title: Nõukogu soovitus (EL) 2021/767, 6. mai 2021, millega muudetakse soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta

text:
                  11.5.2021

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  LI 165/66

         NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2021/767,
         6. mai 2021,
         millega muudetakse soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta
         EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte b ja e ning artikli 292 esimest ja teist lauset,
         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Nõukogu võttis 30. juunil 2020 vastu soovituse Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (1) (edaspidi „nõukogu soovitus“). 16. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/1052, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (2). 30. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/1144, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (3). 7. augustil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/1186, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (4). 22. oktoobril 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/1551, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (5).
                     17. detsembril 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/2169, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (6). 28. jaanuaril 2021 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2021/89, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (7).

                     (2)

                     2. veebruaril 2021 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2021/132, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (8).

                     (3)

                     Nõukogu soovituses on sätestatud, et liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil järk-järgult kaotama ELi mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 1. juulist 2020 nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul. Nõukogu peaks pärast komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedat konsulteerimist ning nõukogu soovituses osutatud metoodikal, kriteeriumidel ja teabel põhinevale üldisele hinnangule tuginedes vaatama I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu iga kahe nädala järel läbi ja vajaduse korral seda ajakohastama.

                     (4)

                     Pärast seda on nõukogu komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedalt konsulteerides ning nõukogu soovituses sätestatud kriteeriume ja metoodikat kohaldades arutanud nõukogu soovituse I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu läbivaatamist. Nende arutelude tulemusena tuleks I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu muuta. Eelkõige tuleks loetellu lisada Iisrael.

                     (5)

                     Piirikontroll ei ole üksnes nende liikmesriikide huvides, kelle välispiiril seda tehakse, vaid kõigi liikmesriikide huvides, kes on kaotanud piirikontrolli sisepiiridel. Seepärast peaksid liikmesriigid tagama, et välispiiridel võetakse meetmeid koordineeritult, et tagada Schengeni ala hea toimimine. Selleks peaksid liikmesriigid alates 6. maist 2021 koordineeritud viisil jätkama Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu kaotamist käesoleva soovitusega muudetud nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul.

                     (6)

                     Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu poolt otsuse tegemist käesoleva soovituse üle, kas ta rakendab seda.

                     (7)

                     Käesolev soovitus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ; (9) seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

                     (8)

                     Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (10) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.

                     (9)

                     Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (11) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ (12) artikliga 3.

                     (10)

                     Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ (13) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2011/350/EL (14) artikliga 3.

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
         Nõukogu soovitust (EL) 2020/912 (nagu seda on muudetud soovitusega (EL) 2020/1052, soovitusega (EL) 2020/1144, soovitusega (EL) 2020/1186, soovitusega (EL) 2020/1551, soovitusega (EL) 2020/2169, soovitusega (EL) 2021/89 ja soovitusega 2021/132) Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta muudetakse järgmiselt.

                     1)

                     Nõukogu soovituse punkti 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:

                                 „1.

                                 Liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil kaotama järk-järgult Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 6. maist 2021 I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul.“

                     2)

                     Soovituse I lisa asendatakse järgmisega:
                     „

                           I LISA
                           Kolmandad riigid ja erihalduspiirkonnad, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut
                           I.   RIIGID

                                       1.

                                       AUSTRAALIA

                                       2.

                                       IISRAEL

                                       3.

                                       UUS-MEREMAA

                                       4.

                                       RWANDA

                                       5.

                                       SINGAPUR

                                       6.

                                       LÕUNA-KOREA

                                       7.

                                       TAI

                                       8.

                                       HIINA (*1)

                                 II.   HIINA RAHVAVABARIIGI ERIHALDUSPIIRKONNAD

                                       Hongkongi erihalduspiirkond (*1)

                                       Macau erihalduspiirkond (*1)

                        (*1)  Oleneb vastastikkuse kinnitamisest."

                        (*1)  Oleneb vastastikkuse kinnitamisest."

                        (*1)  Oleneb vastastikkuse kinnitamisest."

            Brüssel, 6. mai 2021

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               J. BORRELL FONTELLES

            (1)  ELT L 208I, 1.7.2020, lk 1.

            (2)  ELT L 230, 17.7.2020, lk 26.

            (3)  ELT L 248, 31.7.2020, lk 26.

            (4)  ELT L 261, 11.8.2020, lk 83.

            (5)  ELT L 354, 26.10.2020, lk 19.

            (6)  ELT L 431, 21.12.2020, lk 75.

            (7)  ELT L 33, 29.1.2021, lk 1.

            (8)  ELT L 41, 4.2.2021, lk 1.

            (9)  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

            (10)  EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.

            (11)  ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

            (12)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/146/EÜ sõlmida Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 1).

            (13)  ELT L 160, 18.6.2011, lk 21.

            (14)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/350/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, seoses sisepiiridel piirikontrolli kaotamise ja isikute liikumisega (ELT L 160, 18.6.2011, lk 19).


title: Komisjoni soovitus, 18. juuni 2019, Poola lõimitud riikliku energia- ja kliimakava (2021–2030) projekti kohta

text:
               3.9.2019

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 297/80

      KOMISJONI SOOVITUS,
      18. juuni 2019,
      Poola lõimitud riikliku energia- ja kliimakava (2021–2030) projekti kohta
      (2019/C 297/21)
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta määrust (EL) 2018/1999, milles käsitletakse energialiidu ja kliimameetmete juhtimist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 663/2009 ja (EÜ) nr 715/2009, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 94/22/EÜ, 98/70/EÜ, 2009/31/EÜ, 2009/73/EÜ, 2010/31/EL, 2012/27/EL ja 2013/30/EL ning nõukogu direktiive 2009/119/EÜ ja (EL) 2015/652 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 525/2013, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Vastavalt määrusele (EL) 2018/1999 peavad liikmesriigid esitama komisjonile ajavahemikku 2021–2030 hõlmava lõimitud riikliku energia- ja kliimakava projekti kooskõlas kõnealuse määruse artikli 3 lõikega 1 ja I lisaga. Esimesed lõimitud riikliku energia- ja kliimakava projektid tuli esitada 31. detsembriks 2018.

                  (2)

                  Poola esitas oma lõimitud riikliku energia- ja kliimakava projekti 9. jaanuaril 2019. Selle kava projekti esitamisega algab komisjoni ja liikmesriikide vahelise järkjärgulise protsessi esimene etapp, et kõnealused energia- ja kliimakavad lõplikult vormistada ja seejärel ellu rakendada.

                  (3)

                  Vastavalt määrusele (EL) 2018/1999 peab komisjon hindama lõimitud riiklike energia- ja kliimakavade projekte. Komisjon hindas põhjalikult Poola lõimitud riikliku energia- ja kliimakava projekti ning võttis seejuures arvesse määruse (EL) 2018/1999 asjakohaseid sätteid. Kõnealune hinnang (2) avaldatakse koos käesoleva soovitusega. Allpool esitatud soovitused põhinevad sellel hinnangul.

                  (4)

                  Eelkõige käsitletakse komisjon soovitustes järgmist: i) eesmärkide ja panuste ulatuslikkus, et ühiselt saavutada energialiidu eesmärgid, eriti liidu 2030. aasta taastuvenergia- ja energiatõhususeesmärgid, samuti elektrivõrkude omavahelise ühendatuse tase, mille liikmesriik on 2030. aastaks eesmärgiks seadnud; ii) liikmesriikide ja liidu tasandi eesmärkidega seotud poliitikasuunad ja meetmed ning muud poliitikasuunad ja meetmed, mis võivad piiriüleselt asjakohased olla; iii) täiendavad poliitikasuunad ja meetmed, mida võidakse nõuda lõimitud riiklikes energia- ja kliimakavades; iv) lõimitud riiklikus energia- ja kliimakavas esitatud olemasolevate ning kavandatud poliitikasuundade ja meetmete koostoime ja järjepidevus energialiidu ühe mõõtme ning eri mõõtmete piires.

                  (5)

                  Soovituste väljatöötamisel võttis komisjon ühelt poolt arvesse vajadust liita kõigi liikmesriikide kavandatud arvulised panused, et hinnata eesmärki liidu tasandil, ning teiselt poolt vajadust anda asjaomasele liikmesriigile piisavalt aega võtta komisjoni soovitusi nõuetekohaselt arvesse enne oma riikliku kava lõplikku vormistamist.

                  (6)

                  Komisjoni soovitused liikmesriikide taastuvenergiaeesmärkide kohta põhinevad määruse (EL) 2018/1999 II lisas esitatud valemil, mis tugineb objektiivsetele kriteeriumidele.

                  (7)

                  Energiatõhususalaste soovituste puhul on komisjon lähtunud hinnangust, mis on antud lõimitud riikliku energia- ja kliimakava projektis esitatud riiklike eesmärkide ulatusele võrreldes liidu tasandi eesmärkide saavutamiseks vajalike ühiste jõupingutustega, võttes vajaduse korral arvesse teavet riigi konkreetse eripära kohta. Riikide lõplik panus energiatõhususse peaks kajastama nende kulutõhusa energiasäästu potentsiaali ning seda peaks toetama kindla, pikaajalise hoonete renoveerimise strateegiaga ja sellekohaste meetmetega, et täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/27/EL (3) artiklist 7 tulenevaid kohustusi. Samuti peaksid liikmesriigid tõendama, et on nõuetekohaselt võtnud arvesse energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtet, ja selgitama täpsemalt, kuidas aitab energiatõhusus kulutõhusalt saavutada riigi eesmärgid kujundada välja vähese CO2-heitega konkurentsivõimeline majandus, tagada energiavarustuskindlus ning leida lahendus energiaostuvõimetuse probleemile.

                  (8)

                  Vastavalt juhtimismäärusele peavad liikmesriigid andma üldülevaate investeeringutest, mis on vajalikud lõimitud riikliku energia- ja kliimakava projektis esitatud eesmärkide ja panuste saavutamiseks, ning üldhinnangu nende investeeringute allikate kohta. Lõimitud riiklikud energia- ja kliimakavad peaksid tagama riikide poliitikasuundade ja meetmete läbipaistvuse ja prognoositavuse ning seega investeerimiskindluse.

                  (9)

                  Samal ajal on komisjon Euroopa 2018.–2019. poolaasta ühe osana tähelepanelikult keskendunud liikmesriikide energia- ja kliimapoliitikaga seotud investeerimisvajadustele. Euroopa poolaasta raames on komisjon käsitlenud seda küsimust 2019. aasta aruandes Poola kohta (4) ja komisjoni soovituses, mis käsitleb nõukogu soovitust Poolale (5). Lõimitud riiklike energia- ja kliimakavade projektide hindamisel võttis komisjon arvesse Euroopa poolaasta raames tehtud viimaseid järeldusi ja antud soovitusi. Komisjoni soovitused täiendavad Euroopa poolaasta raames esitatud värskeimaid riigipõhiseid soovitusi. Ühtlasi peaksid liikmesriigid tagama, et nende lõimitud riiklikus energia- ja kliimakavas võetakse arvesse Euroopa poolaasta raames antud värskeimaid riigipõhiseid soovitusi.

                  (10)

                  Peale selle peab liikmesriik vastavalt juhtimismäärusele võtma nõuetekohaselt arvesse kõiki soovitusi, mis komisjon on andnud 31. detsembriks 2019 esitatava lõimitud riikliku energia- ja kliimakava projekti kohta, ja kui asjaomane liikmesriik ei järgi soovitust või suurt osa sellest, peaks liikmesriik esitama ja avalikustama selle põhjused.

                  (11)

                  Vastavalt asjaoludele peaksid liikmesriigid esitama oma lõimitud riiklikus energia- ja kliimakavas ning järgmiste aastate ajakohastatud versioonides need samad andmed, mis nad esitavad Eurostatile või Euroopa Keskkonnaametile. Ühtede ja samade allikate ning olemasolu korral ka Euroopa statistika kasutamine on oluline modelleerimise ja prognooside lähtestsenaariumi arvutamiseks. Euroopa statistika kasutamine võimaldab paremini võrrelda lõimitud riiklikes energia- ja kliimakavades kasutatud andmeid ja prognoose.

                  (12)

                  Lõplik lõimitud riiklik energia- ja kliimakava peab sisaldama kõiki määruse (EL) 2018/1999 I lisas esitatud üksikasju. Seoses sellega tuleks hinnata kavandatud poliitikasuundade ja meetmete makromajanduslikku mõju ja niivõrd, kui see on võimalik, mõju tervisele, keskkonnale, tööhõivele ja haridusele ning oskustele ja sotsiaalmõju. Lõpliku lõimitud riikliku kliima- ja energiakava ettevalmistamisse tuleb kaasata avalikkus ja muud sidusrühmad. Neid ja muid üksikasju on kirjeldatud käesoleva soovitusega koos avaldatud talituste töödokumendis (6).

                  (13)

                  Võttes arvesse kava projektis esitatud energialiidu eri mõõtmete koostoimet käsitlevat piiratud teavet, võiks lõplikus kavas kirjeldada kõnealuste mõõtmete peamist koostoimet nii riikliku eesmärgi ambitsioonikuse kui ka ajutiste, kavandatud, täiendatavate ja olemasolevate poliitikavahendite seisukohast. Lõplikus kavas võiks konkreetsemalt käsitleda CO2-heite vähendamise ning energiatõhususe ja energiajulgeoleku suurendamise koostoimet. Selleks võiks olemasolevat põhjalikku mõjuhinnangut laiendada, nt esitada arvandmed maakasutusest, maakasutuse muutusest ja metsandusest pärineva arvestusliku heite ja selle heite sidumise mõju kohta kestlike biomassitarnete seisukohast ning käsitleda kliimamuutusest tulenevaid energiajulgeoleku riske. Peale selle võiks energiatootmissektori kohta esitatud investeerimisvajadusi ja -kulusid aluseks võttes laiendada lõplikus kavas seda head alguspunkti energianõudlusele ja muule sektorile kui energiasektorile kõigi energialiidu mõõtmete puhul. Samamoodi peavad teadustegevuse, innovatsiooni ja konkurentsivõime mõõtme all seatud eesmärgid toetama muude energialiidu mõõtmete jaoks kavandatud jõupingutusi.

                  (14)

                  Lõplikule lõimitud riiklikule kliima- ja energiakavale tuleks kasuks, kui selles esitataks põhjalik analüüs selle kohta, milline on vähese CO2-heitega tehnoloogialahenduste sektori praegune positsioon üleilmsel turul, tuues välja konkurentsivõimelised ja võimalikud probleemsed valdkonnad, märkides edasised eesmärgid ning poliitikasuunad ja meetmed nende saavutamiseks ning esitades asjakohased seosed ettevõtlus- ja tööstuspoliitikaga. Samuti tuleks kasuks, kui sellest nähtuks suurem seos ringmajandusega, rõhutades sealset kasvuhoonegaaside heite vähendamise potentsiaali.

                  (15)

                  Komisjon on Poolale antud soovitustes lähtunud Poola poolt esitatudlõimitud riikliku energia- ja kliimakava projektile antud hinnangust, mis avaldatakse koos käesoleva soovitusega, (7)

            SOOVITAB POOLAL TEHA JÄRGMIST:

                  1.

                  Esitada rohkem teavet selliste kavandatud poliitikasuundade ja meetmete kohta, millega vähendatakse 2005. aasta eesmärgiga võrreldes prognoositud märkimisväärset lõhet (–7 %), mis tuleb ületada kasvuhoonegaaside heite 2030. aasta eesmärgi saavutamiseks heitkogustega kauplemise süsteemi mittekuuluvates sektorites. Kõnealune teave peaks hõlmama selgemaid transpordimeetmeid ja rohkem üksikasju täiendavate meetmete ning eelkõige hoonete- ja põllumajandussektori ning maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsanduse sektori kohta, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EL) 2018/841 (8) tulenevate arvestuseeskirjade rakendamise kohta.

                  2.

                  Suurendada liidu 2030. aasta taastuvenergia eesmärgi saavutamiseks antavat panust, s.o suurendada Poolas taastuvenergia osakaalu vähemalt 25 %ni aastaks 2030, nagu on märgitud määruse (EL) 2018/1999 II lisas esitatud valemis. Lisada lõplikku lõimitud riiklikku energia- ja kliimakavva soovituslik trajektoor, mis määruse (EL) 2018/1999 artikli 4 punkti a alapunkti 2 kohaselt hõlmab kõiki võrdlustasemeid, vastavalt taastuvenergia osakaalule, pidades silmas vajadust suurendada jõupingutusi selle eesmärgi ühiseks saavutamiseks. Esitada üksikasjalikud arvuliselt väljendatud poliitikasuunad ja meetmed, mis on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2018/2001 (9) sätestatud kohustustega ning võimaldavad kõnealuse panuse õigel ajal ja kulutõhusalt saavutada. Tagada, et 2020. aasta taastuvenergiaeesmärk, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/28/EÜ (10) I lisas, täidetaks täielikult ja oleks alates 2021. aastast edasiseks lähtealuseks, ning selgitada, kuidas selline lähtealus saavutada ja seda säilitada. Suurendada jõupingutusi kütte- ja jahutussektoris, et täita direktiivi (EL) 2018/2001 artiklis 23 esitatud soovituslik eesmärk, ning kehtestada üksikasjalikud meetmed, et täita oma lõimitud riikliku energia- ja kliimakavas transpordisektorile seatud eesmärk kooskõlas direktiivi (EL) 2018/2001 artikliga 25. Esitada täiendavad üksikasjad ja meetmed haldusmenetluste lihtsustamise ning oma tarbeks toodetavat taastuvenergiat ja taastuvenergiakogukondi hõlmavate tugiraamistike kohta kooskõlas direktiivi (EL) 2018/2001 artiklitega 21 ja 22.

                  3.

                  Vaadata läbi oma panused ning määrata kindlaks poliitikasuunad ja meetmed, mis võiksid anda veelgi suuremat energiasäästu, pidades silmas asjaolu, et liidus 2030. aastaks seatud energiatõhususeesmärgi saavutamiseks on vaja rohkem pingutada. Põhjendada paremini lõpliku suurema panuse saavutamiseks kavandatud eesmärki ning toetada seda poliitikast ja meetmetest saadava asjakohase ja arvuliselt esitatud säästuga. Koostada poliitikat ja meetmeid toetav mõjuhinnang ning anda üksikasjalikumat teavet rakendamise ulatuse ja ajakava kohta. Kaaluda veel transpordipoliitikat ja -meetmeid, võttes arvesse eeldatavat energianõudluse suurenemist selles sektoris.

                  4.

                  Täpsustada meetmeid, millega toetatakse selliste energiajulgeoleku eesmärkide saavutamist nagu energiasüsteemi mitmekesistamine ja selle sõltuvuse vähendamine, sealhulgas meetmeid, millega tagada energiasüsteemi paindlikkus, et kohaneda 2030. aastaks ja hiljemaks prognoositud muutustega.

                  5.

                  Määrata kindlaks turu lõimimise tulevikueesmärgid, eelkõige meetmed avalike teenuste osutamise kohustuse mõju hindamiseks (eelkõige gaasi hoiustamise ja hindade reguleerimise mõju turu toimimisele) ning selgitada kuidas negatiivsete tagajärgede mõju leevendatakse. Esitada täielikult turupõhistele hindadele järk-järgult üleminemise strateegia ja ajakava.

                  6.

                  Selgitada riiklikke ja rahastamiseesmärke teadustegevuse, innovatsiooni ja konkurentsivõime valdkonnas (eelkõige seoses energialiiduga), mida on vaja saavutada kuni 2030. aastani, nii et need eesmärgid oleksid hõlpsalt mõõdetavad ning toetaksid lõimitud riiklikus energia- ja kliimakavas muude mõõtmete jaoks seatud eesmärkide täitmist. Toetada nende eesmärkide saavutamist konkreetsete ja piisavate poliitikasuundade ja meetmetega, sealhulgas teiste liikmesriikidega koos välja töötatavate suundade ja meetmetega, näiteks energiatehnoloogia strateegilise kava kaudu.

                  7.

                  Jätkata konsulteerimist naaberliikmesriikidega ja piirkondlikku koostööd Visegrádi rühmas (kuhu kuuluvad Tšehhi, Ungari, Poola ja Slovakkia) ja vastavates kõrgetasemelistes töörühmades. Piirkondlikes suhetes tuleks keskenduda energia siseturuga suuremale lõimumisele, hinnates süsteemi piisavust, võttes arvesse võimsuse turu kavandatavat arengut, õiglase ülemineku küsimusi, CO2-heite vähendamist ning taastuvate energiaallikate kasutamise mõju energiasüsteemile ja piiriülesele elektrikaubandusele.

                  8.

                  Loetleda kõik energiatoetused, sealhulgas eelkõige fossiilkütuste toetused, ning nende järkjärguliseks kõrvaldamiseks võetud meetmed ja koostatud kavad.

                  9.

                  Lisada analüüs selle kohta, milline on koostoime õhukvaliteeti ja õhkuheidet käsitlevate meetmetega (sh kvantitatiivsest seisukohast) ning esitada mõju õhusaastele eri stsenaariumide korral.

                  10.

                  Paremini lõimida kavva ausa ja õiglase ülemineku aspektid ning eelkõige täpsustada kavandatud eesmärkide ning poliitikasuundade ja meetmete mõju sotsiaalvaldkonnale, tööhõivele ja oskustele. Kirjeldada lõplikus lõimitud riiklikus kliima- ja energiakavas eelkõige ülemineku mõju söekaevanduspiirkondade elanikele (seostades kava paremini üleminekujärgus söekaevanduspiirkondade käimasoleva algatuse ning vastavate riiklike ja piirkondlike üleminekukavadega) ning elanikele, keda mõjutavad muudes energiamahukates sektorites tehtavad kohandused. Töötada välja täpsem energiaostuvõimetuse probleemi lahendamise kord, sealhulgas täpsustades määruse (EL) 2018/1999 kohaste kavandatud poliitikasuundade ja meetmete erieesmärke ja eeldatavat mõju.

         Brüssel, 18. juuni 2019

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  ELT L 328, 21.12.2018, lk 1.

         (2)  SWD(2019) 281.

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiv 2012/27/EL, milles käsitletakse energiatõhusust, muudetakse direktiive 2009/125/EÜ ja 2010/30/EL ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2004/8/EÜ ja 2006/32/EÜ (ELT L 315, 14.11.2012, lk 1).

         (4)  SWD (2019) 1020 final.

         (5)  COM (2019) 521 final, 5. juuni 2019.

         (6)  SWD(2019) 281.

         (7)  SWD(2019) 281.

         (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2018. aasta määrus (EL) 2018/841, millega lisatakse maakasutusest, maakasutuse muutusest ja metsandusest tulenev kasvuhoonegaaside heide ja sellest tulenevate kasvuhoonegaaside sidumine 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistikku ning millega muudetakse määrust (EL) nr 525/2013 ja otsust nr 529/2013/EL (ELT L 156, 19.6.2018, lk 1).

         (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiiv (EL) 2018/2001 taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta (ELT L 328, 21.12.2018, lk 82).

         (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 140, 5.6.2009, lk 16).


title: Nõukogu Soovitus, 8. november 2019, Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta2019/C 385/01

text:
               13.11.2019

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 385/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      8. november 2019,
      Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta
      (2019/C 385/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 283 lõiget 2 ja artikli 139 lõiget 2,
      võttes arvesse protokolli nr 4 Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta, eriti selle artiklit 11.2,
      SOOVITAB EUROOPA ÜLEMKOGUL JÄRGMIST:
      Nimetada Isabel SCHNABEL Euroopa Keskpanga juhatuse liikmeks kaheksa aastat kestvaks ametiajaks alates 1. jaanuarist 2020.

         Brüssel, 8. november 2019

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            M. LINTILÄ


               27.1.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 28/121

      P8_TA(2018)0256
      ELi ja Tšiili assotsieerimislepingu ajakohastamise läbirääkimised
      Euroopa Parlamendi 13. juuni 2018. aasta soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, mis käsitleb ELi ja Tšiili assotsieerimislepingu ajakohastamise läbirääkimisi (2018/2018(INI))
      (2020/C 28/15)

         Euroopa Parlament,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 2 ja 3 ning V jaotist, eriti selle artikleid 21 ja 36, samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu V osa,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 218,

                  —

                  võttes arvesse Tšiili Vabariigi ja Euroopa Liidu vahelist olemasolevat assotsieerimislepingut,

                  —

                  võttes arvesse, et 16. novembril 2017 algasid Euroopa Liidu ja Tšiili läbirääkimised ajakohastatud assotsieerimislepingu üle,

                  —

                  võttes arvesse, et 13. novembril 2017 võttis nõukogu vastu läbirääkimisjuhised selle lepingu kohta,

                  —

                  võttes arvesse ELi ja Tšiili parlamentaarse ühiskomisjoni 25. kohtumise ühisdeklaratsiooni, mis võeti vastu 22. jaanuaril 2018,

                  —

                  võttes arvesse oma 14. septembri 2017. aasta soovitust nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele, mis käsitleb ELi ja Tšiili assotsieerimislepingu kaubandussamba ajakohastamist käsitlevaid läbirääkimisi (1),

                  —

                  võttes arvesse oma 13. septembri 2017. aasta resolutsiooni ELi poliitiliste suhete kohta Ladina-Ameerika riikidega (2),

                  —

                  võttes arvesse 11. mail 2015. aastal avaldatud ELi ning Ladina-Ameerika ja Kariibi Riikide Ühenduse kodanikuühiskonna foorumi deklaratsiooni pealkirjaga „Euroopa, Ladina-Ameerika ja Kariibi riikide rahvaste võrdõiguslikkus, õigused ja demokraatlik osalemine“,

                  —

                  võttes arvesse kodukorra artikli 108 lõiget 4 ja artiklit 52,

                  —

                  võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A8-0158/2018),

                  A.

                  arvestades, et Tšiilil ja ELil on ühised väärtused ning tihedad kultuuri-, majandus- ja poliitilised sidemed;

                  B.

                  arvestades, et Tšiili ja EL on lähedased partnerid selliste piirkondlike ja ülemaailmsete probleemide lahendamisel nagu kliimamuutused, rahvusvaheline julgeolek, kestlik areng ja ülemaailmne juhtimine;

                  C.

                  arvestades, et Tšiili on demokraatia ja inimõiguste, vaba ja avatud kaubanduse ning mitmepoolsuse kindel pooldaja; arvestades, et Tšiili on ka Vaikse ookeani liidu, Ameerika Riikide Organisatsiooni ja Lõuna-Ameerika Riikide Liidu mõjukas liige;

                  D.

                  arvestades, et Tšiili on tähtis toimija piirkondlikes küsimustes, näiteks garantiiandja Colombia rahuprotsessis ning Venezuela valitsuse ja opositsiooni vahelistel Santo Domingo kõnelustel; arvestades, et Tšiili loobus osalemast Venezuela tulevikku käsitlevatel läbirääkimistel, kuna demokraatlike presidendivalimiste ja institutsioonilise normaliseerimise miinimumtingimused on jäänud täitmata;

                  E.

                  arvestades, et alates 2014. aasta jaanuarist on olemas raamistik Tšiili osalemiseks ELi kriisiohjamisoperatsioonides; arvestades, et Tšiili osaleb Euroopa Liidu sõjalises operatsioonis Bosnias ja Hertsegoviinas (EUFOR Althea) ning mitmes ÜRO rahuvalveoperatsioonis, mis näitab Tšiili valmidust kaitsta ülemaailmset rahu ja julgeolekut;

                  F.

                  arvestades, et Tšiili hiljutised parlamendi- ja presidendivalimised tõendasid taas Tšiili demokraatia stabiilsust ja küpsust; arvestades, et Tšiili on saanud kasu tugevast majanduskasvust ja on üks Lõuna-Ameerika viimastel aastakümnetel kõige kiiremini arenevatest majandusest; arvestades, et reformid riigis jätkuvad;

                  G.

                  arvestades tõsiasja, et abort ei ole viimasel ajal teatud tingimustel enam karistatav, mis on tõend Tšiili ühiskonna suuremast valmisolekust naiste ja tütarlaste võimestamiseks;

                  H.

                  arvestades, et 2016. aasta inimarengu indeksi kohaselt kuulub Tšiili väga kõrge arenguga riikide kategooriasse, olles Ladina-Ameerika riikide hulgas esimesel ning maailma riikide hulgas 38. kohal, paiknedes seejuures seitsmest Euroopa Liidu liikmesriigist kõrgemal;

                  I.

                  arvestades, et olemasolev assotsieerimisleping on aidanud süvendada ELi ja Tšiili poliitilisi suhteid ning oluliselt kasvatada kaubandust ja investeerimisvoogusid; arvestades, et jätkuv õigusriigi põhimõtte järgimine ning stabiilse õigus- ja poliitilise raamistiku tagamine võimaldab mõlemal, nii Tšiilil kui ka ELil, tegeleda vabalt ettevõtlusega ja soodustab sobivat investeerimiskeskkonda, kus on tagatud õiguskindluse põhimõte;

                  J.

                  arvestades, et viimastel aastatel on EL ja Tšiili teiste partneritega sõlminud ambitsioonikamaid ja ulatuslikumaid lepinguid; arvestades, et seetõttu avab ELi ja Tšiili assotsieerimislepingu ajakohastamine võimaluse olemasolevaid suhteid tunduvalt süvendada, sealhulgas ka välis- ja julgeolekualaseid suhteid;

                  K.

                  arvestades, et tulevane ELi ja Tšiili vaheline assotsieerimisleping peab täielikult kajastama kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 ümberkujundavat olemust ja rahvusvahelise arengualase koostöö tähtsust kestliku arengu eesmärkide saavutamisel;

                  L.

                  arvestades, et ajakohastatud assotsieerimisleping (nagu ka praegu (uuesti) läbirääkimisel olevad lepingud Mehhiko ja Mercosuri riikidega) tugevdab ELi rolli Ladina-Ameerika olulise liitlasriigina ajal, kui sellised toimijad nagu Hiina ja Venemaa püüavad selles piirkonnas üha rohkem mõju saavutada;

                  M.

                  arvestades, et ELi ja Tšiili parlamentaarne ühiskomisjon on korduvalt väljendanud toetust assotsieerimislepingu ajakohastamisele – viimati ühiskomisjoni 25. kohtumisel 22. jaanuaril 2018 vastu võetud ühisdeklaratsioonis;

                  1.

                  soovitab nõukogul, komisjonil ja komisjoni asepresidendil ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal

                        Üldpõhimõtted

                              a)

                              oluliselt tugevdada Tšiili ja ELi kui ühtmoodi meelestatud partnerite omavahelist koostööd olukorras, kus rahvusvaheliste suhete keskkond on muutunud ebakindlaks, tuginedes ühistele väärtustele ning demokraatia põhimõtetele, võitlusele kliimamuutuste vastu, tagades soolise võrdõiguslikkuse, õigusriigi, hea valitsemistava, inimõiguste ja põhivabaduste austamise;

                              b)

                              tagada, et ajakohastatud leping Tšiiliga oleks ambitsioonikas, laiaulatuslik ja tasakaalustatud ning tooks tuntavat kasu mõlema lepingupoole kodanikele, ettevõtetele ja majandusele; tagada, et see leping oleks üks eesrindlikumaid ja ambitsioonikamaid kolmandate riikidega sõlmitud ELi lepinguid;

                              c)

                              tugevdada ELi ja Tšiili koostöö inimõiguste mõõdet, pidades silmas ELi ja Tšiili inimõigustealast strateegiat aastateks 2016–2020; võtta lepingusse ühine kohustus kaitsta ja edendada inimõigusi, põhivabadusi, soolist võrdõiguslikkust ning vähemuste, nagu LGBTI-kogukonna ja põlisrahvaste õigusi, mis hõlmab ka jõustatavaid kontrolli, järjepideva aruandmise ja vaidluste lahendamise mehhanisme; ergutada Tšiilit leidma lahendust küsimustele, mis on seotud kohalike maputše indiaanlaste ja teiste põlisrahvastega; jätkata tava lisada inimõiguste klausel kõigisse tulevastesse assotsieerimislepingutesse; jätkata ELi ja Tšiili vahelist regulaarset dialoogi inimõiguste teemal, eesmärgiga tugevdada institutsioonilist raamistikku ja riiklikku poliitikat inimõiguste edendamiseks, kasutades muu hulgas mitmepoolset koostööd;

                              d)

                              ergutada Tšiilit tagama täielikult rahvusvahelistele standarditele vastavat nõuetekohast menetlust ja ausat kohtumenetlust;

                              e)

                              seada eesmärk soodustada Tšiilis kestlikku sotsiaal-majanduslikku arengut, võidelda vaesusega ja vähendada ebavõrdsust, võttes arvesse tõsiasja, et Tšiili on kohustunud täitma kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 eesmärgid;

                              f)

                              toetada Tšiilit haridusstandardite ja haridusprogrammide parandamisel, tagades, et kõige madalama sissetulekuga isikutel oleks täielik juurdepääs kõrgharidusele; tugevdada seost ülikoolide ja tööturu vahel, lahendades oskuste tööturu nõudlusele mittevastavuse probleemi ja edendades noorte tööhõivet;

                              g)

                              soodustada sotsiaal- ja keskkonnaõiguste kaitset, samuti tagada Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonide tulemuslik rakendamine ning sunniviisilise töö ja lapstööjõu kasutamise kaotamine;

                        Mitmepoolsus ning piirkondlik ja rahvusvaheline koostöö

                              h)

                              tugevdada dialoogi ja koostööd selliste piirkondlike ja ülemaailmsete probleemide lahendamisel nagu organiseeritud kuritegevus, uimastikaubandus, suurenev ebavõrdsus, ränne, terrorism ja kliimamuutused, sealhulgas kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 rakendamine; toetada ELi ja Tšiili koostööd rände haldamise küsimustes ja ning luua tagasivõtumehhanismid, sh kodakondsuseta isikute ja kolmandate riikide kodanike tagasivõtumehhanismid;

                              i)

                              tuletada meelde mitmepoolse tegevuskava tähtsust ning seda, et kahepoolsetes läbirääkimistes ei tohi õõnestada eesmärki saavutada areng mitmepoolselt;

                              j)

                              aidata tugevdada mitmepoolsust ja rahvusvahelist koostööd, et edendada rahvusvahelist julgeolekut ja tulemuslikult reageerida globaalsetele probleemidele; tõhustada mõlema poole seisukohtade kooskõlastamist rahvusvahelistes organisatsioonides ja foorumitel;

                              k)

                              ergutada Tšiilit jätkuvalt toetama piirkondlikku integratsiooni ja koostööd, eelkõige Vaikse ookeani liidus, võttes arvesse selle julgustavaid tulemusi piirkonna liikmete majandusliku integratsiooni tegeliku ja aktiivse edendajana, samuti Lõuna-Ameerika Riikide Liidus ning Ladina-Ameerika ja Kariibi Riikide Ühenduses; uurida võimalust saada ELile Vaikse ookeani liidus vaatleja staatus;

                        Poliitiline dialoog ja koostöö

                              l)

                              võimaldada regulaarse sisulise dialoogi pidamist kõigis olulistes küsimustes, olemasolevaid formaate kasutades ja laiendades; võtta kasutusele partnerluse rahastamisvahendi kaudu olemas olevad ressursid, et saavutada strateegilised eesmärgid;

                              m)

                              tagada tihe koostöö julgeoleku ja kaitse valdkonnas, eelkõige seoses konfliktide ärahoidmise, kriisiohjamise, meresõidu turvalisuse, desarmeerimise ja massihävitusrelvade leviku tõkestamisega; võimaldada Tšiilil aktiivsemalt osaleda ELi ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonides ja operatsioonides;

                              n)

                              võimaldada suuremat koostööd terrorismi, organiseeritud kuritegevuse ja küberkuritegevuse vastases võitluses ning radikaliseerumise ja piiriülese kuritegevuse ennetamises, kahjustamata kodanikuvabadusi ja põhiõigusi; võtta meetmeid ülemaailmse terrorismivastase võitluse raames, tugevdades ülemaailmse ja piirkondliku koostöö mehhanisme, meetmeid ja organeid kooskõlas rahvusvahelise õiguse ja ÜRO põhikirja põhimõtetega;

                              o)

                              tugevdada koostööd korruptsiooni, rahapesu ja maksudest kõrvalehoidumise vastases võitluses; lisada head maksuhaldustava ja läbipaistvusstandardeid käsitlevad sätted, mis kinnitavad veel kord poolte kohustust rakendada rahvusvahelisi standardeid võitluses maksustamise vältimise ja maksudest kõrvalehoidumise vastu;

                              p)

                              tuletada meelde, et korruptsioon õõnestab inimõigusi, võrdsust, sotsiaalset õiglust, kaubandust ja ausat konkurentsi, takistades majanduskasvu; lisada konkreetsed jaotised, milles on esitatud selged ja kindlad kohustused ja meetmed, mille abil võidelda korruptsiooni kõikide vormide vastu ning rakendada rahvusvahelisi standardeid ja mitmepoolseid korruptsioonivastaseid konventsioone;

                              q)

                              lihtsustada liikuvust ELi ja Tšiili vahel; edendada noorte, õpilaste ja üliõpilaste vahetust, stipendiumiprogramme ja koolituskursusi, muu hulgas ERASMUS+ programmi kaudu; jätkata pingutusi akadeemiliste kvalifikatsioonide täieliku vastastikuse tunnustamiseni jõudmiseks ning kõrghariduse ajakohaseks, kättesaadavaks ja rahvusvaheliseks muutmiseks;

                              r)

                              edendada teaduslike ja tehnoloogiliste teadmiste ülekannet ning tõhustada koostööd teadusuuringute vallas, kasutades täielikult ära selliseid olemasolevaid programme nagu „Horisont 2020“;

                              s)

                              edendada ja tugevdada suhteid rahvusvahelise koostöö valdkonnas, tuginedes rahvusvahelist koostööd käsitlevale vastastikuse mõistmise memorandumile, mis allkirjastati 2015. aastal; luua uuenduslikud mehhanismid, mis laiendavad ja tugevdavad kolmepoolset ja piirkondlikku koostööd Ladina-Ameerikas ja sellest väljaspool, kasutades selliseid programme nagu EUROsociAL+ ja Euroclima+ ning uimastipoliitka valdkonna koostööprogrammi COPOLAD;

                              t)

                              töötada välja metoodika, mille abil tuua esile ajakohastatud lepingu mõju meestele ja naistele, ning võtta need tulemused aluseks soolise võrdõiguslikkuse saavutamise poliitika kujundamisel;

                              u)

                              kinnitada ühist seotust Pariisi kliimakokkuleppe ja kestliku arengu tegevuskavaga aastani 2030 ning näha ELi ja Tšiili vahel ette tihe koostöö keskkonnakaitse vallas ja kliimamuutuste vastases võitluses; tugevdada partnerlust seoses tehnilise ja poliitilise koostööga peamistes keskkonnaküsimustes, sealhulgas rahvusvahelise transpordi CO2-heitkogused, bioloogilise mitmekesisuse kaitse ning säästev tootmine ja tarbimine; soodustada tõhusamat koostööd ringmajanduse valdkonnas, et parandada ressursitõhusust, loodusvarade säästvat kasutamist, ökoinnovatsiooni ja veevarude majandamist; suurendada toetust kliimamuutuste tagajärgede leevendamise projektidele;

                              v)

                              tugevdada koostööd teadus- ja arendustegevuse valdkonnas ning Maa seire satelliitandmete valdkonnas ELi Copernicuse programmi kasutamisel keskkonnakaitse eesmärkidel;

                              w)

                              edendada kultuurikoostööd ning toetada diasporaad nii Tšiilis kui ka ELis, et aidata kaasa ELi ja Tšiili välisinvesteeringutele;

                              x)

                              kinnitada veel kord, et juurdepääs veele on inimõigus;

                        Institutsioonilised sätted

                              y)

                              tagada, et assotsieerimislepingu aluseks on parlamentide suur osalus, ning tugevdada selleks olemasolevaid sätteid ja koostöömehhanisme, et võimaldada suuremat osalust lepingu koostamisel ja järelevalvet lepingu rakendamisel, eelkõige parlamentaarse ühiskomisjoni olemasoleva parlamentidevahelise formaadi kaudu; näha parlamentaarse ühiskomisjoni jaoks ette võimalus nõuda assotsieerimislepingu rakendamise kohta vajalikku teavet;

                              z)

                              tagada ühise nõuandekomitee kaudu ja muul moel kodanikuühiskonna asjakohane kaasamine nii assotsieerimislepingu läbirääkimiste ajal kui ka lepingu rakendamise etapis; rõhutada vajadust luua institutsiooniline mehhanism, et soodustada mõlemas piirkonnas kodanikuühiskonna organisatsioone kaasavat poliitilist dialoogi;

                              aa)

                              teavitada Euroopa Parlamenti viivitamata ja täielikult läbirääkimiste kõikidel etappidel vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikele 10; see hõlmab Euroopa Parlamendile läbirääkimistekstide ja iga läbirääkimisvooru protokolli edastamist; tunnustab sellega seoses nõukogu 22. jaanuari 2018. aasta otsust avaldada novembris 2017 komisjonile ning komisjoni asepresidendile ja kõrgele esindajale antud läbirääkimisvolitused;

                              ab)

                              suhtuda läbirääkimisjuhiste hiljutisse avaldamisse kui olulisse pretsedenti ning võtta kohustus avaldada edaspidi kõik rahvusvaheliste lepingute läbirääkimisjuhised;

                              ac)

                              kiirendada läbirääkimisi lepingu üle, pidades silmas selle ratifitseerimist Euroopa Parlamendi poolt enne parlamendi praeguse koosseisu ametiaja lõppu;

                              ad)

                              järgida kõigil tasanditel pikaajalist tava, mille kohaselt ei kohaldata uut lepingut ajutiselt enne, kui Euroopa Parlament on andnud nõusoleku;

                  2.

                  teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning Tšiili Vabariigi presidendile, valitsusele ja parlamendile.

         (1)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0354.

         (2)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0345.


title: Euroopa Keskpanga Soovitus, 17. jaanuar 2020, dividendi jaotamise põhimõtete kohta (EKP/2020/1)2020/C 30/01

text:
               29.1.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 30/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
      17. jaanuar 2020,
      dividendi jaotamise põhimõtete kohta
      (EKP/2020/1)
      (2020/C 30/01)
      EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 127 lõiget 6 ja artiklit 132,
      võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 34,
      võttes arvesse nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrust (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (1), eelkõige selle artikli 4 lõiget 3,
      võttes arvesse Euroopa Keskpanga 16. aprilli 2014. aasta määrust (EL) nr 468/2014, millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (ühtse järelevalvemehhanismi raammäärus) (EKP/2014/17) (2),
      ning arvestades järgmist:
      Krediidiasutused peavad jätkama ettevalmistusi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (3) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (4) õigeaegseks ja täielikuks kohaldamiseks ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/2395 (5) üleminekuperioodi lõppemiseks, et leevendada võimalikku negatiivset mõju esimese taseme põhiomavahenditele, mis tuleneb oodatavast krediidikahju arvestamisest IFRS9 alusel, keerukas makromajandus- ja finantskeskkonnas, mis avaldab survet krediidiasutuste kasumlikkusele ja sellest tulenevalt nende võimele luua kapitalibaasi. Kuna krediidiasutused peavad rahastama majandust, on konservatiivne dividendide jaotamise poliitika piisava riskijuhtimise ja usaldusväärse pangandussüsteemi osa. Kohaldada tuleks sama meetodit, mis nähti ette Euroopa Keskpanga soovituses EKP/2019/1 (6),
      ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

         I.

                  1.

                  Krediidiasutused peaksid kehtestama dividendipoliitika lähtudes konservatiivsetest ja usaldusväärsetest eeldustest, et pärast mis tahes jaotust saaks täita kehtivaid kapitalinõudeid ning järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi.

                              a)

                              Krediidiasutused peavad täitma kehtivaid miinimumkapitali nõudeid (1. samba nõuded ) mis tahes ajal. Nende hulka kuuluvad esimese taseme põhiomavahendite suhtarv 4,5 %, esimese taseme omavahendite suhtarv 6 % ja koguomavahendite suhtarv 8 % vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 92 sätestatule.

                              b)

                              Lisaks peavad krediidiasutused järgima mis tahes ajal kapitalinõudeid, mis on kehtestatud pärast järelevalvealast läbivaatamist ja hindamist määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 16 lõike 2 punkti a alusel tehtud otsusega ning mis lähevad kaugemale 1. samba nõuetest („2. samba nõuded”).

                              c)

                              Samuti peavad krediidiasutused järgima direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 määratletud kombineeritud puhvri nõuet.

                              d)

                              Krediidiasutused peavad samuti kohaldatava üleminekuaja lõppkuupäevaks täies ulatuses (fully loaded) (7) täitma nõutavat esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu, esimese taseme omavahendite suhtarvu ja koguomavahendite suhtarvu. See tähendab pärast üleminekusätete kohaldamist eelnimetatud suhtarvude ja direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 määratletud kombineeritud puhvri nõude täielikku kohaldamist. Üleminekusätted on sätestatud direktiivi 2013/36/EL XI jaotises ja määruse (EL) nr 575/2013 X osas.

                              e)

                              Krediidiasutused, mis on otsustanud kohaldada üleminekuperioodil määruse (EL) 2017/2395 korda, peavad samuti täitma esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvu täies ulatuses selles määruses sätestatud üleminekuperioodi lõpuks.

                        Neid nõudeid tuleb täita nii konsolideeritud tasemel (asjakohastel juhtudel allkonsolideeritud tasemel) kui ka individuaalselt, v.a juhul, kui usaldatavusnõuete kohaldamisest on tehtud individuaalne erand määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 7 ja 10 kohaselt.

                  2.

                  Krediidiasutuste poolt 2019. majandusaasta eest 2020. aastal dividendide (8) maksmise osas soovitab EKP järgmist:

                              a)

                              1. kategooria: Krediidiasutused, mis i) täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid ja ii) on 31. detsembriks 2019 juba saavutanud täies ulatuses punkti 1 alapunktis d ja e osutatud suhtarvud, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, mis võimaldaks neil täita kõiki tingimusi ning järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul;

                              b)

                              2. kategooria: krediidiasutused, mis 31. detsembril 2019 täidavad punkti 1 alapunktides a, b ja c osutatud kapitalinõudeid, kuid ei ole 31. detsembriks 2019 saavutanud täies ulatuses punkti 1 alapunktis d ja e osutatud suhtarvude täitmise tasemeid, peaksid jaotama netokasumi arvel dividendi konservatiivselt, mis võimaldaks neil täita kõiki tingimusi ja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemusi ka halvenenud majandus- ja finantstingimuste puhul. Lisaks peaksid nad põhimõtteliselt maksma dividendi ainult selles ulatuses, mis tagab täies ulatuses kapitalinõude täitmise punkti 1 alapunkti d kohaselt või vähemalt lineaarse tee (9) punkti 1 alapunktis e osutatud kapitalinõuete täitmisele täies ulatuses ning järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise tulemuste täitmisele;

                              c)

                              3. kategooria: Krediidiasutused, mis ei täida punkti 1 alapunktide a, b või d nõudeid, ei peaks üldjuhul dividendi jaotama.

                        Krediidiasutused, mis ei saa täita käesolevat soovitust, kuna nende hinnangul on nad õiguslikult kohustatud dividendi maksma, peaksid viivitamata ühendust võtma oma ühise järelevalverühmaga.
                  Punkti 2 alapunktides a, b ja c osutatud kategooriatesse 1, 2 ja 3 kuuluvad krediidiasutused peaksid samuti vastama 2. samba juhistele. Kui krediidiasutuse näitajad jäävad või eeldatavasti jäävad allapoole 2. samba juhiseid, peab ta viivitamata ühendust võtma oma ühise järelevalverühmaga. EKP vaatab läbi põhjused, miks selle krediidiasutuse kapitali tase on vähenenud või eeldatavasti väheneb, ning kaalub kohaste ja proportsionaalsete asutusepõhiste meetmete võtmist.
                  Eeldatakse, et dividendipoliitika ja kapitalijuhtimine võtab arvesse ka tulevaste kapitalinõuete võimalikku mõju, mis võivad tuleneda muutustest liidu õigusaktides ja raamatupidamisraamistikes. Kui puudub teistsugune teave, eeldatakse, et tulevased 2. samba nõuded ja juhised, mida kasutatakse kapitali planeerimises, on vähemalt praegusel tasemel.

         II.

      Käesolev soovitus on adresseeritud järelevalve alla kuuluvatele olulistele üksuste ja järelevalve alla kuuluvatele olulistele gruppidele vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 punktides 16 ja 22.

         III.

      Käesolev soovitus on adresseeritud ka riiklikele pädevatele asutustele ja riiklikele määratud asutustele seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppidega vastavalt määratlusele määruse (EL) nr 468/2014 (EKP/2014/17) artikli 2 punktides 7 ja 23. Käesoleva määruse kohaldajaks nendele üksustele ja gruppidele on kohastel juhtudel riiklikud pädevad asutused ja riiklikud määratud asutused (10).

         Frankfurt Maini ääres, 17. jaanuar 2020

               EKP president

            Christine LAGARDE

         (1)  ELT L 287, 29.10.2013, lk 63.

         (2)  ELT L 141, 14.5.2014, lk 1.

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2017. aasta määrus (EL) 2017/2395, millega muudetakse määrust (EL) nr 575/2013 seoses üleminekukorraga, et leevendada rahvusvahelise finantsaruandlusstandardi (IFRS) 9 kasutuselevõtu mõju omavahenditele ja seoses üleminekukorraga, mis käsitleb riskide kontsentreerumise sätete kohaldamist ükskõik millise liikmesriigi omavääringus nomineeritud teatavatele avaliku sektori suhtes võetavatele riskipositsioonidele (ELT L 345, 27.12.2017, lk 27).

         (6)  Euroopa Keskpanga 7. jaanuari 2019. aasta soovitus EKP/2019/1 dividendi jaotamise põhimõtete kohta (ELT C 11, 11.1.2019, lk 1).

         (7)  Kõik puhvrid täies ulatuses.

         (8)  Krediidiasutustel võib olla mitmesugune õiguslik vorm, näiteks börsiettevõte ja mitte-aktsiaselts nt investeerimisfond, kooperatiiv või hoiuasutus. Käesolevas soovituses tähendab mõiste dividend mis tahes sularaha väljamakset, mille peab heaks kiitma üldkoosolek.

         (9)  Reaalselt tähendab see, et krediidiasutus peaks üleminekuperioodi järelejäänud osas katma vähemalt proportsionaalse osa aasta kohta puuduolevast täies ulatuses täidetud esimese taseme põhiomavahendite kapitali suhtarvust, esimese taseme omavahendite suhtarvust ja koguomavahendite suhtarvust punkti 1 alapunkti e kohaselt.

         (10)  Kui käesolevat soovitust kohaldatakse järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppide suhtes, mis nende endi hinnangul ei saa käesolevat soovitust täita, kuna nad peavad ennast õiguslikult kohustatuks dividende maksma, peavad nad viivitamata ühendust võtma oma riikliku pädeva asutusega.


title: Nõukogu soovitus, 20. juuli 2020, milles käsitletakse Belgia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta 2020/C 282/01

text:
               26.8.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 282/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      20. juuli 2020,
      milles käsitletakse Belgia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2020/C 282/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  17. detsembril 2019 võttis komisjon vastu iga-aastase kestliku majanduskasvu strateegia, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2020) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. 17. detsembril 2019 võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu ka häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Belgiat ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta.

                  (2)

                  26. veebruaril 2020 avaldati 2020. aasta aruanne Belgia kohta. Selles hinnati Belgia edusamme nõukogu poolt 9. juulil 2019 vastu võetud riigipõhiste soovituste (3) („2019. aasta riigipõhised soovitused“) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Belgia edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

                  (3)

                  11. märtsil 2020 kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon ametlikult COVID-19 puhangu ülemaailmseks pandeemiaks. See on tõsine rahvatervisealane hädaolukord, mis mõjutab kodanikke, ühiskonda ja majandust. See seab riiklikud tervishoiusüsteemid suure surve alla, tekitab häireid üleilmsetes tarneahelates, põhjustab volatiilsust finantsturgudel ja tarbijanõudluse šokke ning mõjutab negatiivselt paljusid sektoreid. See ohustab inimeste töökohti ja sissetulekut ning ettevõtete äritegevust. See on toonud kaasa suure majandusšoki, millel on juba praegu liidus tõsised tagajärjed. 13. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise, milles kutsutakse üles võtma kriisile reageerimiseks koordineeritud majanduslikke meetmeid, kaasates kõik osalised nii riiklikul kui ka liidu tasandil.

                  (4)

                  Mitu liikmesriiki on kuulutanud välja eriolukorra või võtnud erakorralisi meetmeid. Kõik erakorralised meetmed peaksid olema rangelt proportsionaalsed, vajalikud, ajaliselt piiratud ning kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Nende üle tuleks teha demokraatlikku järelevalvet ja sõltumatut kohtulikku kontrolli.

                  (5)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (4) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandussurutise ajal. Komisjon leidis oma 20. märtsi 2020. aasta teatises, et arvestades COVID-19 pandeemiast tingitud eeldatavat tõsist majandussurutist, on tingimused üldise vabastusklausli aktiveerimiseks täidetud, ning palus nõukogul seda kinnitada. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Nad leppisid kokku, et tõsine majandussurutis nõuab otsusekindlat, kaugeleulatuvat ja koordineeritud reageerimist. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Lisaks võib nõukogu parandusliku osa puhul otsustada komisjoni soovituse alusel võtta vastu muudetud eelarvekursi. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaseid menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kalduda kõrvale tavapäraselt kohaldatavatest eelarvenõuetest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid.

                  (6)

                  Jätkuvaid meetmeid on vaja COVID-19 pandeemia leviku piiramiseks ja kontrollimiseks, riiklike tervishoiusüsteemide vastupanuvõime tugevdamiseks, pandeemia sotsiaal-majanduslike tagajärgede leevendamiseks ettevõtetele ja majapidamistele suunatud toetusmeetmete abil ning piisavate tervishoiu- ja ohutustingimuste tagamiseks töökohal, et taastada majandustegevus. Liit peaks täiel määral kasutama tema käsutuses olevaid mitmesuguseid vahendeid, et toetada liikmesriikide jõupingutusi nendes valdkondades. Samal ajal peaksid liikmesriigid ja liit tegema koostööd, et valmistada ette meetmed, mille toel taastada ühiskonna ja majanduse tavapärane toimimine ning kestlik majanduskasv, lõimides neisse muu hulgas ülemineku rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale ning võttes arvesse kriisist saadud õppetunde.

                  (7)

                  COVID-19 kriis on toonud esile paindlikkuse, mida siseturg pakub erakorraliste olukordadega kohanemiseks. Kuid selleks, et tagada kiire ja sujuv liikumine taastumisetappi ning kaupade, teenuste ja töötajate vaba liikumine, tuleks siseturu tavapärast toimimist takistavad erakorralised meetmed kaotada niipea, kui need ei ole enam hädavajalikud. Praegune kriis on näidanud, et tervishoiusektoris on vaja kriisiks valmisoleku kavasid. Täiustatud hankestrateegiad, mitmekesistatud tarneahelad ja elutähtsa varustuse strateegilised varud on laiemate kriisiks valmisoleku kavade väljatöötamise peamiste elementide hulgas.

                  (8)

                  Liidu seadusandja on juba muutnud asjaomaseid õigusraamistikke Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EL) 2020/460 (5) ja (EL) 2020/558, (6) et võimaldada liikmesriikidel mobiliseerida kõik Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamata vahendid, et nad saaksid leevendada COVID-19 pandeemia erakordset mõju. Need muudatused annavad suurema paindlikkuse ning lihtsustavad ja ühtlustavad menetlusi. Selleks et leevendada survet rahavoogudele, võivad liikmesriigid eelarveaastal 2020–2021 kasutada ka 100 % suurust liidu eelarvest kaasrahastamise määra. Belgiat julgustatakse neid võimalusi täielikult ära kasutama, et aidata kõige rohkem mõjutatud üksikisikuid ja sektoreid.

                  (9)

                  COVID-19 pandeemia sotsiaal-majanduslikud tagajärjed on erineva spetsialiseerumise tõttu piirkondade lõikes tõenäoliselt erinevad. Sellega kaasneb oluline risk, et Belgias suurenevad piirkondadevahelised ja piirkonnasisesed erinevused. Arvestades ohuga, et liikmesriikidevaheline lähenemisprotsess võib ajutiselt seiskuda, nõuab praegune olukord sihipäraseid poliitikameetmeid.

                  (10)

                  30. aprillil 2020 esitas Belgia oma 2020. aasta riikliku reformikava ja 2020. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (11)

                  Belgia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit.

                  (12)

                  13. juulil 2018 soovitas nõukogu Belgial tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude (7) nominaalne kasvumäär ei ületaks 2019. aastal 1,8 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % sisemajanduse koguproduktist (SKP). Kuna leiti, et Belgia vastab tingimustele, mille kohaselt võib struktuurireformide klausli alusel lubada taotletud ajutist kõrvalekaldumist 0,5 % SKPst, vähendati nõutavat struktuurset kohandust 2019. aastal 0,1 %ni SKPst, mis vastab esmaste netokulude nominaalsele kasvumäärale, mis ei ületa 2019. aastal 2,8 %. Komisjoni üldhinnang kinnitab, et 2019. aastal ning 2018. ja 2019. aasta kokkuvõttes kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks soovitatud kohandamiskavast märkimisväärselt kõrvale. See on oluline tegur komisjoni aruandes, mis on koostatud kooskõlas aluslepingu artikli 126 lõikega 3 ja milles hinnatakse Belgia vastavust võlakriteeriumile 2019. aastal.

                  (13)

                  Föderaalvalitsuse 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt nominaalne eelarvepositsioon halveneb: eelarvepuudujääk suureneb 1,9 %-lt SKPst 2019. aastal 7,5 %-le SKPst 2020. aastal. Valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis 2019. aastal vähenes 98,6 %ni, peaks 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suurenema 2020. aastal ligikaudu 115 %ni. Makromajanduslikke ja eelarveväljavaateid mõjutab COVID-19 pandeemiast tingitud suur ebakindlus.

                  (14)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja osana koordineeritud liidu lähenemisviisist on Belgia võtnud õigeaegseid eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti palju mõjutatud inimestele ja sektoritele. 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt oli nende eelarvemeetmete maht 2,3 % SKPst. Meetmed hõlmavad ajutist föderaalset töötushüvitiste süsteemi, asendussissetulekut füüsilisest isikust ettevõtjatele, föderaalseid eraldisi kriisiga seotud kulutuste katmiseks, mitmesuguseid piirkondlikke toetusi ettevõtjatele ja üksikisikutele ning valdkondlikke toetusi. Eelarvepuudujääki suurendavate meetmete kvantifitseerimisel saadud tulemused langevad üldjoontes kokku komisjoni hinnangutega, kui automaatsete stabilisaatoritega seotud kulude erinevat käsitlemist on arvesse võetud. Lisaks on Belgia teatavaks teinud meetmed, millel ei ole otsest mõju eelarvele, kuid mis aitavad pakkuda ettevõtetele likviidsustoetust. Need meetmed hõlmavad äriühingutele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele mõeldud nii föderaalseid kui ka piirkondlikke laenutagatisi, mis on 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt hinnanguliselt 11,8 % SKPst. Samuti on rakendatud maksude tasumise edasilükkamist, eelkõige üksikisiku ja äriühingu tulumaksu ja sotsiaalmaksete puhul, kuid 2020. aasta stabiilsusprogrammis ei ole neid kvantifitseeritud. Üldiselt on Belgia võetud meetmed kooskõlas suunistega, mis on esitatud komisjoni 13. märtsi 2020. aasta teatises. Nende erakorraliste meetmete ja toetavate eelarvemeetmete täielik rakendamine, millele järgneb eelarvepoliitika ümbersuunamine keskpika perioodi usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, kui majandustingimused seda võimaldavad, aitab kaasa riigi rahanduse jätkusuutlikkuse säilitamisele keskpikas perspektiivis.

                  (15)

                  Kui poliitikat ei muudeta, on Belgia valitsemissektori eelarvepositsioon komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt 2020. aastal –8,9 % SKPst ja 2021. aastal –4,2 % SKPst. Valitsemissektori võla suhe SKPsse jõuab prognooside kohaselt 2020. aastal 113,8 %-ni.

                  (16)

                  20. mail 2020 esitas komisjon Belgia kohta aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohaselt koostatud aruande, kuna riik ei järginud 2019. aastal võlareeglit ja kavatses ületada 2020. aastal eelarvepuudujäägi kontrollväärtust, milleks on 3 % SKPst. Kokkuvõttes nähtub komisjoni analüüsist, et aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/97 määratletud puudujäägi- ja võlakriteerium ei ole täidetud.

                  (17)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale võtsid Belgia ametiasutused vastu ulatusliku meetmete paketi, et leevendada järsu majanduslanguse sotsiaalset ja majanduslikku mõju. Elujõulistele ettevõtetele antava uue lühiajalise laenu jaoks on loodud 50 miljardi euro suurune tagatiskava. Piirkonnad ja kommuunid on kehtestanud ka tagatised üleminekulaenudele ja tavalistele ärilaenudele, likviidsustoetuse ettevõtetele otselaenude kaudu ja meetmed COVID-19 kriisist kõige enam mõjutatud ettevõtete rahaliseks toetamiseks. Olemasolevate hüpoteek- ja ärilaenude tagasimaksmist võib pikendada. Raskesse olukorda sattunud ettevõtete pankrotimenetlustele on võimalik kehtestada ajutine moratoorium. Talitluspidevuse tagamiseks on kasutusele võetud mitmesuguseid stiimuleid, et innustada suuremat hulka töötajaid tööle jääma või tööle naasma. Sotsiaalkindlustusmaksete ja maksude, näiteks käibemaksu, ettevõtte ja üksikisiku tulumaksu tasumise võib edasi lükata või mõnel juhul võib nende tasumisest ka vabastada. Föderaalvalitsus on teinud COVID-19 kriisist mõjutatud ettevõtetele kättesaadavaks vääramatust jõust tingitud ajutise töötuskindlustusskeemi, pakkudes suuremaid hüvitisi. Füüsilisest isikust ettevõtjate jaoks, kelle tegevus on katkestatud vähemalt seitsmeks järjestikuseks päevaks, on ette nähtud igakuine asendussissetulek. Töötushüvitiste järkjärguline vähendamine on ajutiselt külmutatud. Föderaalvalitsus valmistab ette ka täiendavaid meetmeid ettevõtete maksejõuetuse vastu võitlemiseks, näiteks äriühingu ja üksikisiku tulumaksu vabastus 2020. eelarveaastaks.

                  (18)

                  Belgia tervishoiusüsteem toimib haiglates aktiivravi pakkumise osas hästi. Sellest hoolimata on COVID-19 pandeemia toonud esile mitmeid puudusi tervishoiusüsteemi vastupanuvõimes tõsise rahvatervisekriisi korral. See annab alust arvata, et Belgias on struktuuriline puudus tervishoiutöötajatest ning selle probleemiga tuleb tegeleda. Lähitulevikus jääb keskseks elutähtsate meditsiinitoodete piisava varu tagamine, sealhulgas kaitsevarustuse tagamine, eelkõige tervishoiutöötajatele ja teistele viirusega kokkupuutuvatel kutsealadel töötajatele. Lühikeses ja keskpikas perspektiivis on jätkuvalt väga oluline riiklik tervishoiustrateegia, mis on täielikult kooskõlas ennetust ja pikaajalist hooldust käsitlevate meetmetega, et tagada rahvatervise kriisi, nagu COVID-19 pandeemia tõhus ohjamine. Selles kontekstis on oluliseks alustalaks riiklikke tervishoiuteenuseid käsitleva ministritevahelise konverentsi kokkuleppe sujuv rakendamine, et teha COVID-19 kriisi ajal haiglatöötajad ja -taristu (föderaalne pädevus) ajutiselt kättesaadavaks pikaajalise hoolduse asutustele (kommuuni pädevus).

                  (19)

                  Pärast rekordiliselt kõrge tööhõivetaseme saavutamist 2019. aastal ja 2020. aasta alguses on tööhõive kasv Belgias COVID-19 kriisi tõttu järsult peatunud. Belgia olemasolevad riiklikud sissetulekutoetuse kavad, nagu töötajate ajutise töötuse süsteem ja füüsilisest isikust ettevõtjate üleminekuõigus, pakuvad osalist hüvitist lühendatud tööajast tingitud sissetuleku vähenemise eest. Nendel lühendatud tööaja kavadel on oluline roll, vähendamaks väiksema tootmismahu mõju tööhõive tasemele. Prognooside kohaselt suureneb töötuse määr sellele vaatamata 2020. aastal 7 %ni ja väheneb mõnevõrra 2021. aastal, 6,6 %ni. Selleks et vältida töötuse kasvu muutumist struktuurseks, on vaja teha täiendavaid jõupingutusi, et tugevdada olemasoleva aktiivse tööturupoliitika tõhusust, mis on endiselt madal, kuna aktiivsetes tööturumeetmetes osalevate töötute osakaal on küll suur, kuid töötusest tööhõivesse ülemineku tase on madal. Erilist tähelepanu tuleks pöörata sellele, et tagada terviklik lähenemisviis neile, kes on tööturult kõige rohkem eemale jäänud ja keda COVID-19 kriisi negatiivsed sotsiaal-majanduslikud tagajärjed tõenäoliselt kõige rohkem mõjutavad. Haavatavate rühmade hulka kuuluvad eelkõige madala kvalifikatsiooniga, rändetaustaga ja puuetega inimesed. Lisaks on maksukiil endiselt suur kõigil palgatasemetel, välja arvatud väga madalapalgalised (50 % keskmisest palgast). See on suhteliselt kõrgete tööjõukulude oluline põhjus, mis võib negatiivselt mõjutada tööjõunõudlust, eelkõige madala tootlikkusega töökohtade puhul.

                  (20)

                  Tuleks edendada tööjõu liikuvust nende valdkondade suunas, kus esineb suuri puudujääke, sealhulgas tervishoid, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) ning tehnilised ja kutsealased ametid. Sellega kaasnevad olulised vajadused seoses ümber- ja täiendõppega ning see nõuab täiskasvanute hariduses ja koolituses osalemise taseme tõstmist, sealhulgas vähendatud töötundide arvuga perioodide kasutamist. Tuntakse muret, et olemasolevad koolitusstiimulid ei jõua nendeni, kellel oleks neist kõige rohkem kasu, nagu madala kvalifikatsiooniga töötajad, eakad töötajad ja rändetaustaga inimesed. Suur takistus on kehv keeleoskus, eriti kakskeelse Brüsseli tööturul. Kommuunid võtavad meetmeid, et suurendada loodusteaduste, tehnoloogia, inseneriteaduste ja matemaatika valdkonna tudengite hulka, kuid tulevase tööturu nõudluse rahuldamiseks on vaja ulatuslikumaid strateegiaid. Digioskuste üldine tase on hea, kuid püsib muutumatuna. Noorte ja eelkõige madala haridustasemega noorte seas on digioskuste tase madalam kui liidu keskmine ning see on viimastel aastatel halvenenud. Piisava varustuse ja internetiühenduse kättesaadavus kõigile õppuritele koos vajalike õpetajakoolituse ja mentorlusprogrammidega on oluline, et tagada juurdepääs distantsõppele. Seda on vaja ka selle tagamiseks, et praegune ebavõrdsus haridussüsteemis COVID-19 kriisi tõttu ei süveneks.

                  (21)

                  Belgia on võtnud vastu hulgaliselt ettevõtete likviidsuse toetamise kavasid, sealhulgas riigigarantii kava laenudele ja mitu piirkondlikku kava, millest on teatatud praeguse COVID-19 pandeemia ajal majandust toetavate riigiabi meetmete ajutise raamistiku alusel. Selliste kavade tõhus ja tulemuslik rakendamine, sealhulgas vahendajate poolt, on oluline tagamaks, et neist saaksid kasu ettevõtjad, eelkõige väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKEd) ning füüsilisest isikust ettevõtjad, et neid kaitsta ja võimaldada majanduse kiiremat taastumist. Nende meetmete kavandamisel ja rakendamisel tuleb võtta arvesse pangandussektori, sealhulgas vahendajate vastupanuvõimet.

                  (22)

                  Hoolimata valitsuse jõupingutustest on ettevõtete halduskoormus ligikaudu 7 miljardit eurot aastas (1,6 % SKPst), millest enamik tuleneb maksu- ja tööõiguse järgimisest. Maksusüsteem on erinevate maksukulutuste tõttu keeruline. Ettevõtte palgafondi haldamine on keeruline, eriti ettevõtete jaoks, kes peavad arvestama erinevaid piirkondlikke süsteeme. Avaliku sektori asutuste makseviivitused ettevõtjatele suurenevad, mis põhjustab ettevõtjate maksejõuetust ja ärikliima halvenemist. Ehituslubade ning elektri- ja veeühenduste puhul esineb pikki viivitusi. Vara üleandmise protsess on liidus üks aeglasemaid ja kallimaid. Käsitöönduse elukutsetele juurdepääsu ja ehitusteenuste osutamist reguleerivad nõuded on piirkonniti väga erinevad. Range reguleerimise, suurte palgakulude ja tööturu jäikuse kumulatiivne mõju pärsib jaesektori tulemuslikkust. Kaupluste lahtiolekuaegu, soodusmüüke, allahindlusi ja käsimüügiravimite turustuskanaleid käsitlevad eeskirjad rõhuvad jaemüüjate tegevuskeskkonda. 5G kasutuselevõttu võivad takistada muu hulgas ranged kiirguskaitsealased keskkonna- ja tervishoiustandardid (eelkõige Brüsselis), mis erinevad piirkonniti, samuti kõrged antennimaksud Brüsselis ja antennide kasutuslubade pikk väljaandmisaeg. Maksejõuetuse valdkonnas ei ole VKEde jaoks spetsiaalset lihtsustatud vaidluste kohtuvälise lahendamise menetlust ning maksejõuetusmenetluse võivad algatada ainult võlgnikud. Hoolimata järkjärgulisest paranemisest on kohtusüsteemi probleemiks endiselt ebapiisav digitaliseerimine ja ressursside nappus. Pikad menetlused halduskohtus põhjustavad märkimisväärseid viivitusi riigihangete ja ehituslubadega seotud asjades. Turujärelevalve, konkurentsi ja raudteetranspordi valdkonna peamistel täitevasutustel on oma ülesannete täitmiseks liiga vähe töötajaid.

                  (23)

                  Majanduse taastumise toetamiseks on oluline kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, muu hulgas asjakohaste reformide kaudu, mis aitaks kaasa ka tööstuse üleminekule. Nagu on märgitud Belgia riiklikus energia- ja kliimakavas aastateks 2021–2030, on Belgial märkimisväärne vajadus investeerida säästvasse transporti, eelkõige ummikute probleemi lahendamiseks ja elektromobiilsusega kohanemiseks. Enne COVID-19 kriisi olid Belgia piirkonnad teatanud suurtest mitmeaastastest transporditaristukavadest. Suuri investeeringuid tehakse Brüsselit ümbritsevasse linnalähiraudteesse, signaalimisse, sadamatesse ja piiriülestesse raudteeühendustesse. Märkimisväärseid investeeringuid tehakse ka Brüsseli metroo-, trammi- ja bussitaristusse. Riiklikus energia- ja kliimakavas määrati kindlaks ka olulised investeerimisvajadused taastuvenergia ja paindliku energiatootmise, energiaühenduste, arukate võrkude, salvestamise ja energiatõhususe valdkonnas, et saavutada Euroopa energia- ja kliimaeesmärgid, täita Belgia võetud juriidiline kohustus loobuda 2025. aastaks täielikult tuumaenergia kasutamisest ning renoveerida 80 % hoonetest, mis ehitati enne energianormide kehtestamist. Erinevalt suhteliselt suurest erasektori teadus- ja arendustegevuse intensiivsusest (R&D) on avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse intensiivsus veidi väiksem kui enamikus sarnase majandusarengu tasemega liikmesriikides. Belgial on oht jääda 5G kasutuselevõtul maha, sest ta ei kavatse eraldada uusi 5G-sagedusalasid liidu õigusaktides sätestatud tähtaegadeks. 2020. aasta märtsis algatasid Belgia ametiasutused ajutise lahendusena avaliku konsultatsiooni ajutise riikliku loa saamiseks sagedusalas 3,6–3,8 GHz kättesaadava spektri 200 MHz kasutamiseks. Komisjoni ettepanekus ette nähtud õiglase ülemineku fondi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata Belgial lahendada mõned probleemid, mis on seotud üleminekuga kliimaneutraalsele majandusele, eelkõige 2020. aasta riigiaruande D lisaga hõlmatud territooriumil. See võimaldaks Belgial seda fondi kõige paremini kasutada.

                  (24)

                  Kuigi käesolevas soovituses sätestatud riigipõhistes soovitustes („2020. aasta riigipõhised soovitused“) keskendutakse COVID-19 pandeemia sotsiaal-majandusliku mõju leevendamisele ja majanduse taastamise hõlbustamisele, hõlmasid 2019. aasta riigipõhised soovitused ka reforme, mis on olulised keskpika perioodi ja pikaajaliste struktuursete probleemide lahendamiseks. Need 2019. aasta riigipõhised soovitused on jätkuvalt asjakohased ja nende järgimist jälgitakse järgmise aasta Euroopa poolaasta jooksul. Sama kehtib ka investeeringutega seotud majanduspoliitikat käsitlevate 2019. aasta riigipõhiste soovituste kohta. Kõiki 2019. aasta riigipõhiseid soovitusi tuleks arvesse võtta ühtekuuluvuspoliitika 2020. aasta järgse rahastamise strateegilisel kavandamisel, sealhulgas praeguse kriisiga seotud leevendusmeetmete ja väljumisstrateegiate puhul.

                  (25)

                  Euroopa poolaasta on liidus majandus- ja tööhõivepoliitika pideva koordineerimise raamistik, mis võib edendada kestlikku majandust. Liikmesriigid on teinud oma 2020. aasta riiklikes reformikavades kokkuvõtte ÜRO kestliku arengu eesmärkide rakendamisel tehtud edusammudest. Tagades 2020. aasta riigipõhiste soovituste täieliku rakendamise, aitab Belgia kaasa kestliku arengu eesmärkide saavutamisele ja ühistele jõupingutustele tagada liidus konkurentsivõimeline kestlikkus.

                  (26)

                  Majandus- ja rahaliidu riikide vaheline tihe koordineerimine on väga oluline, et COVID-19 pandeemia majanduslikust mõjust kiiresti taastuda. Liikmesriigina, mille rahaühik on euro, peaks Belgia tagama, et tema poliitika jääks kooskõlla euroala käsitlevate 2020. aasta soovitustega ja oleks kooskõlastatud teiste rahaühikuna eurot kasutavate liikmesriikide poliitikaga, võttes arvesse eurorühma poliitilisi suuniseid.

                  (27)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2020) raames Belgia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2020. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2020. aasta stabiilsusprogrammi, 2020. aasta riiklikku reformikava ja varasematel aastatel Belgiale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Belgia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (28)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2020. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (8) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

            SOOVITAB Belgial võtta 2020. ja 2021. aastal järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausliga võtta kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ja tagada selle taastumine. Kui majandustingimused võimaldavad, viia ellu eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Tugevdada tervishoiusüsteemi üldist vastupanuvõimet ja tagada elutähtsate meditsiinitoodetega varustamine.

                  2.

                  Leevendada COVID-19 kriisi mõju tööhõivele ja sotsiaalvaldkonnale, eelkõige edendades tõhusaid aktiivseid tööturumeetmeid ja oskuste arendamist.

                  3.

                  Rakendada tõhusalt likviidsuse tagamise meetmed, et aidata VKEsid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid ning parandada ettevõtluskeskkonda. Kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, et toetada majanduse taastumist. Keskendada investeeringud rohelisele majandusele ja digitaaltehnoloogiale üleminekule, eelkõige säästva transpordi taristule, puhtale ja tõhusale energiatootmisele ja -kasutusele, ringmajandusele, digitaristule, nagu 5G ja gigabitivõrgud, ning teadusuuringutele ja innovatsioonile.

         Brüssel, 20. juuli 2020.

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. KLOECKNER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

         (3)  ELT C 301, 5.9.2019, lk 1.

         (4)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. märtsi 2020. aasta määrus (EL) 2020/460, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013 ja (EL) nr 508/2014 seoses erimeetmetega investeeringute kaasamiseks liikmesriikide tervishoiusüsteemidesse ja muudesse majandussektoritesse, et reageerida COVID‐19 puhangule (koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus) (ELT L 99, 31.3.2020, lk 5).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2020. aasta määrus (EL) 2020/558, millega muudetakse määrusi (EL) nr 1301/2013 ja (EL) nr 1303/2013 seoses erimeetmetega erandliku paindlikkuse lubamiseks Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamisel, et reageerida COVID‐19 puhangule (ELT L 130, 24.4.2020, lk 1).

         (7)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutus põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (8)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.