vahel mikrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil, puudub selline raamistik teabevahetuse jaoks makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil.

                  (9)

                  Keskpangad koguvad teavet muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide kohta. Euroopa Keskpankade Süsteemi keskpangad peaksid seda teavet asjaomastele ametiasutustele nende taotluse korral edastama teadmisvajaduse korral, kuna seda saab pidada nende ülesannete täitmise tulemuslikuks lihtsustamiseks.

                  (10)

                  Toimiv korraldus, mis reguleeriks teabevahetust muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide kohta, aitaks ametiasutustel, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või aktiveerimine, täita oma ülesandeid. Vastastikuse mõistmise memorandumite kasutamine tooks kaasa standardimise ja prognoositavuse ning sätestaks ühise aluse oma ülesannete täitmiseks vajaliku teabe piiritlemisel; samuti võib vastastikuse mõistmise memorandumeid pidada tulemuslikuks ja tõhusaks vahendiks teabevahetuse keskkonna loomiseks asjaomaste ametiasutuste vahel makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil. Selles osas võiks asjaomaste ametiasutuste vahelise tiheda koostööraamistiku eeskujuks olla Põhja- ja Baltimaade makrofinantsjärelevalve koostöökogu (6) ja äsjane koostöökokkulepe piiriülese finantsstabiilsuse tagamise kohta Põhja- ja Baltimaades (7).

                  (11)

                  Subsidiaarsuspõhimõtte kohaselt peaks liikmesriik valima asjaomase ametiasutuse, kes kogub teavet finantsstabiilsuse või makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil.

                  (12)

                  Direktiivi 2013/36/EL artikli 40 kohaselt võivad asukoha liikmesriigi pädevad asutused nõuda krediidiasutustelt, kellel on tema territooriumil filiaale, perioodilist aruandlust nende tegevuse kohta asukoha liikmesriigis. Aruandlust võib nõuda järgmistel eesmärkidel: i) teabe ja statistika eesmärgil, ii) filiaali olulisuse määramiseks või iii) järelevalve eesmärgil, mis on asukoha pädeva asutuse kohustuseks direktiivi 2013/36/EL kohaselt. Ei ole selge, kas selle artikli alusel kogutud teavet võib kasutada ka makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil, kuna see säte ei erista mikro- ja makrotasandi järelevalvet. Seetõttu peaks Euroopa Komisjon kaaluma läbivaatamisel määruse (EL) nr 575/2013 artikli 513 alusel, kas liidu õigust tuleks läbi vaadata ja selgitada, et ka filiaalidelt kogutud teavet võib kasutada makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil.

                  (13)

                  Kolmandas riigi asuvate peakontoritega krediidiasutuste filiaalide suhtes kohaldatakse ainult riigisisest õigust ja riigisisene õigus ei ole selles valdkonnas harmoneeritud liidu õigusega. Pärast äsjaseid muudatusi, mis tehti Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2019/878, (8) sätestab direktiivi 2013/36/EL artikkel 47, et filiaali tegevuse igakülgseks jälgimiseks vajaliku teabe miinimumkogumi koguvad riikide pädevad asutused kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuse filiaalidelt. See teave tuleb edastada ametiasutustele, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, kui see on võimalik ja asjakohane. Eespool osutatud läbivaatamisel määruse (EL) nr 575/2013 artikli 513 alusel, kui kaalutakse liidu õiguse läbivaatamise vajadust selleks, et selgitada kas filiaalide teavet võib koguda ka makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil, võiks komisjon kaaluda ka sel eesmärgil teabe kogumise teostatavust kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalidelt.

                  (14)

                  Nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 (9) (edaspidi „SSMi määrus“) kohaselt on EKP pädev asutus oluliste krediidiasutuste osas ühtse järelevalvemehhanismi (SSM) raames. Seega on EKP kohustuseks järelevalve oluliste krediidiasutuste üle ja ta teeb tihedat koostööd riikide pädevate asutustega, et teostada oma ülesandeid ühiste järelevalverühmade kaudu, kuhu kuuluvad EKP ja asjaomaste riikide pädevate asutuste töötajad. See võimaldab järelevalve alla kuuluvate krediidiasutustega seotud teabe sujuvat ja kohest edastamist. Ametiasutused, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, võivad taotleda ja saada EKP-lt teavet, mis on saadud järelevalve teostamisel kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide üle.

                  (15)

                  SSMi määruse artikli 5 lõike 2 kohaselt on EKP kohustuseks hinnata riikide ametiasutuste poolt vastu võetud makrotasandi usaldatavusjärelevalve meetmeid ja vajadusel kohaldada kapitalipuhvrite rangemaid nõudeid või rangemaid meetmeid. Selles osas hõlmab EKP ülesannete teostamiseks vajalik teave teabe muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide kohta.

                  (16)

                  Pädevad asutused SSMis mitteosalevates liikmesriikides võivad koostööd teha ja järelevalve alla kuuluvate krediidiasutuste kohta teavet vahetada direktiivi 2013/36/EL artiklite 51 ja 116 alusel asutatud järelevalvekolleegiumides, mis on moodustatud krediidiasutuste piiriülese tegevusega seotud järelevalveülesannete koordineerimiseks.

                  (17)

                  See piiriülene teabevahetuse mehhanism keskendub mikrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärkidele. Seetõttu ei sätesta direktiivi 2013/36/EL artiklid 51 ja 116 ning komisjoni delegeeritud määrus (EL) 2016/98 (10) (mis sätestavad järelevalvekolleegiumide töö üldtingimused) konkreetselt ametiasutuste, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, osalemist asjaomastes järelevalvekolleegiumides. Siiski võib päritolu liikmesriigi asjaomane pädev asutus põhimõtteliselt kutsuda muid üksusi järelevalvekolleegiumides osalema, kui muud kolleegiumi liikmed sellega nõus on. Teatav teave filiaali omava krediidiasutuse kohta, mida järelevalvekolleegiumides edastatakse, võib olla asjakohane makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil. Selles osas soovitatakse pädevatel asutustel kutsuda asjaomaseid ametiasutusi, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, osalema teatavate, järelevalvekolleegiumi poolt arutatavate makrotasandi usaldatavusjärelevalve küsimuste arutamisel. Nende asjaomaste ametiasutuste selge kaasamine järelevalvekolleegiumides võimalike vaatlejatena komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2016/98 alusel võiks suurendada selle ülesande asjakohasust. Järelevalvekolleegiumide arutelusid rikastaks ka makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuste esindajate kutsumine järelevalvekolleegiumide koosolekutele, et teavitada liikmeid makrotasandi usaldatavusriskidest või seadusuuendustest makrotasandi usaldatavusjärelevalve valdkonnas.

                  (18)

                  Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) peaks koostöös ESRNiga koostama suunised ja jälgima teabevahetust, et tagada ühetaoline, tõhus ja tulemuslik lähenemine käesoleva soovituse eesmärgil edastatava teabe osas. EBA peaks koostama raamistiku koostöökokkulepeteks asjaomaste huvirühmadega, et saavutada asjaomastelt huvirühmadelt saadava teabe osas teatav ühetaolisus.

                  (19)

                  Käesolev soovitus ei mõjuta keskpankade rahapoliitika pädevust liidus.

                  (20)

                  ESRNi soovitused avaldatakse pärast adressaatide teavitamist ning pärast seda, kui haldusnõukogu on teavitanud Euroopa Liidu Nõukogu oma kavatsusest seda teha ja andnud nõukogule võimaluse vastata,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      1. JAGU

         SOOVITUSED

         Soovitus A – koostöö ja teabevahetus teadmisvajaduse alusel

      Soovitatakse, et asjaomased ametiasutused:

                  1)

                  edastavad teavet muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide kohta asukoha liikmesriigis, et tõhusalt ja tulemuslikult täita oma ülesandeid seoses makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmise ja/või käivitamisega või et täita muid finantsstabiilsuse ülesandeid. Teabevahetus peab toimuma, kui asukoha liikmesriigi pädev asutus, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, esitab põhjendatud taotluse teabe saamiseks selle filiaali kohta, võttes arvesse EBA suuniseid kooskõlas soovitusega C1. Edastatav teave peab olema proportsionaalne selle filiaali osatähtsuse suhtes asukoha liikmesriigi finantsstabiilsuses;

                  2)

                  sätestavad koostöökokkuleppe või muus vormis vabatahtliku koostöö ja teabevahetuse korra oma vahel või kolmanda riigi asjaomase asutusega, et käsitleda muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaale, kui kõik teabevahetuse lihtsustamises osalevad osapooled peavad seda vajalikuks ja kohaseks.

         Soovitus B – liidu õigusraamistiku muutmine

      Soovitatakse, et asjaomased ametiasutused:

                  1)

                  hindavad, kas liidu õigusaktides esineb takistusi, mistõttu makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmise ja/või käivitamise või muude finantsstabiilsuse ülesannete eest vastutavad ametiasutused ei saa oma ülesannete täitmiseks vajalikku teavet filiaalide kohta;

                  2)

                  teevad ettepaneku liidu õigusaktide muutmiseks, et need takistused kõrvaldada, kui Euroopa Komisjon teeb sellest hindamisest järelduse, et takistused esinevad.

         Soovitus C – teabevahetuse suunised ja selle jälgimine

      Soovitatakse, et EBA:

                  1)

                  võtab kooskõlas soovitusega A vastu suunised asjaomaste asutuste vaheliseks teabevahetuseks muus liikmesriigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide osas, mis peaksid sätestama, et teavet tuleb edastada vähemalt teadmisvajaduse ulatuses ja kehtiva liidu ja riigisiseste õigusaktide piires. Teabe loetelu peaks sisaldama vähemalt järgmiste liikide teabekirjeid:

                              filiaali tasandil:

                                          a)

                                          vara ja riskipositsioonid koos alajaotustega;

                                          b)

                                          vara koos alajaotustega laenuvõtjapõhiste meetmete kohta;

                                          c)

                                          kohustused koos alajaotustega;

                                          d)

                                          finantssektorisisesed riskipositsioonid;

                                          e)

                                          teave, mis on vajalik muude süsteemselt oluliste ettevõtjate tuvastamiseks;

                              kontserni emaettevõtja/emaettevõtja tasandil;

                                          f)

                                          omavahendid ja finantsvõimendus;

                                          g)

                                          rahastamine ja likviidsus;

                                          h)

                                          asjakohane teave filiaalide kohta, näiteks äristrateegia ja krediidiasutuste finantsseisundi taastamise kavade teatavad elemendid ning asjakohased järelevalvehinnangud;

                  2)

                  jälgib regulaarselt koostöös ESRNiga asjaomaste ametiasutuste vahelist teabevahetust muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuste filiaalide osas.

            2. JAGU

         RAKENDAMINE

      1.   Mõisted

      Käesolevas soovituses kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:

                  a)

                  „filiaal“ (branch) - krediidiasutuse iseseisva juriidilise üksuse äritegevuse asukoht, mis otseselt teostab kõiki või osa krediidiasutuse äritegevusele omaseid tehinguid;

                  b)

                  „krediidiasutus“ (credit institution) – krediidiasutus määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud tähenduses;

                  c)

                  „finantsstabiilsuse seisukohalt oluline filiaal“ (branch relevant for financial stability) – muus liikmesriigis või kolmandas riigis asuva peakontoriga krediidiasutuse filiaal, mis vastab mõnele järgmisele kriteeriumile:

                              i)

                              asukoha liikmesriigi pädev asutus on otsustanud, et filiaal määratletakse kui oluline direktiivi 2013/36/EL artikli 51 alusel;

                              ii)

                              asukoha liikmesriigi pädev asutus on otsustanud, et filiaal vastab muude süsteemselt oluliste ettevõtjate kindlakstegemise kriteeriumidele, mis on sätestatud direktiivi 2013/36/EL artikli 131 lõikes 3, kooskõlas Euroopa Pangandusjärelevalve suunistega EBA/GL/2014/10 (11);

                              iii)

                              asukoha liikmesriigi kriisilahendusasutus on otsustanud, et filiaal täidab asukoha liikmesriigis kriitilisi funktsioone Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL (12) artikli 2 lõike 1 punkti 35 tähenduses;

                              iv)

                              filiaali turuosa ületab 2 % ühest riskipositsioonide liigist, mis on osutatud direktiivi 2013/36/EL (13) artikli 133 lõike 5 punktides a ja b.

                  d)

                  „asukoha liikmesriik“ (host Member State) – vastuvõttev liikmesriik määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 44 määratletud tähenduses;

                  e)

                  „päritolu liikmesriik“ (home Member State) – päritoluliikmesriik määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 43 määratletud tähenduses;

                  f)

                  „pädev asutus“ (competent authority) – avaliku sektori asutus või organ (kes peab riigi õiguse kohaselt teostama järelevalvet krediidiasutuste üle, kuna ta on osa asjaomases liikmesriigis kehtivast järelevalvesüsteemist, riigisisese õiguse alusel) ja EKP (määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 9 lõike 1 alusel);

                  g)

                  „koostöökokkulepe“ (memorandum of understanding) – vabatahtlik kord, mis sätestab koostööd kavandavate asjaomaste ametiasutuste omavahelise koostöö viisi ja täpsustab edastatavad andmed ja teabe kooskõlas kehtivate õigusaktidega.

                  h)

                  „asjaomane asutus“ (relevant authority) –

                              1)

                              järgmised ametiasutused, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, näiteks seoses põhjendava analüüsiga (mitteammendav loetelu):

                                          i)

                                          määratud asutus direktiivi 2013/36/EL VII jaotise 4. peatüki või määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 1 kohaselt;

                                          ii)

                                          EKP määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 9 lõike 1 alusel;

                                          iii)

                                          makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutus, mille eesmärgid, korraldus, ülesanded, volitused, instrumendid, aruandlusnõuded ja muud kirjeldused on sätestatud soovituses ESRN/2011/3;

                              2)

                              pädev asutus.

            2.   Rakendamise kriteeriumid

                  1)

                  Käesoleva soovituse rakendamisel kohaldatakse järgmisi kriteeriume:

                              a)

                              kohast tähelepanu tuleb pöörata teadmisvajaduse ja proportsionaalsuse põhimõttele, võttes arvesse iga soovituse eesmärki ja sisu;

                              b)

                              lisas sätestatud konkreetsed vastavuskriteeriumid peaksid olema täidetud iga soovituse osas.

                  2)

                  Adressaadid peavad ESRNile ja nõukogule esitama aruande käesolevast soovitusest tulenevate meetmete võtmise kohta või esitama piisavad põhjendused nende võtmatajätmise kohta. Aruanne peab käsitlema vähemalt järgmist:

                              a)

                              teave võetud meetmete sisu ja tähtaegade kohta;

                              b)

                              hinnang võetud meetmete toime kohta käesoleva soovituse eesmärke silmas pidades;

                              c)

                              üksikasjalik põhjendus tegevusetuse või käesolevast soovitusest kõrvalekaldumise kohta, sh mistahes viivituse kohta.

            3.   Edasine ajakava

      Adressaadid peavad ESRNile ja nõukogule esitama aruande käesolevast soovitusest tulenevate meetmete võtmise kohta või piisavad põhjendused nende võtmatajätmise kohta kooskõlas järgmiste tähtaegadega:
      1)   Soovitus A

                  a)

                  asjaomased asutused peavad ESRNile ja nõukogule esitama soovituse A rakendamise vahearuande 31. detsembriks 2020;

                  b)

                  asjaomased asutused peavad ESRNile ja nõukogule esitama soovituse A rakendamise lõpparuande 31. detsembriks 2024, võttes arvesse võimalikke riigisiseste ja ELi õigusaktide ning EBA suuniste muudatusi.

            2)   Soovitus B

      Komisjon peab ESRNile ja nõukogule esitama soovituse B rakendamise aruande 31. detsembriks 2022.
      3)   Soovitus C

      EBA peab ESRNile ja nõukogule esitama soovituse C rakendamise aruande 31. detsembriks 2023.
      4.   Jälgimine ja hindamine

                  1)

                  ESRNi sekretariaat:

                              a)

                              abistab adressaate, tagab aruandluse kooskõlastamise ja asjakohaste vormide koostamise ning täpsustab vajadusel meetmete võtmise korda ja tähtaegu;

                              b)

                              kontrollib soovituse järgimist adressaatide poolt, abistab neid vajaduse korral ning esitab haldusnõukogule juhtkomitee kaudu meetmete aruande.

                  2)

                  Haldusnõukogu hindab adressaatide meetmeid ja põhjendusi ning võib asjakohastel juhtudel otsustada, et käesolevat soovitust ei ole järgitud ning et adressaadi põhjendused tegevusetuse kohta ei ole piisavad.

         Frankfurt Maini ääres, 26. september 2019

               ESRNi sekretariaadi juhataja, ESRNi haldusnõukogu nimel

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

         (2)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

         (3)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 22. detsembri 2011. aasta soovitus ESRN/2011/3 riigi ametiasutuste makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevuse kohta (ELT C 41, 14.2.2012, lk 1).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

         (6)  Nordic-Baltic Macroprudential Forum (NBMF) on keskpankade presidentide ja järelevalveasutuste juhtide vaheline piirkondlik koostöökogu. NBMF arutab sageli finantsstabiilsuse riske Põhja- ja Baltimaade piirkonnas ja konkreetsetes riikides, samuti makrotasandi usaldatavusjärelevalve meetmeid ja nende mitmepoolset ülevõtmist nende riskide käsitlemiseks ja piirkondliku koordineerimise tõhustamiseks.

         (7)  Koostöökokkulepe piiriülese finantsstabiilsuse tagamise kohta Eesti, Islandi, Läti, Leedu, Norra, Soome, Rootsi ja Taani pädevate ministeeriumide, keskpankade, finantsjärelevalveasutuste ja kriisilahendusasutuste vahel, 31. jaanuar 2018.

         (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/878, millega muudetakse direktiivi 2013/36/EL seoses vabastatud üksuste, finantsvaldusettevõtjate, segafinantsvaldusettevõtjate, tasustamise, järelevalvemeetmete ja -volituste ning kapitali säilitamise meetmetega (ELT L 150, 7.6.2019, lk 253).

         (9)  Nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrus (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (ELT L 287, 29.10.2013, lk 63).

         (10)  Komisjoni delegeeritud 16. oktoobri 2015. aasta määrus (EL) 2016/98, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, millega määratakse kindlaks järelevalvekolleegiumide toimimise üldtingimused (ELT L 21, 28.1.2016, lk 2).

         (11)  Euroopa Pangandusjärelevalve 16. detsembri 2014. aasta suunised direktiivi 2013/36/EL (kapitalinõuete direktiiv) artikli 131 lõike 3 kohaldamistingimuste määramise kriteeriumide kohta seoses muude süsteemselt oluliste ettevõtjate hindamisega (EBA/GL/2014/10).

         (12)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (ELT L 173, 12.6.2014, lk 190).

         (13)  Vastavalt muutmisdirektiivile (EL) 2019/878.

         Lisa
         SOOVITUSTE VASTAVUSKRITEERIUMID

            Soovitus A – koostöö ja teabevahetus teadmisvajaduse alusel

         Soovituse A puhul on määratletud järgmised vastavuskriteeriumid.

            Soovitus A1 – teabevahetuse tulemuslikkus, tõhusus ja proportsionaalsus

                     1.

                     Kui ametiasutus, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, esitab põhjendatud taotluse, peab asjaomane asutus koguma ja edastama vähemalt järgmised asjakohased teabeliigid: kõikide filiaalide osas teabe soovituse C1 punktides a kuni e ja finantsstabiilsuse seisukohalt oluliste filiaalide osas teabe soovituse C1 punktides f kuni h.

                     2.

                     Asjaomased asutused peavad teavitama ESRNi ja EBA igast probleemist, mis teabevahetuses ette tuleb.

                     3.

                     Kui ametiasutus, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, esitab põhjendatud taotluse, peavad asjaomased asutused pärast EBA poolt soovitust C1 käsitlevate suuniste avaldamist edastama vähemalt nendes suunistes osutatud teabe.

                     4.

                     Teabe edastamisel tuleb juhinduda järgmistest põhimõtetest:

                                 a)

                                 teabevahetus toimub asukoha liikmesriigi ametiasutuse, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, põhjendatud taotluse alusel ning taotletud teave peab olema vajalik nende ülesannete täitmiseks, võttes arvesse teadmisvajaduse põhimõtet;

                                 b)

                                 edastatav teave peab olema proportsionaalne selle filiaali osatähtsuse suhtes teavet taotleva liikmesriigi finantsstabiilsuses;

                                 c)

                                 ametiasutused, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, peavad enne muudest asjaomastelt asutustelt teabe nõudmist arvesse võtma kättesaadavat teavet;

                                 d)

                                 asjaomased asutused peavad esitama taotletud teabe ilma ebakohase viivituseta;

                                 e)

                                 asjaomased asutused peaksid kehtiva õigusraamistiku piirides kasutama oma teabe kogumise pädevust, kui teave ei ole asjaomastelt asutustelt koheselt kättesaadav;

                                 f)

                                 asjaomased asutused peaksid võimaluse korral kasutama olemasolevaid vorme;

                                 g)

                                 asjaomased asutused peaksid teavet edastama kasutajasõbralikus vormis, mis võimaldab andmete edasist töötlemist;

                                 h)

                                 asjaomased asutused peaksid kehtestama korra vajaduse korral konfidentsiaalse teabe edastamiseks;

                                 i)

                                 vastuvõttev ametiasutus peaks tagama teabe konfidentsiaalsuse vähemalt samal tasandil, mida kohaldab teavet edastav ametiasutus.

                     5.

                     Piisavalt põhjendatuks loetakse ametiasutuse, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, tegevusetus liikmesriikides, kus ei ole tõendeid selles liikmesriigi finantsstabiilsuse seisukohalt oluliste filiaalide olemasolu kohta või kui ametiasutused on avaldanud, et nende kasutuses on kogu teave, mis on vajalik nende ülesannete täitmiseks. Piisavalt põhjendatuks loetakse asjaomaste asutuste tegevusetus, kui asjaomase asukoha liikmesriigi ametiasutus, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, ei ole esitanud põhjendatud taotlust teabe saamiseks.

            Soovitus A2 – koostöövormid ja teabevahetus

                     1.

                     Asjaomased asutused peaksid tagama, et kõik vabatahtlikud korraldused, näiteks koostöökokkulepped, sätestavad muu hulgas teabevahetuse üldpõhimõtte kooskõlas asjaomaste asutuste vahelise koostöö põhimõtetega ja teabevahetuse taotluse standarditega kooskõlas soovitusega A1.

                     2.

                     Kui asjaomased asutused esitavad tõendid vabatahtlike korralduste kohta või avaldavad, et neil on pädevus edastada teavet soovituse A1 kohaselt ilma erikorraldusteta, on asjaomased asutused soovitust A2 järginud.

                     3.

                     Piisavalt põhjendatuks loetakse asjaomaste asutuste tegevusetus, kui esinevad tõendid, et nende liikmesriigis ei ole finantsstabiilsuse seisukohalt olulisi filiaale või kui ametiasutused, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, avaldavad, et nende kasutuses on kogu teave, mis on vajalik nende ülesannete täitmiseks, või kui põhjendatud taotlusi teabe saamiseks ei ole esitatud.

            Soovitus B – liidu õigusraamistiku muutmine

         Soovituse B osas määratletakse järgmised vastavuskriteeriumid.
         Euroopa Komisjon peab hindama, kas liidu õigusakte tuleks muuta, et ametiasutustel, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, oleks oma ülesannete täitmiseks vajalik teave, mis võimaldaks vähemalt järgmist:

                     1)

                     regulaarselt saab koguda teavet soovituses C1 osutatud ja EBA poolt sätestatud kategooriates, kui ametiasutus, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, esitab põhjendatud taotluse;

                     2)

                     koguda saab lisateavet, kui ametiasutus, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, esitab ühekordse taotluse;

                     3)

                     koguda ja/või edastada saab teavet kooskõlas soovitusega A ning võimaluse korral asjaomastele asutustele mitte kättesaadavat teavet, eelkõige seoses direktiivi 2013/36/EL artiklitega 40, 47 ja 56 ning direktiivi 2014/59/EL artikliga 84, eelkõige teavet finantsseisundi taastamise kavade teatavate osade kohta (1);

                     4)

                     olulise filiaali mõiste direktiivi 2013/36/EL artikli 51 eesmärgil vastab kohaselt asukoha liikmesriigi finantsstabiilsuse kaalutlustele;

                     5)

                     ametiasutused, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded, saavad osaleda järelevalvekolleegiumides vaatlejatena seoses direktiivi 2013/36/EL artiklitega 51 ja 116.

               Euroopa Komisjon võiks kaaluda ka EBA poolt soovituse C1 alusel koostatud teabe loetelu lisamist komisjoni delegeeritud määrusesse (EL) 2016/98, komisjoni rakendusmäärusesse (EL) 2016/99 (2) ja komisjoni rakendusmäärusesse (EL) nr 680/2014 (3), mis tagaks, et pädevatel asutustel on juurdepääs samale teabekogumile kui ametiasutustel, kelle kohustuseks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vastuvõtmine ja/või käivitamine või muud finantsstabiilsuse ülesanded.

            Soovitus C – teabevahetuse suunised ja jälgimine

         Soovituse C osas määratletakse järgmised vastavuskriteeriumid.

            Soovitus C1 – teabevahetuse suunised

         EBA poolt koostatavad teabevahetuse suunised peaksid muu hulgas hõlmama järgmist:

                     a)

                     koostöökokkuleppe vorm, mida teabevahetuses osalevad pooled saaksid kasutada ja kohandada vastavalt poolte vajadustele;

                     b)

                     teabevahetuse tulemuslikkuse ja tõhususe täiendavad põhimõtted;

                     c)

                     teabe edastamise vormid ja teabevahetuse vormid;

                     d)

                     soovituses C1 osutatud teabe miinimumkogumi täpsustamine, sh põhjendatud taotluse korral edastamisele kuuluva teabe loetelu filiaalide osas ja edastamisele kuuluva teabe loetelu finantsstabiilsuse seisukohalt oluliste filiaalide osas.

            Soovitus C2 – teabevahetuse tulemuslikkuse ja tõhususe jälgimine

                     1.

                     EBA peaks jälgima asjaomaste asutuste vahelise teabevahetuse tulemuslikkust ja tõhusust koostöös ESRNiga nende asutuste poolt esitatud teabe põhjal.

                     2.

                     EBA peaks vähemalt kord aastas esitama ESRNile aruande asjaomaste asutuste vahelise teabevahetuse tulemuslikkuse ja tõhususe kohta, võttes arvesse teavet, mis on saadud asjaomastelt asutustelt soovituse A2 osas asjakohase vastavuskriteeriumi 2 järgimise tulemusel, ja ESRNilt saadud teavet; see peaks hõlmama teabetaotluste arvu ja vastamiseks kulunud aja ning teabe sõlmitud koostöökokkulepete kohta.

            (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (ELT L 173, 12.6.2014, lk 190).

            (2)  Komisjoni 16. oktoobri 2015. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/99, millega kehtestatakse rakenduslikud tehnilised standardid seoses järelevalvekolleegiumide tegevuse üldtingimuste kindlaksmääramisega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2013/36/EL (ELT L 21, 28.1.2016, lk 21).

            (3)  Komisjoni 16. aprilli 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 680/2014, millega sätestatakse rakenduslikud tehnilised standardid seoses krediidiasutuste ja investeerimisühingute järelevalvelise aruandlusega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 575/2013 (ELT L 191, 28.6.2014, lk 1).


title: Komisjoni soovitus (EL) 2020/403, 13. märts 2020, vastavushindamise ja turujärelevalve menetluste kohta haiguse COVID-19 ohu kontekstis

text:
               16.3.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               LI 79/1

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2020/403,
      13. märts 2020,
      vastavushindamise ja turujärelevalve menetluste kohta haiguse COVID-19 ohu kontekstis
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Seoses COVID-19 praeguse üleilmse puhanguga ja viiruse kiire levikuga ELi eri piirkondades on järsult suurenenud nõudlus selliste isikukaitsevahendite järele nagu näomaskid, kindad, kaitsekombinesoonid ja kaitseprillid ning selliste meditsiiniseadmete järele nagu kirurgilised maskid, läbivaatuskindad ja mõned kitlid. Eelkõige on teatavat liiki isikukaitsevahendite, näiteks ühekordselt kasutatavate näomaskide tarne ahel tugeva surve all, kuna nõudlus suureneb hüppeliselt nii olemasolevate kui ka uute kanalite kaudu. Lisaks on selliste toodete üleilmses tarneahelas olnud märkimisväärseid häireid, mis on põhjustanud tagasilööke ka ELi turul.

                  (2)

                  ELi kodanike tervist ja ohutust tähtsaimaks prioriteediks seades on äärmiselt oluline tagada, et kõige asjakohasemad isikukaitsevahendid ja nõuetekohase kaitse tagavad meditsiiniseadmed tehakse kiiresti kättesaadavaks neile, kes neid kõige rohkem vajavad.

                  (3)

                  Kõik ELi ettevõtjad töötavad väsimatult selle nimel, et suurendada oma tootmis- ja tarnevõimsust. Mitmesuguste segavate tegurite mõju leevendamiseks kujundavad ettevõtjad oma tarneahelad ümber ning käivitavad uusi tootmisliine ja/või mitmekesistavad oma tarnijabaasi. Tööstussektori sidusrühmade selliste jõupingutuste mõju ei ole täielik, kui turul ei suudeta pakkumist ilma põhjendamatu viivituseta suurendada.

                  (4)

                  Isikukaitsevahendite kavandamise, tootmise ja turulelaskmise nõuded on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määruses (EL) 2016/425, mis käsitleb isikukaitsevahendeid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 89/686/EMÜ (1).

                  (5)

                  Meditsiiniseadmete kavandamise, tootmise ja turulelaskmise nõuded on sätestatud nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivis 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta (2). Kõnealune direktiiv on alates 26. maist 2020 tunnistatud kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2017. aasta määrusega (EL) 2017/745, milles käsitletakse meditsiiniseadmeid, millega muudetakse direktiivi 2001/83/EÜ, määrust (EÜ) nr 178/2002 ja määrust (EÜ) nr 1223/2009 ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 90/385/EMÜ ja 93/42/EMÜ (3).

                  (6)

                  Ühekordsed ja korduvkasutatavad näomaskid, mis tagavad kaitse tahkete osakestega seotud ohtude eest, ning ühekordsed ja korduvkasutatavad kombinesoonid, kindad ja kaitseprillid, mida kasutatakse kaitseks kahjulike bioloogiliste mõjurite, näiteks viiruste eest, kuuluvad määruse (EL) 2016/425 kohaldamisalasse.

                  (7)

                  Kirurgilised maskid, läbivaatuskindad ja teatavat liiki kitlid kuuluvad direktiivi 93/42/EMÜ ja määruse (EL) 2017/745 kohaldamisalasse.

                  (8)

                  COVID-19ga seotud ohtu arvesse võttes on sellised isikukaitsevahendid ja meditsiiniseadmed hädavajalikud tervishoiutöötajatele, esmareageerijatele ja muudele töötajatele, kes on seotud viiruse ohjeldamise ja selle edasise leviku vältimisega.

                  (9)

                  Määrusega (EL) 2016/425 on igakülgselt ühtlustatud isikukaitsevahendite kavandamise, tootmise ja liidu turule laskmise eeskirjad ning kehtestatud hulk olulisi isikukaitsevahenditele seatud tervisekaitse- ja ohutusnõudeid vastavalt isikukaitsevahendite klassifikatsioonile ja sõltuvalt ohust, mille eest isikukaitsevahend peab kaitsma. Seega võivad määruse (EL) 2016/425 kohaselt toodetud isikukaitsevahendid siseturul vabalt liikuda ning liikmesriigid ei tohi kehtestada täiendavaid ega lahknevaid nõudeid selliste toodete tootmise ja turulelaskmise kohta.

                  (10)

                  Direktiiviga 93/42/EMÜ ja määrusega (EL) 2017/745 on igakülgselt ühtlustatud meditsiiniseadmete kavandamise, tootmise ja liidu turule laskmise eeskirjad ning kehtestatud hulk olulisi nõuded ning üldised ohutus- ja toimivusnõuded vastavalt meditsiiniseadmete klassifikatsioonile ja sõltuvalt seadmete sihtotstarbest tulenevatest erieeskirjadest. Seega võivad nõukogu direktiivi 93/42/EMÜ ja määruse (EL) 2017/745 kohaselt toodetud seadmed siseturul vabalt liikuda ning liikmesriigid ei tohi kehtestada täiendavaid ega lahknevaid nõudeid selliste toodete tootmise ja turulelaskmise kohta.

                  (11)

                  Isikukaitsevahendid, mis on ette nähtud kaitseks kahjulike bioloogiliste mõjurite, näiteks viiruste eest, on loetletud määruse (EL) 2016/425 I lisas III kategooria all, mis hõlmab üksnes ohtusid, millel võivad olla väga tõsised tagajärjed, nagu surm või pöördumatu tervisekahjustus.

                  (12)

                  Asjaomased mitteinvasiivsed meditsiiniseadmed kuuluvad I klassi, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse erieeskirju.

                  (13)

                  Kooskõlas määruse (EL) 2016/425 artikliga 8 teostavad tootjad isikukaitsevahendite turulelaskmiseks vajalikud vastavushindamismenetlused ning kui asjakohase menetlusega on tõendatud vastavus kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele, kannavad tootele CE-märgise.

                  (14)

                  Vastavalt direktiivi 93/42/EMÜ artiklile 11 ja määruse (EL) 2017/745 artiklile 52, kui viimati nimetatud sätet hakatakse kohaldama, teostavad tootjad meditsiiniseadmete turulelaskmiseks vajalikud vastavushindamismenetlused ning kui asjakohase menetlusega on tõendatud vastavus kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele, kannavad tootele CE-märgise. Liikmesriigid võivad nõuetekohaselt põhjendatud taotluse korral teha erandeid vastavushindamismenetlustest tervisekaitse huvides kasutatavate konkreetsete seadmete puhul, et lasta need asjaomase liikmesriigi territooriumil turule ja võtta seal kasutusele.

                  (15)

                  Määrus (EL) 2016/425 on tehnoloogianeutraalne ja selles ei ole sätestatud konkreetseid kohustuslikke isikukaitsevahendite kavandamise tehnilisi lahendusi. Selle asemel on määruse (EL) 2016/425 II lisas sätestatud olulised tervisekaitse- ja ohutusnõuded, millele isikukaitsevahendid peavad vastama, et neid oleks võimalik kogu ELi turule lasta ja et need saaksid seal vabalt liikuda.

                  (16)

                  Direktiiv 93/42/EMÜ ja määrus (EL) 2017/745 on tehnoloogianeutraalsed ning nendes ei ole sätestatud konkreetseid kohustuslikke meditsiiniseadmete kavandamise tehnilisi lahendusi. Selle asemel on direktiivi 93/42/EMÜ I lisas sätestatud olulised nõuded ning määruse (EL) 2017/745 I lisas üldised ohutus- ja toimivusnõuded, millele meditsiiniseadmed peavad vastama, et neid oleks võimalik kogu ELi turule lasta ja et need saaksid seal vabalt liikuda.

                  (17)

                  Määruse (EL) 2016/425 artikli 14 alusel võivad tootjad tugineda konkreetsetele tehnilistele lahendustele, mida on üksikasjalikult kirjeldatud harmoneeritud standardites või nende osades, mille viited on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas. Kõnealuse artikli kohaselt eeldatakse, et kui tootja otsustab sellise tehnilise lahenduse kasutusele võtta, vastab isikukaitsevahend kõnesoleva harmoneeritud standardi või selle osadega hõlmatud olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele. Harmoneeritud standardite järgimine ei ole siiski kohustuslik. Tootjad võivad valida muid tehnilisi lahendusi, tingimusel et kasutatav erilahendus tagab isikukaitsevahendi vastavuse kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele.

                  (18)

                  Direktiivi 93/42/EMÜ artikli 5 ja määruse (EL) 2017/745 artikli 8 alusel võivad tootjad tugineda konkreetsetele tehnilistele lahendustele, mida on üksikasjalikult kirjeldatud harmoneeritud standardites või nende osades, mille viited on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas. Kõnealuse artikli kohaselt eeldatakse, et kui tootja otsustab sellise tehnilise lahenduse kasutusele võtta, vastab meditsiiniseade kõnesoleva harmoneeritud standardi või selle osadega hõlmatud nõuetele. Harmoneeritud standardite järgimine ei ole siiski kohustuslik. Tootjad võivad valida muid tehnilisi lahendusi, tingimusel et kasutatav erilahendus tagab meditsiiniseadme vastavuse kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele.

                  (19)

                  Määruse (EL) 2016/425 artiklis 19 on sätestatud konkreetsed vastavushindamismenetlused, mida kohaldatakse isikukaitsevahendite eri kategooriate suhtes. Selle artikli kohaselt tuleks III kategooria isikukaitsevahendite (nagu kahjulike bioloogiliste mõjurite eest kaitsvad vahendid) suhtes kohaldada vastavushindamismenetluste erikombinatsiooni, mida on kirjeldatud vastavalt sama määruse V, VII ja VIII lisas. Igasse erinevasse kasutatavasse vastavushindamismenetlusse tuleb kohustuslikult kaasata kolmandast isikust vastavushindamisasutus.

                  (20)

                  Direktiivi 93/42/EMÜ artikliga 11 ja määruse (EL) 2017/745 artikliga 52, kui see muutub kohaldatavaks, on ette nähtud konkreetsed vastavushindamismenetlused, mida kohaldatakse meditsiiniseadmete eri klasside suhtes. Nende artiklite kohaselt tuleks I klassi kuuluvate meditsiiniseadmete puhul, välja arvatud tellimusseadmed ja uuringumeditsiiniseadmed, kohaldada EÜ vastavusdeklaratsiooniga seotud vastavushindamismenetlust ilma kolmandast isikust vastavushindamisasutuse kaasamata.

                  (21)

                  Teavitatud asutused on liikmesriikide määratud vastavushindamisasutused, kes on volitatud kolmanda isikuna täitma vastavushindamisülesandeid määruse (EL) 2016/425 alusel. Määruse (EL) 2016/425 artikli 26 lõike 4 ja V lisa punkti 7 alapunkti f kohaselt peavad teavitatud asutused hindama isikukaitsevahendi vastavust kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele. Teavitatud asutused peavad selle hindamise tegema mitte üksnes siis, kui tootja on kohaldanud harmoneeritud standardeid, vaid ka olukorras, kus tootja on kasutanud muid tehnilisi lahendusi. Vastavushindamissertifikaatide väljaandmisel peavad teavitatud asutused teatama väljaantud sertifikaatidest oma teavitavatele asutustele ning nõudmise korral teistele teavitatud asutustele, nagu on sätestatud määruse (EL) 2016/425 artiklis 34.

                  (22)

                  Teavitatud asutused peaksid seega hindama, kas tooted, mis on valmistatud muude tehniliste lahenduste kohaselt (nagu need, mis on esitatud WHO soovitustes isikukaitsevahendite sobiva valiku kohta), vastavad ka kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele. Võttes arvesse, kui oluline on tagada tõhus teabevahetus kõigi isikukaitsevahendite tarneahela sidusrühmade vahel, on teabe jagamine eriti tähtis juhul, kui teavitatud asutus jõuab järeldusele, et muu konkreetse standardi või tehnilise lahenduse kohane isikukaitsevahend vastab selle suhtes kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele, kuna niisugune teabevahetus hõlbustab selle konkreetse standardi või tehnilise lahenduse kohaselt valmistatud muude toodete kiiret hindamist. Selleks võivad teavitatud asutused kasutada olemasolevaid teabevahetuskanaleid määruse (EL) 2016/425 artikli 36 kohaselt loodud koordineerimisrühmade tegevuse raames.

                  (23)

                  Lisaks on turujärelevalveasutused kohustatud vajaduse korral hindama CE-märgiseta isikukaitsevahendeid, lähtudes määruses (EL) 2016/425 ja eelkõige selle artikli 38 lõigetes 1 ja 2 sätestatud asjakohasest turujärelevalvemenetlusest. Kui turujärelevalveasutused leiavad hindamise käigus, et isikukaitsevahend ei vasta kõnealuses määruses sätestatud nõuetele, kohustavad nad ettevõtjat võtma ohu laadist lähtudes parandusmeetmeid isikukaitsevahendi vastavusse viimiseks või selle tagasi kutsuma või turult kõrvaldama. Samuti peavad nad teavitama komisjoni ja teisi liikmesriike hindamistulemustest ja meetmetest, mille võtmist nad on ettevõtjalt nõudnud.

                  (24)

                  Sellest tulenevalt peaksid asjaomased turujärelevalveasutused haiguse COVID-19 puhanguga seoses vajalike isikukaitsevahendite puuduse kõrvaldamiseks olukorras, kus CE-märgiseta isikukaitsevahendeid kavatsetakse lasta ELi turule, neid vahendeid hindama, ning kui nad leiavad, et need tooted vastavad asjakohases määruses sätestatud olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele, võtma meetmeid, et lubada sellised isikukaitsevahendid liidu turule piiratud ajaks või teavitatud asutusega koos teostatava vastavushindamismenetluse ajaks. Selleks et kindlustada niisuguste toodete kättesaadavus teistes liikmesriikides ja pidades silmas, kui oluline on tagada tõhus teabevahetus ning koordineeritud reageerimine kõigile kodanike tervist ja ohutust ähvardavatele ohtudele, peaks sellise hindamise teinud turujärelevalveasutus oma otsusest teavitama teiste liikmesriikide ametiasutusi ja komisjoni tavapäraste turujärelevalve teabevahetuskanalite kaudu.

                  (25)

                  Võttes arvesse, et teatavat tüüpi isikukaitsevahendeid või meditsiiniseadmeid, mida kasutatakse haiguse COVID-19 puhanguga seoses, võib kasutada ka muudel eesmärkidel, peavad liikmesriigid võtma kõik asjakohased meetmed selle tagamiseks, et CE-märgiseta isikukaitsevahendid või meditsiiniseadmed, mida võib käesoleva soovituse punkti 8 kohaselt liidu turule lasta, tehakse kättesaadavaks üksnes tervishoiutöötajatele,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      1.   Selleks et tagada haiguse COVID-19 puhangu olukorras piisavaks kaitseks vajalike isikukaitsevahendite ja meditsiiniseadmete kättesaadavus, kutsub komisjon kõiki tarneahela ettevõtjaid, teavitatud asutusi ja turujärelevalveasutusi rakendama kõiki nende käsutuses olevaid vahendeid, et toetada jõupingutusi, mille eesmärk on tagada, et isikukaitsevahendite ja meditsiiniseadmete pakkumine kogu ELi turul vastaks pidevalt suurenevale nõudlusele. Need meetmed ei tohiks siiski kahjustada üldist tervisekaitse- ja ohutustaset ning kõik asjaomased sidusrühmad peaksid tagama, et kõigi ELi turule lastavate isikukaitsevahenditega ja meditsiiniseadmetega on jätkuvalt kaitstud nende kasutajate tervis ja ohutus.

         VASTAVUSHINDAMISMENETLUSED

                  2.

                  Määruse (EL) 2016/425 kohased teavitatud asutused peaksid seadma esikohale need vastavushindamistoimingud, mis on seotud ettevõtjate poolt haiguse COVID-19 vastu kaitsmiseks vajalike isikukaitsevahendite kohta esitatud uute taotlustega, ja need menetlused toimingud kiiresti läbi viima.

                  3.

                  Selliste isikukaitsevahendite puhul, mille tootmisel on kasutatud muid tehnilisi lahendusi kui harmoneeritud standardid, võib võimaliku võrdlusallikana kasutada WHO soovitusi isikukaitsevahendite sobiva valiku kohta, tingimusel et kõnealused tehnilised lahendused tagavad piisava kaitsetaseme, mis vastab määruses (EL) 2016/425 sätestatud kohaldatavatele olulistele tervisekaitse- ja ohutusnõuetele.

                  4.

                  Teavitatud asutused, kes annavad välja sertifikaate isikukaitsevahendite toodetele, mis on valmistatud muid tehnilisi lahendusi kasutades kui harmoneeritud standardid, peaksid viivitamata teavitama asjaomast teavitavat asutust ja teisi määruse (EL) 2016/425 kohaseid teavitatud asutusi väljaantud sertifikaatidest ja kasutatud konkreetsetest tehnilistest lahendustest. Teavitatud asutused peaksid seda teavet vahetama määruse (EL) 2016/425 artikli 36 kohaselt loodud teavitatud asutuste koordineerimisrühmade tegevuse raames.

                  5.

                  Meditsiiniseadmete puhul tuleks kaaluda ka võimalust, et liikmesriigid võiksid lubada erandeid vastavushindamismenetlustest vastavalt direktiivi 93/42/EMÜ artikli 11 lõikele 13 ja määruse (EL) 2017/745 artiklile 59, kui viimati nimetatud säte muutub kohaldatavaks, ka juhul, kui teavitatud asutuse sekkumine ei ole vajalik.

         TURUJÄRELEVALVEMENETLUSED

                  6.

                  Liikmesriikide asjaomased turujärelevalveasutused peaksid esmajärjekorras keskenduma nõuetele mittevastavatele isikukaitsevahenditele või meditsiiniseadmetele, mis võivad endast kujutada tõsist ohtu nende ettenähtud kasutajate tervisele ja ohutusele.

                  7.

                  Kui turujärelevalveasutused leiavad, et isikukaitsevahend või meditsiiniseade tagab piisava tervisekaitse- ja ohutustaseme vastavalt määruses (EL) 2016/425 sätestatud olulistele nõuetele või direktiivi 93/42/EMÜ või määruse (EL) 2017/745 nõuetele, isegi kui vastavushindamismenetlused, sealhulgas CE-vastavusmärgise tootele kandmine, ei ole ühtlustatud normide kohaselt täielikult lõpule viidud, võib kõnealused tooted liidu turule lubada piiratud ajaks ja vajalike menetluste teostamise ajal.

                  8.

                  Samuti võib hinnata CE-märgiseta isikukaitsevahendeid või meditsiiniseadmeid ning asjaomaste liikmesriikide ametiasutuste soetatud vahendeid ja seadmeid, kui on tagatud, et sellised tooted on kättesaadavad ainult tervishoiutöötajatele üksnes praeguse tervisekriisi ajal ning et neid ei suunata tavapärastesse turustuskanalitesse ega tehta kättesaadavaks teistele kasutajatele.

                  9.

                  Turujärelevalveasutused peaksid viivitamata teavitama komisjoni ja teisi liikmesriike mis tahes ajutisest korrast, mille nad on kehtestanud konkreetsete isikukaitsevahendite või meditsiiniseadmete suhtes. Isikukaitsevahendite puhul tuleks seda teha turujärelevalve info- ja teavitussüsteemi (ICSMS) kaudu.

         Brüssel, 13. märts 2020

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Theirry BRETON

         (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määrus (EL) 2016/425, mis käsitleb isikukaitsevahendeid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 89/686/EMÜ (ELT L 81, 31.3.2016, lk 51).

         (2)  ELT L 169, 12.7.1993, lk 1.

         (3)  ELT L 117, 5.5.2017, lk 1.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2019, milles käsitletakse Belgia 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               5.9.2019

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 301/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      9. juuli 2019,
      milles käsitletakse Belgia 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2019/C 301/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 21. novembril 2018 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 21. märtsil 2019 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 21. novembril 2018 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Belgiat ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 21. märtsil 2019. Nõukogu võttis 9. aprillil 2019 vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta (3) („euroala 2019. aasta soovitus“), milles esitatakse viis euroala soovitust („euroala soovitused“).

                  (2)

                  Kuna Belgia rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riikide majandused on üksteisega tihedalt seotud, peaks Belgia tagama allpool esitatud soovitustes 1–4 kajastuva euroala 2019. aasta soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise. Eelkõige aitavad teenuste parandamise meetmed järgida esimest euroala soovitust, mis käsitleb vastupanuvõimelisi teenuseturge; riigi rahanduse jätkusuutlikkuse, tõhususe ja struktuuri parandamise meetmed ning valitsemissektori võla vähendamiseks juhuslike tulude kasutamine järgida teist euroala soovitust, mis käsitleb investeeringute toetamist, riigi rahanduse parandamist ja eelarvepuhvrite taastamist; ning tööturupoliitika tulemuslikkuse parandamise meetmed järgida kolmandat euroala soovitust, mis käsitleb eduka tööturustaatustevahelise liikumise toetamist.

                  (3)

                  27. veebruaril 2019 avaldati 2019. aasta aruanne Belgia kohta. Selles hinnati Belgia edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhiste soovituste (4) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Belgia edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

                  (4)

                  Belgia esitas 26. aprillil 2019 oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (5)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (6)

                  Belgia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Oma 2019. aasta stabiilsusprogrammis kavandab valitsus parandada järk-järgult nominaalset eelarvepositsiooni ning saavutada 2022. aastaks 2018. aasta puudujäägi (0,7 % SKPst) asemel taseme 0,0 % SKPst. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist (6) nähtub, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on tasakaalus struktuurne eelarvepositsioon, ei ole kavas saavutada 2019. aasta stabiilsusprogrammiga hõlmatud perioodi jooksul. Valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutas 2014. aastal haripunkti tasemel peaaegu 107 % SKPst ja vähenes seejärel 2018. aastal tasemele 102 % SKPst; 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse vähenema 2022. aastaks 94 % tasemeni. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Ent meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2020. aastast, ei ole täpselt kirjeldatud; komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt halvendab see eeldatavalt struktuurset eelarvepositsiooni 2020. aastal, kui poliitikat ei muudeta.

                  (7)

                  Komisjon esitas 5. juunil 2019 aluslepingu artikli 126 lõikega 3 kooskõlas koostatud aruande, kuna Belgia ei täitnud 2018. aastal võlareeglit. Pärast kõigi asjaomaste tegurite hindamist jõuti aruandes järeldusele, et praeguse analüüsi põhjal ei ole lõplikult selge, kas aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/1997 sätestatud võlakriteerium on täidetud või mitte.

                  (8)

                  Belgia kinnitas oma 2019. aasta stabiilsusprogrammis, et ta esitas 2019. aasta eelarvekavas taotluse ennetuslikus osas ette nähtud paindlikkuse kasutamiseks, järgides ühiselt kokku lepitud seisukohta, mis käsitleb stabiilsuse ja kasvu pakti kehtivate nõuete paindlikumat kasutamist, mille nõukogu kiitis heaks 12. veebruaril 2016. Belgia taotles keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast ajutist kõrvalekaldumist mahus 0,5 % SKPst, tingituna riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust positiivselt mõjutavatest olulistest struktuurireformidest. Need struktuurireformid on pensionireform, maksukoormuse nihutamine, äriühingu tulumaksu reform, tööturureform ning avaliku halduse reform. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosis kinnitatakse, et Belgia järgib 2019. aastal minimaalset sihttaset, mis tähendab kindlusvaru eelarvepuudujäägi kontrollväärtuse 3 % SKPst suhtes. Kõik meetmed on praeguseks seadusega vastu võetud, välja arvatud avaliku halduse reform. Arvestades nende meetmete iseloomu, eelkõige maksukoormuse nihutamist ja äriühingu tulumaksu reformi, on nende mõju lühiajalises perspektiivis endiselt ebakindel, eriti seetõttu, et nende mõju eelarvele ei ole neutraalne, mis on eelarvepositsiooni halvendanud. Sellegipoolest on meetmed suurendanud majanduse kasvupotentsiaali, vähendanud töötuse määra ja makromajandusliku tasakaalustamatuse ohtu, avaldades seega positiivset mõju võla jätkusuutlikkusele keskpikas ja pikas perspektiivis. Selle põhjal võib praegu hinnata, et Belgia vastab tingimustele, mille kohaselt võib 2019. aastal lubada taotletud ajutist kõrvalekaldumist mahus 0,5 % SKPst, tingimusel et ta rakendab piisavalt kokkulepitud reforme, mille rakendamist jälgitakse Euroopa poolaasta raames.

                  (9)

                  13. juulil 2018 soovitas nõukogu Belgial tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude (7) nominaalne kasvumäär ei ületaks 2019. aastal 1,8 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Kuna Belgia vastab tingimustele, mille kohaselt võib struktuurireformide klausli alusel lubada taotletud ajutist kõrvalekaldumist 0,5 % SKPst, tohib nõutavat struktuurset kohandust 2019. aastal vähendada 0,1 %ni SKPst, mis vastab esmaste netokulude nominaalsele kasvumäärale, mis ei ületa 2019. aastal 2,8 %. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2018. ja 2019. aasta kokkuvõttes kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks soovitatud kohandamiskavast märkimisväärselt kõrvale.

                  (10)

                  Võttes arvesse, et Belgia valitsemissektori võla suhe SKPsse on üle 60 % ja prognoositav SKP lõhe on 0,1 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2020. aastal ületada 1,6 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste nõuete maatriksist. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt ja eeldusel, et poliitikat ei muudeta, on oht, et 2020. aastal kaldutakse sellest nõudest märkimisväärselt kõrvale. Peale selle ei järgi Belgia esmapilgul arvatavasti 2019. ja 2020. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et alates 2019. aastast tuleks võtta stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks vajalikud meetmeid. On oluline, et mis tahes juhuslikke tulusid kasutataks valitsemissektori võla suhtarvu edasiseks vähendamiseks. Belgia riigi rahanduse jätkusuutlikkus keskpikas ja pikas perspektiivis on jätkuvalt ohus, mis on tingitud kahe teguri koosmõjust, milleks on kõrge võla suhe SKPsse ning vananemisega seotud kulude, eelkõige pensionide ja pikaajalise hooldusega seotud kulude prognoositud suurenemine. Pensionireformide pakett kehtestati õigusaktiga 2015. aastal ja seaduslik pensioniiga tõuseb alates 2025. aastast 65. eluaastalt 66. eluaastale ja alates 2030. aastast 67. eluaastale. Samuti muudeti rangemaks ennetähtaegset pensionile jäämist võimaldavad vanuse ja tööstaažiga seonduvaid nõuded. Sellele vaatamata suurenevad ajavahemikul 2016–2070 avaliku sektori kulutused pensionidele 2,9 protsendipunkti võrra SKPst, kusjuures järgmise kahe aastakümne jooksul on kasv kõige suurem. Lisaks on mitme suure riigiteenistujate rühma ennetähtaegselt pensionile jäämise tingimused endiselt standardtingimustest soodsamad. Avaliku sektori kulutused pikaajalisele hooldusele peaksid prognooside kohaselt ajavahemikul 2016–2070 suurenema 1,7 protsendipunkti võrra SKPst ehk keskmisest rohkem, kuigi näitaja on juba niigi üks kõrgeimaid liidus. Pikaajalise hoolduse korralduse killustatus, mis tuleneb pädevuste jaotusest eri haldustasandite vahel, mõjutab teatavaid kulutuste tõhususe aspekte ja seega ei ole veel selge, milline on pädevuste hiljutise üleandmise täielik mõju. Juhtimise tugevdamine aitaks saavutada tõhususe soovitud kasvu. Tundub, et hooldusteenuseid saaks veelgi optimeerida, et suurendada pikaajalise hoolduse süsteemi kulutõhusust.

                  (11)

                  Avaliku sektori kulutuste struktuuri ja tõhusust saab parandada, et võimaldada teha rohkem avalikke investeeringuid. Vaatamata kogukulutuste hiljutisele vähenemisele Belgias on need osana SKPst euroala suurimate hulgas. Avaliku sektori kulutuste kõrge tase viitab sellele, et täiendavateks kulupõhisteks eelarvekohandusteks on veel ruumi. Arvestades avaliku sektori kulutuste kõrget taset, tekitavad teatavate poliitikameetmete tulemused ja teatavate avalike teenuste kvaliteet küsimusi kulutõhususe kohta. Kulutuste analüüs ja poliitika hindamine saaksid aidata Belgial avaliku sektori kulutusi prioriseerida ja nende tõhusust suurendada. Kulutuste analüüsi võiks kasutada ka selleks, et hinnata, kui tõhus on avaliku sektori kaudne toetus ettevõtjate teadus- ja arendustegevusele, mille suhe SKPsse on üks kõrgemaid liidus ja mille kasv jätkus ka eelmisel aastal. Föderaalsed ja piirkondlikud ametiasutused on hiljuti väljendanud huvi integreerida kulutuste analüüs oma eelarvemehhanismi.

                  (12)

                  Eelarve koordineerimine üksuste vahel ei ole praegu piisavalt paindlik, et luua võimalusi avaliku sektori investeeringuteks suuremahulistesse projektidesse. Eelarve tulemuslik koordineerimine on väga oluline sellises föderaalses liikmesriigis nagu Belgia, kus suur osa kulutustega seotud pädevusest on delegeeritud piirkondliku tasandi valitsusasutustele. Kuigi 2013. aastal sõlmiti koostööleping, puudub endiselt ametlik kokkulepe kõigi valitsustasandite iga-aastaste eesmärkide osas, mis raskendab eelarve koordineerimist. Erinevalt eelmistest stabiilsusprogrammidest, mille puhul koordineerimiskomitee võttis eelarvekursi teadmiseks, kiitsid kõik valitsustasandid 2018. aasta stabiilsusprogrammi üldise eelarvekursi heaks ja toetasid eelarve-eesmärkide saavutamist 2020. aastaks kõigil valitsustasanditel. Kuigi selline heakskiitmine suurendas üldise eelarvekursi usaldusväärsust, puudus ametlik kokkulepe kõigi valitsustasandite iga-aastaste eelarve-eesmärkide osas. Kui aga kokkulepe kõigil valitsustasanditel puudub, võib see ohustada üldise kursi elujõulisust keskpika perioodi eesmärgi täitmisel. Lisaks takistab see kõrgema rahandusnõukogu avaliku sektori laenuvajaduste osakonnal nende eesmärkide täitmist tõhusalt kontrollida. 2019. aasta stabiilsusprogramm sisaldab üksnes soovituslikke üld- ja vahe-eesmärke, sest nii föderaalsel kui ka piirkondade ja kogukondade tasandil toimusid 26. mail 2019 valimised.

                  (13)

                  Hiljutise majanduskasvu tulemusena on saavutatud viimase kümne aasta suurim töökohtade ja tööhõive kasv. Sellegipoolest on mitteaktiivsete või töötute tööturule tagasi toomise näitajad madalad ja Belgia ei püsi strateegias „Euroopa 2020“ seatud tööhõive eesmärgi 73,2 % saavutamise graafikus. Piirkondade vahel püsivad tööturul suured erinevused. Olenemata noorte töötuse järjepidevast vähenemisest viimase viie aasta jooksul, on see Brüsselis oluliselt üle liidu keskmise. Tööturul osalemise määr on madal madala kvalifikatsiooniga, rändetaustaga, eakamate töötajate ja puudega inimeste puhul, mis osutab sellele, et teatavate rühmade tööturule integreerimist takistavad nii struktuursed kui ka neile rühmadele omased tegurid, aga ka sellele, et praegused aktiveerimismeetmed ei ole kõigi elanikkonnarühmade jaoks võrdselt tõhusad. Vanemaealiste töötajate (55–64aastased) tööhõive määr jääb alla liidu keskmise ning lõhe liidu keskmisega on üle 60aastaste puhul jätkuvalt suur. Rändetaustaga inimeste, eriti naiste puhul esineb endiselt suurem tööpuudus, madalam aktiivsuse määr, suurem palgavaesus ja ülekvalifitseeritus. Ehkki uute saabujate integreerimiseks ja diskrimineerimise vastu võitlemiseks on võetud mõningaid meetmeid, puudub endiselt kooskõlastatud lähenemisviis rändetaustaga inimeste probleemide lahendamiseks. Tööturul vähese osalemisega tegelemiseks on reformi „Jobs Deal“ raames võetud meetmeid, kuid nende mõju tuleb veel hinnata.

                  (14)

                  Tööhõivet takistavad ka töötuks olemise rahalised stiimulid. Kuigi maksukoormuse nihutamine vähendas maksukiilu, on see keskmiselt endiselt suur kõigi palgasaajate puhul, välja arvatud väga madalapalgalised (50 % keskmisest palgast). Belgia on endiselt ainus liikmesriik, kus töötushüvitised ei ole ajaliselt piiratud, kuigi need vähenevad järk-järgult. Haigus- ja töövõimetushüvitiste saajate ning leibkonna teise palgasaaja täistööajaga tööle asumist pärsivad rahalised stiimulid. Eelkõige on üksikvanemate (ja vähemal määral lastega paaride) rahalised stiimulid (täiskohaga) tööle asumiseks piiratud, sest tööle asumisega kaasneksid kulud ja hüvitised tühistataks. Lisaks võivad tekkida koordineerimisprobleemid, sest vastutus sotsiaalkaitse eest on jagatud föderaalse, piirkondliku ja kohaliku tasandi vahel. Sotsiaalkindlustussüsteem ei kata ametlikult füüsilisest isikust ettevõtjate töötushüvitisi ega tööõnnetus- ja kutsehaigushüvitisi.

                  (15)

                  Jätkuvalt on probleemiks haridustulemuste halvenemine kohustusliku hariduse puhul ja märkimisväärsed erinevused haridussüsteemis. Põhioskusi mittevaldavate noorte osakaalu saaks vähendada eelkõige prantsuskeelses kogukonnas, kus selliste noorte osakaal on üle OECD keskmise. Lõhe haridustulemustes sõltub palju sotsiaal-majanduslikust olukorrast ja rändetaustast. Õpetajatele tuleks mitmekesisusega toimetulekuks pakkuda rohkem tuge ning nende täienduskoolitust on jätkuvalt vaja kohandada. Haridustulemuste parandamiseks ja erinevuste kaotamiseks tuleb hoogustada reforme, et edendada teadmistepõhist, jätkusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu ning sotsiaalset kaasatust. Prantsuskeelses kogukonnas on käimas olulise koolireformi „Pact for Excellence“ rakendamine. Selle eesmärk on parandada põhioskusi, tõhusust ja juhtimist ning vähendada ebavõrdsust. Õpetajate töökorraldust, ühist tuumõppekava, koolijuhtide staatust ja uute õpilaste prantsuse keele oskuse parandamist käsitlevad dekreedid on vastu võetud ja neid hakatakse kohaldama septembris 2020. Flaamikeelne kogukond hakkab keskhariduse reforme ellu viima alates õppeaastast 2019/2020, kuid õpilaste varane diferentseerimine on endiselt probleem. Nimetatud reformide ja meetmete mõju sõltub ka nende tulemuslikust rakendamisest ja seirest. Lisaks muutis föderaalne parlament kohustuslikku kooliiga, vähendades seda kuuelt aastalt viiele. Arvestades juba niigi suuri haridusele tehtavaid kulutusi, tuleb reformide elluviimisel pöörata rohkem tähelepanu süsteemi tõhususe ja tulemuslikkuse suurendamisele, aga ka selle suutlikkusele pakkuda tulevikus vajalikke ja tööturu vajadustele vastavaid oskusi.

                  (16)

                  Oskuste mittevastavus tööturu vajadustele ja vähene tööalane liikuvus takistavad töökohtade loomist ja tootlikkuse kasvu. Kuigi piirkondlikul ja föderaalsel tasandil on võetud meetmeid, et tegeleda oskuste nappusega ja suurendada töötute aktiveerimist, sealhulgas reformi „Jobs Deal“ raames, esineb mitmes sektoris, eelkõige info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning ehitus- ja tervishoiusektoris tööjõupuudus. Ehitussektori kasvu pärsib oskuste ja tööjõu nappus. Mõnes sektoris on suur vajadus töötajate ümber- ja täiendusõppe järele. Täiskasvanute osalemine hariduses ja koolituses ning nende tööalane liikuvus on samuti väike. Kehv keeleoskus on oluline probleem, eriti Brüsselis, kus umbes 50 % tööpakkumiste puhul nõutakse kooskõlas 2019. aasta riikliku reformikavaga nii prantsuse kui ka hollandi keele oskust. Kolmanda taseme hariduse omandanute osakaal on suur, kuid teaduse, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika erialade lõpetanute arv on liiga väike. Kolmanda taseme hariduses oli Belgia 2016. aastal teaduse, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika erialade lõpetanute osas liidus 26. kohal ning uute õpilaste (eriti naiste) osakaal on nendel erialadel väike. Flandrias on edenenud teaduse, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika tegevuskava 2012–2020 üldine rakendamine, kuid kõnealustel erialadel teise taseme tehnilise ja kutseõppe läbinud lõpetajate arv on alates 2010. aastast püsinud muutumatuna. Prantsuskeelne kogukond ei ole välja töötanud teaduse, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika erialade strateegiat ega rakendanud hiljuti vastu võetud koolide digiõppe strateegiat. Selliste spetsialistide puudus, kellel on teadmised ettevõtluse ning teaduse, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika valdkonnas, pidurdab idufirmade arengut. Digioskuste üldine tase on hea, kuid ei parane. 2019. aasta riiklikus reformikavas tuuakse esile Flandria ja Valloonia kokkulepet ning kavandatavat Flandria ja pealinna Brüsseli piirkonna vahelist kokkulepet töötajate piirkondadevahelise liikuvuse parandamiseks.

                  (17)

                  Teadus- ja arendustegevus on koondunud vähestesse tööstusharudesse ning innovatsiooni levik ülejäänud majanduses on ebapiisav, mis lõppkokkuvõttes mõjutab tootlikkuse kasvu. Avaliku sektori rahastatud teadusuuringute tase on liidu keskmisest madalam. Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni tasemes esineb samuti piirkondlikke ja allpiirkondlikke erinevusi. Riiklike strateegiliste investeeringute paktis nähakse digitaliseerimise suurendamist paljulubava perspektiivina, mis peaks suurendama Belgia tootlikkust ja innovatsioonisuutlikkust. Selleks tuleb investeerida digitaristusse ja võtta reaalseid meetmeid 5G edukaks kasutuselevõtuks, samuti investeerida inimkapitali ja ettevõtlusvaimu ning kiirendada digitehnoloogia kasutuselevõttu, eelkõige nendes ettevõtetes, kus on seni esinenud mahajäämus.

                  (18)

                  Maanteetaristu kvaliteet halveneb, sest avaliku sektori taristuinvesteeringud on olnud aastate jooksul väikesed. Piirkondade ja kohalike omavalitsuste seisukohast ei tundu aga ulatusliku ja tiheda võrgu säilitamine kulutõhus. Belgia maanteed on liidus ühed kõige ülekoormatumad. Raudteetaristu on tihe ja hea kvaliteediga, kuid selle lõplik valmimine ja ajakohastamine tekitab jätkuvalt probleeme; lisaks on taristu ülekoormatud eeskätt Brüsseli linna ning Antwerpeni ja Zeebrugge sadamate ümbruses. Linnalähiliinide raudteetaristusse ja signalisatsioonisüsteemidesse on kavandatud mahukaid investeeringuid, kuid nende elluviimist takistavad eelkõige piirkondlikud eelarvevahendite eraldamise eeskirjad. Alternatiivse ühistranspordi ja vähese CO2-heitega transporditeenuste pakkumist ja nõudlust piiravad ka turgu moonutavad stiimulid ning konkurentsi ja omamaistesse raudtee-reisijateveoteenustesse ja linnadevahelistesse bussiteenustesse investeerimise tõkked. Kasvavaid liiklusummikuid saab osaliselt selgitada üha suurema arvu sõiduautodega, mille omamist stimuleerivad maksuvabad teed, ametiautodele kehtivad soodustused ja madalad keskkonnamaksud. Kinnisvaratehingute kõrge maksustamine ja ametiautode süsteem mõjutavad negatiivselt liikuvust. Raudteeteenuste kvaliteet on halvenenud ning linnade ja linna- ja maapiirkondade vahelise ühistranspordi tõhustamiseks on veel ruumi, eelkõige Valloonias, kus tööotsijatele valmistab suurt muret raske juurdepääs töökohtadele. Kooskõlas 2019. aasta riikliku reformikavaga tehakse kõigis piirkondades olulisi investeeringuid ja reforme, samuti edeneb föderaalsel tasandil ning piirkondadega tehtava koostöö tulemusena linnalähedase raudteevõrgu väljaarendamine Brüsseli ümbruses. Belgia võttis vastu seaduse omamaiste raudteeteenuste avamise kohta, kuid selliste reisijateveoteenuste osakaal, mida osutatakse otselepingute alusel avaliku teenindamise kohustuse raames, on Belgias endiselt väga suur. Bussiveoteenuseid osutavad eraettevõtjad ei tohi linnadevahelisi bussiteenuseid pakkuda. Taksosid reguleerivad eeskirjad on piirkonniti ebaühtlased. Kuigi piirkonnad on välja töötanud oma liikuvuskavad, takistab keeruline kooskõlastamissüsteem ühtse liikuvusalase visiooni saavutamist Belgias ning võimalik, et ka piirilinnade ja -piirkondadega. Raudteede reguleerimisasutus saaks oma tegevust veelgi edasi arendada.

                  (19)

                  Energiasüsteemi ümberkujundamise toetamiseks on vaja märkimisväärseid investeeringuid. Enne energianormide kehtestamist valminud hoonete renoveerimine aitab täita 2020. ja 2030. aastaks seatud heitkoguste vähendamise eesmärke. Alternatiivkütuse kasutuselevõtt on üsna tagasihoidlik. Vaja on suuri investeeringuid elektritootmisse, samuti ülekandevõimsusesse, arukatesse võrkudesse, energia salvestamisse ja energiatõhususse.

                  (20)

                  Valitsuse jõupingutustest hoolimata on ettevõtjate regulatiivne ja halduskoormus suur ja pärsib ettevõtlust. Idufirmade ja väikeettevõtjate maksustamist on leevendatud, kuid finantsinvesteeringute puhul on see endiselt keeruline. Belgia on reforminud oma äriühinguõigust, vähendades eri ettevõtlusvormide arvu, hõlbustades õigusalast elektroonilist suhtlust, leevendades miinimumkapitalinõudeid ja reformides kooskõlas 2019. aasta riikliku reformikavaga maksejõuetust käsitlevaid õigusakte, et hõlmata eelkõige vabad elukutsed. Kõigile nendele jõupingutustele vaatamata venib ehituslubade väljastamine, kinnisvara registreerimine on kulukas ja kohtumenetlused on pikad. Haldusõiguses on probleeme, mis on tingitud ressursside nappusest ja pikkadest menetlustest, mis põhjustavad suuri viivitusi, eelkõige ehituslubade, aga ka hankemenetluste puhul. Lisaks on kliima-, energia-, digitaal- ja transpordipoliitika koordineerimine keerukas ja seda saab parandada. Tolli- ja turujärelevalveasutuste koostöö ei ole optimaalne, mis suurendab Belgia piiri kaudu nõuetele mittevastavate kaupade liitu sisenemise ohtu. Mõjuhindamine võiks olla poliitikakujundamisse paremini integreeritud. Ettevõtjatele suunatud avalike digiteenuste kvaliteet on madal. Digitaliseerimise puudumine kohtusüsteemis on jätkuvalt tõsine probleem, eriti andmete kogumisel. Digipööre õigusemõistmises on oluline tingimus kohtusüsteemi kvaliteedi edasiseks parandamiseks, näiteks tööprotsesside ajakohastamiseks ning inim- ja rahaliste ressursside paremaks juhtimiseks kohtutes.

                  (21)

                  Majanduskasvu ja tootlikkust pärsivad konkurentsi- ja investeerimistõkked mitmes äriteenuste valdkonnas. Uute teenuseosutajate turule sisenemise määr on tugevasti alla liidu keskmise, samal ajal on kasumimäärad liidu keskmisest kõrgemad. Vastavalt komisjoni piirangute taseme näitajale on raamatupidajaid, maksunõustajaid, arhitekte ja kinnisvaramaaklereid reguleeriv Belgia õigusraamistik oluliselt piiravam kui liidu keskmine. Hiljuti vastu võetud õigusaktiga kehtestati patendivolinikele rangemad nõuded. Föderaalse planeerimisbüroo hinnangul aitaks regulatiivse koormuse ulatuslik vähendamine õigus-, raamatupidamis- ja arhitektuuriteenuste valdkonnas suurendada tööviljakust. Lisaks kõrgetele registreerimistasudele on ka kinnisvaratehingutelt makstavad reguleeritud notaritasud märkimisväärsed. Käsitöö ja kaubanduse kutsealade reformid on olnud piirkonniti ebaühtlased. Jaemüügisektoris on endiselt tegevuspiiranguid, mis takistavad selle tootlikkust ja pärsivad investeeringuid. Konkurents jaemüügikettide sektoris ei ole optimaalne peamiselt suure kontsentratsiooni, aga ka väheste uute turuletulijate ja sealt väljujate tõttu. Jaemüügisektori piirangute taseme näitaja põhjal on Belgia kuues kõige piiravam liikmesriik jaemüüjate tegevuskeskkonda sekkumise poolest. 2019. aasta riiklikus reformikavas rõhutatakse pealinna Brüsseli piirkonnas läbi viidud hiljutisi reforme, mille eesmärk on hõlbustada jaekaubandusettevõtjate asutamist. Telekommunikatsiooniturgu iseloomustab suur kontsentreerumine (mida on veelgi võimendanud hiljutised ülevõtmised) ja nõrk konkurents. Seda ilmestavad ka püsiteenuste suhteliselt kõrged hinnad võrreldes teiste liikmesriikidega. Püsivõrkude jaeturgu iseloomustavad turgu valitsevate operaatorite ja kaabellevivõrgu operaatorite geograafiliselt määratletud duopolid. See võib teatavatel operaatoritel takistada püsitelefoni ja mobiiltelefoni ühilduvusteenuse pakettide pakkumist. 2019. aasta riiklikus reformikavas märgitakse, et vastu on võetud majandusõiguse reform, mille tulemusena peaks paranema konkurentsiõiguse järgimine ja Belgia konkurentsiameti toimimine. Sellega tagatakse tõhusamad menetlused ja vähendatakse ohtu, et kohtule „Cour des Marchés/Marktenhof“ esitatakse edasisi vaidlusi. Belgia konkurentsiameti ressursid on piiratumad kui teiste liikmesriikide konkurentsiasutustel.

                  (22)

                  Liidu vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata kõrvaldada mõningad soovitustes nimetatud puudused, eelkõige 2019. aasta riigiaruande D lisas käsitletud valdkondades. See võimaldaks Belgial kõnealuseid vahendeid asjaomaste sektorite puhul võimalikult hästi ära kasutada, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

                  (23)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Belgia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2019. aasta stabiilsusprogrammi, 2019. aasta riiklikku reformikava ja varasematel aastatel Belgiale esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Belgia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, andes riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panuse.

                  (24)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (8) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

            SOOVITAB Belgial võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid:

         1.

            Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2020. aastal 1,6 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Kasutada juhuslikke tulusid, et vähendada kiiremini valitsemissektori võla suhet SKPsse. Jätkata reforme, et tagada pikaajalise hoolduse ja pensionisüsteemide eelarve jätkusuutlikkus, sealhulgas ennetähtaegselt pensionile jäämise piiramise kaudu. Parandada avaliku sektori kulutuste struktuuri ja tõhusust, eelkõige kulutuste analüüside ja eelarvepoliitika koordineerimise kaudu kõigil valitsustasanditel, et luua võimalusi avaliku sektori investeeringuteks.

         2.

            Kaotada töötamist pärssivad tegurid ning suurendada aktiivse tööturupoliitika tulemuslikkust, eelkõige madala kvalifikatsiooniga, vanemaealiste ja rändetaustaga töötajate puhul. Parandada haridus- ja koolitussüsteemi tulemuslikkust ja kaasavust ning tegeleda oskuste tööturu vajadustele mittevastavuse probleemiga.

         3.

            Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas säästvale transpordile, sealhulgas raudteetaristu ajakohastamisele, üleminekule vähese CO2-heitega majandusele ja energiasüsteemi ümberkujundamisele ning teadusuuringutele ja innovatsioonile, eriti digitaliseerimisele, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi. Võidelda kasvavate liikuvusprobleemidega, tugevdades stiimuleid ja kõrvaldades takistused, et suurendada pakkumist ja nõudlust ühistranspordi ja vähese heitega transpordi puhul.

         4.

            Vähendada regulatiivset ja halduskoormust, et stimuleerida ettevõtlust ja kõrvaldada konkurentsitõkked teenuste, eelkõige telekommunikatsiooni-, jaekaubandus- ja kutsealaste teenuste valdkonnas.

         Brüssel, 9. juuli 2019

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            M. LINTILÄ

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

         (3)  ELT C 136, 12.4.2019, lk 1.

         (4)  ELT C 320, 10.9.2018, lk 1.

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (6)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

         (7)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (8)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.