title: Nõukogu soovitus, 22. mai 2017, milles käsitletakse elukestva õppe Euroopa kvalifikatsiooniraamistikku ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta soovitus Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas

text:
                  15.6.2017

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  C 189/15

            NÕUKOGU SOOVITUS,
      22. mai 2017,
      milles käsitletakse elukestva õppe Euroopa kvalifikatsiooniraamistikku ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta soovitus Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas
      (2017/C 189/03)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 165 ja 166,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Kvalifikatsioonil on mitu eesmärki. See annab tööandjatele teada, mida kvalifikatsiooni omav isik teab ja on võimeline tegema, st millised on õpiväljundid. Kvalifikatsioon võib olla eeltingimus teatavatel reguleeritud kutsealadel tegutsemiseks. Kvalifikatsioon aitab haridus- ja koolitusasutustel ning haridus- ja koolitusteenuse osutajatel määrata kindlaks üksikisiku õppetaseme ja õpisisu. Kvalifikatsioon on tähtis ka üksikisiku jaoks, andes tunnistust tema eneseteostusest. Seega on kvalifikatsioonil oluline roll tööalase konkurentsivõime suurendamisel, hõlbustades liikuvust ja juurdepääsu edasi õppimisele.

                  (2)

                  Kvalifikatsioonid on pädeva asutuse teostatud hindamis- ja valideerimismenetluse formaalne tulemus ning tavaliselt kinnitatakse seda dokumendiga (nt tunnistus või diplom). Kvalifikatsiooniga tõendatakse, et isik on saavutanud vastavatele standarditele vastavad õpiväljundid. Need õpiväljundid võivad olla saavutatud mitmel moel formaalses, mitteformaalses või informaalses õpikeskkonnas nii riikide kui rahvusvahelisel tasandil. Õpiväljundeid käsitlev teave peaks olema lihtsasti kättesaadav ja läbipaistev.

                  (3)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta soovitusega Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas (1) loodi ühine võrdlusraamistik kaheksa kvalifikatsioonitaseme jaoks, mida väljendatakse õpiväljundite kaudu. Mida suurem on taseme number, seda rohkem on oskusi. Osutatud süsteem on teisendamisvahend erinevate kvalifikatsioonisüsteemide ja nende kvalifikatsioonitasemete vahel. Elukestva õppe Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku (EQF) eesmärk on parandada inimeste kvalifikatsioonide läbipaistvust, võrreldavust ja kaasaskantavust.

                  (4)

                  Käesoleva soovituse laiem eesmärk on aidata kaasa haridus- ja koolitussüsteemide ajakohastamisele ning suurendada töötajate ja õppijate tööalast konkurentsivõimet, liikuvust ja sotsiaalset integratsiooni. Lisaks on soovituse eesmärk siduda omavahel tihedamalt formaalne, mitteformaalne ja informaalne õpe ning toetada eri viisidel saadud õpiväljundite valideerimist.

                  (5)

                  Liikmesriigid on töötanud välja õpiväljunditel põhinevad riiklikud kvalifikatsiooniraamistikud või tegelevad nende väljatöötamisega ning sidustavad need sidustamisprotsessi kaudu EQFiga. EQFi tasemed ja õpiväljundite kirjeldused aitavad parandada erinevate riiklike süsteemide kvalifikatsioonide läbipaistvust ja võrreldavust. Samuti soodustavad need üldist üleminekut haridus- ja koolitusvaldkonnas õpiväljunditel põhineva lähenemisviisi kasutuselevõtmisele. Sidustamine EQFiga peaks toimuma riiklike kvalifikatsiooniraamistike kaudu või kui need puuduvad, siis riiklike kvalifikatsioonisüsteemide kaudu (edaspidi „riiklikud kvalifikatsiooniraamistikud või -süsteemid“).

                  (6)

                  Kvalifikatsioonid on läbipaistvamad ja võrreldavamad, kui need on esitatud dokumentides, mis sisaldavad viidet kohaldatavale EQFi tasemele ning saavutatud õpiväljunditele.

                  (7)

                  Selleks et tagada EQFi laialdane toetus, tuleks selle rakendamisse kaasata mitmesuguseid sidusrühmi liidu ja riikide tasandil. Peamiste sidusrühmade hulka kuuluvad kõik õppijad, haridus- või koolitusteenuse osutajad, kvalifikatsiooniasutused, kvaliteedi tagamise asutused, tööandjad, ametiühingud, tööstus-, kaubandus- ja käsitöökojad, akadeemiliste ja kutsealaste kvalifikatsioonide tunnustamiseks pädevad asutused, tööturuasutused ja rändajate integreerimise eest vastutavad asutused.

                  (8)

                  Euroopa Parlamendile ja nõukogule 19. detsembril 2013 esitatud Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku hindamisaruandes jõudis komisjon järeldusele, et EQF on leidnud laialdast kasutamist kui võrdlusalus riiklike kvalifikatsiooniraamistike väljatöötamiseks, õpiväljunditel põhineva lähenemisviisi juurutamiseks ning oskuste ja pädevuste läbipaistvuse ja tunnustamise parandamiseks. Hindamisaruandes on rõhutatud, et liit peaks võimaldama õppijatel ja töötajatel teha oma oskused ja pädevused paremini nähtavaks, sõltumata sellest, kus need oskused on omandatud.

                  (9)

                  Samuti sedastas komisjon kõnealuses aruandes, et EQFi nõuanderühm on andnud tõhusaid suuniseid riikide sidustamisprotsesside jaoks ning on loonud usaldust ja arusaamist osalevates riikides. Komisjon jõudis samuti järeldusele, et EQFi riiklike koordineerimisasutuste töö tõhusus sõltub suuresti sellest, kui tihedasti on nad seotud sidustamisprotsessi juhtimisega riiklikul tasandil.

                  (10)

                  Arvestades EQFi nõuanderühma tööle antud positiivset hinnangut, on kõnealuse rühma töö jätkamine ülioluline, et tagada käesoleva soovituse ühetaoline, sidus, läbipaistev ja kooskõlastatud rakendamine.

                  (11)

                  Oskuste ja kvalifikatsioonide läbipaistvus ja tunnustamine on üks hariduse ja koolituse valdkonna üleeuroopalise koostöö strateegilise raamistiku (HK 2020) rakendamist käsitlevas nõukogu ja komisjoni 2015. aasta ühisaruandes nimetatud uutest prioriteetidest. Aruandes on rõhutatud, et kvalifikatsioonide läbipaistvuse ja võrreldavuse parandamiseks on vaja EQFi edasi arendada. Hiljuti saabunud rändajate osas rõhutatakse aruandes samuti, et olemasolevad läbipaistvust tagavad vahendid saaksid ELis aidata paremini mõista välismaal omandatud kvalifikatsioone ja vastupidi.

                  (12)

                  EQF ning sellega sidustatud riiklikud kvalifikatsiooniraamistikud ja -süsteemid saavad toetada olemasolevaid tunnustamistavasid, sest suureneb usaldus neis kirjeldatud kvalifikatsioonide vastu ning paraneb kvalifikatsioonidest arusaamine ja nende võrreldavus. See võib teha tunnustamisprotsessi õppimise ja töötamise eesmärgil lihtsamaks. Üleüldised kvalifikatsiooniraamistikud (nagu EQF) saaksid olla teabevahendid tunnustamistavade jaoks, nagu on nimetatud soovituses kvalifikatsiooniraamistike kasutamise kohta välismaiste kvalifikatsioonide tunnustamisel, nagu see on vastu võetud kõrgharidustunnistuste ja kõrgharidusele juurdepääsu võimaldavate tunnistuste Euroopa regioonis tunnustamise konventsiooni alusel.

                  (13)

                  Riiklikud kvalifikatsiooniraamistikud ja -süsteemid muutuvad aja jooksul, mistõttu tuleks nende sidustamine EQFiga vajaduse korral üle vaadata ja ajakohastada.

                  (14)

                  EQFiga sidustatud riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemide kvalifikatsioonide (edaspidi „EQFi kohase tasemega kvalifikatsioonid“) kvaliteedi ja taseme usaldusväärsus on äärmiselt oluline, et toetada õppijate ja töötajate valdkonna- ja riigisisest ning -ülest liikuvust. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta soovituses Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas esitatakse ühised põhimõtted kvaliteedi tagamiseks kõrghariduses ning kutsehariduses ja -õppes. Neis põhimõtetes austatakse liikmesriikide vastutust seoses kvaliteedi tagamise korraga, mida kohaldatakse riiklike kvalifikatsioonide suhtes kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. Selliste ühiste põhimõtete aluseks on Euroopa kõrgharidusruumi kvaliteeditagamise standardid ja suunised ning Euroopa kvaliteeditagamise võrdlusraamistik kutsehariduse ja -õppe valdkonnas.

                  (15)

                  Võiks uurida võimalust luua kõrghariduse valdkonnast väljaspool register ametiasutuste jaoks, kes tegelevad kvalifikatsioonide kvaliteedi tagamise süsteemide järelevalvega.

                  (16)

                  Arvestuspunktisüsteem saab aidata üksikisikutel õpingutes edu saavutada, edendades paindlikke õppimisvõimalusi ja paindlikku liikumist mitmesuguste haridus- ja koolitusvormide ja -tasemete vahel ning piiriüleselt, võimaldades õppijatel koguda ja üle kanda erinevates õpikeskkondades, sealhulgas e-õppe ning mitteformaalse ja informaalse õppe raames saadud mitmesuguseid õpiväljundeid. Õpiväljunditel põhinev lähenemisviis võib samuti hõlbustada täieliku kvalifikatsiooni või selle komponentide kavandamist, saavutamist ja hindamist.

                  (17)

                  Riikide ja Euroopa tasandi arvestuspunktisüsteemid toimivad institutsioonilises kontekstis, näiteks kõrg- või kutsehariduses või -koolituses. Euroopa tasandil on töötatud välja Euroopa arvestuspunktisüsteem Euroopa kõrgharidusruumis pakutava kõrghariduse jaoks. Kutsehariduse ja -koolituse jaoks on väljatöötamisel Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteem kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2009. aasta soovitusega Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteemi (ECVET) loomise kohta (2). Asjakohasel juhul võiks soodustada riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja arvestuspunktisüsteemide vahel seose loomist.

                  (18)

                  Kuigi liidu rände ja varjupaiga valdkonna õigusaktidega nähakse ette rändajate kodanikega võrreldes samaväärne kohtlemine kvalifikatsioonide tunnustamisel ning rahvusvahelise kaitse saajate puhul isegi hõlbustavad meetmed kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2011/95/EL, (3) on paljud kolmanda taseme haridusega kolmandate riikide kodanikud ülekvalifitseeritud ja seisavad silmitsi kõrge tööpuudusega. Liidu koostöö kolmandate riikidega kvalifikatsioonide läbipaistvuse parandamiseks võib soodustada rändajate integreerumist liidu tööturule. Liitu ja liidust välja suunduvate rändevoogude suurenemise tõttu on vaja paremini mõista ja õiglaselt tunnustada väljaspool liitu antud kvalifikatsioone.

                  (19)

                  EQFi peamised tunnused, eelkõige selle õpiväljunditel põhinev lähenemisviis, taseme kirjelduste kindlaksmääramine ning EQFi nõuanderühma poolt välja töötatud sidustamiskriteeriumide kehtestamine on andnud inspiratsiooni riiklike ja piirkondlike kvalifikatsiooniraamistike väljatöötamiseks kogu maailmas. Üha rohkem kolmandaid riike püüab siduda oma kvalifikatsiooniraamistikku üha tihedamalt EQFiga.

                  (20)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2005/36/EÜ (4) on sätestatud, et komisjonil on õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et luua reguleeritud kutsealade jaoks ühised koolitusraamistikud kui teadmiste, oskuste ja pädevuste üldkogumid. Ühised koolitusraamistikud peavad põhinema EQFi tasemetel. Kvalifikatsioonide sidustamine EQFi tasemega ei tohi mõjutada juurdepääsu tööturule, kus kutsekvalifikatsiooni on tunnustatud kooskõlas direktiiviga 2005/36/EÜ.

                  (21)

                  Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistik sisaldab kõrghariduse lühitsükli (mida saab siduda esimese tsükliga või mis on esimese tsükli osa), esimese, teise ja kolmanda tsükli kirjeldusi. Iga tsükli kirjelduses on esitatud üldised nõuded kõnealuse tsükli lõpetamiseks vajalike saavutuste ja oskuste kohta. EQF on kooskõlas Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistikuga ning selle tsüklite kirjeldustega. Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistiku lühike tsükkel (mida saab siduda esimese tsükliga või mis on selle osa), esimene, teine ja kolmas tsükkel vastavad vastavalt EQFi 5–8 tasemele.

                  (22)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 2241/2004/EÜ (5) võimaldab kodanikel oma oskusi, pädevusi ja kvalifikatsioone paremini kirjeldada.

                  (23)

                  Oskuste, pädevuste, kvalifikatsioonide ja ametite Euroopa klassifikaatori (ESCO) töötab välja komisjon. Selle kasutamine on vabatahtlik ning see saab soodustada hariduse ja tööhõive tihedamat sidumist. Liikmesriikides EQFi raames välja töötatud andmed võib kasutada selle klassifikaatori sisendina.

                  (24)

                  Teave riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide EQFiga sidustamise ja EQFi tasandi kvalifikatsioonide kohta peaks olema avalikkusele kergesti kättesaadav. Seda eesmärki aitaks saavutada ühiste andmestruktuuride ja vormingute kasutamine. See aitaks samuti mõista ja kasutada kvalifikatsioonide kohta avaldatud teavet.

                  (25)

                  EQFi, riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide ning oskuste, pädevuste ja kvalifikatsioonide läbipaistvust ja tunnustamist parandavate praeguste ja tulevaste vahendite, sealhulgas kvaliteeditagamise, arvestuspunktide kogumise ja ülekandmise ning Euroopa kõrgharidusruumi oskuste, pädevuste ja kvalifikatsioonide läbipaistvuse ja tunnustamise valdkonna raames välja töötatud vahendite rakendamine riikide ja liidu tasandil peaks toimuma järjepidevalt, vastastikku täiendavalt ja sünergias.

                  (26)

                  EQF tuleks välja arendada täielikus kooskõlas juba tehtava Euroopa haridus- ja koolitusvaldkonna koostööga strateegilise raamistiku HK 2020 ja tulevaste Euroopa haridus- ja koolitusvaldkonna strateegiliste raamistike alusel.

                  (27)

                  Käesolev soovitus ei asenda ega määratle riiklikke kvalifikatsiooniraamistikke ega -süsteeme. EQF ei kirjeldata konkreetseid kvalifikatsioone või üksikisiku pädevusi ning konkreetsed kvalifikatsioonid tuleks siduda sobiva EQFi tasemega vastavate riiklike kvalifikatsioonisüsteemide abil.

                  (28)

                  Käesoleva soovitusega konsolideeritakse EQF kui ühine, õpiväljundite kaudu määratletav kaheksatasemeline võrdlusraamistik, mida kasutatakse mitmesuguste kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide ja nende tasemete teisendamiseks.

                  (29)

                  Võttes arvesse käesoleva soovituse mittekohustuslikku iseloomu, on see vastavuses subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega, kuna see toetab ja täiendab liikmesriikide tegevust, hõlbustades nendevahelist koostööd isikute kvalifikatsioonide läbipaistvuse, võrreldavuse ja ülekantavuse suurendamiseks. Soovitust tuleks rakendada vastavalt siseriiklikule õigusele ja tavadele,

            SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL VASTAVALT OMA RIIGI OLUDELE:

                  1.

                  kasutada EQFi riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide sidustamiseks ning riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemide osaks olevate kõikide liidu kvalifikatsioonitüüpide ja -tasemete võrdlemiseks, eelkõige sidustades nende kvalifikatsioonitasemed II lisas esitatud EQFi tasemetega ja kasutades III lisas esitatud kriteeriume;

                  2.

                  vaadata läbi ja vajaduse korral ajakohastada riiklike kvalifikatsiooniraamistike või süsteemide tasemete sidustamine II lisas esitatud EQFi tasemetega ning kasutades III lisas sätestatud kriteeriume, võttes nõuetekohaselt arvesse oma riigi olusid;

                  3.

                  tagada, et EQFi tasemega kvalifikatsioonid vastavad kvaliteedi tagamise ühistele põhimõtetele, mis on sätestatud IV lisas, ilma et see piiraks riiklikke kvaliteedi tagamise põhimõtteid, mida kohaldatakse riiklike kvalifikatsioonide suhtes;

                  4.

                  asjakohasel juhul soodustada arvestuspunktisüsteemide ja riiklike kvalifikatsiooniraamistike seostamist, võttes arvesse V lisas sätestatud arvestuspunktisüsteemide ühiseid põhimõtteid, ilma et see piiraks siseriiklikke otsuseid i) arvestuspunktisüsteemide kasutamise kohta ja ii) nende riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemidega sidumise kohta. Kõnealused ühised põhimõtted ei too kaasa kvalifikatsioonide automaatset tunnustamist;

                  5.

                  asjakohasel juhul võtta meetmeid, et kõik pädevate asutuste välja antud uued kvalifikatsioonidokumendid (nt tunnistused, diplomid, tunnistuste lisad, akadeemilised õiendid) ja/või kvalifikatsiooniregistrid sisaldaksid selget viidet asjaomasele EQFi tasemele;

                  6.

                  teha sidustamisprotsessi tulemused riiklikul ja liidu tasandil avalikult kättesaadavaks ning võimaluse korral tagada, et teave kvalifikatsioonide ja nendega seotud õpiväljundite kohta on ligipääsetav ja avaldatud VI lisas esitatud andmeväljade kohaselt;

                  7.

                  julgustada sotsiaalpartnereid, avalikke tööturuasutusi, haridusteenuse osutajaid, kvaliteedi tagamise asutusi ja avalik-õiguslikke asutusi EQFi kasutama, et parandada kvalifikatsioonide võrreldavust ja õpiväljundite läbipaistvust;

                  8.

                  tagada EQFi riiklike koordineerimisasutuste (EQF NCP) täidetavate ülesannete jätkamine ja kooskõlastamine. EQFi riiklike koordineerimisasutuste põhiülesandeks on toetada siseriiklikke asutusi riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide sidustamisel EQFiga ning tuua EQF üksikisikutele ja organisatsioonidele lähemale,

            SOOVITAB KOMISJONIL KOOSTÖÖS LIIKMESRIIKIDE JA SIDUSRÜHMADEGA EQFi NÕUANDERÜHMA RAAMES:

                  9.

                  toetada EQFi ühetaolist jätkuvat rakendamist kõikides liikmesriikides, võrreldes ja arutades kasutatavaid meetodeid kvalifikatsioonide ühtlustamiseks riiklikes kvalifikatsiooniraamistikes või -süsteemides, võttes nõuetekohaselt arvesse riiklikke olusid;

                  10.

                  riiklikke olusid nõuetekohaselt arvesse võttes toetada õpiväljundite kirjeldamiseks, kasutamiseks ja kohaldamiseks kasutatavate meetodite arendamist, et suurendada kvalifikatsioonide läbipaistvust, nendest arusaamist ja nende võrreldavust;

                  11.

                  toetada sellise vabatahtliku korra loomist, millega ühtlustada rahvusvahelisi kvalifikatsioone riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide kaudu, ning liikmesriikidevahelist teabevahetust ja konsulteerimist seoses nende menetlustega, et tagada sidusus;

                  12.

                  töötada välja suunised EQFist teavitamiseks, eelkõige EQFi tasemete esitamiseks uutel tunnistustel, diplomitel ja akadeemilistel õienditel ja/või kvalifikatsiooniregistrites, kooskõlas tunnistusi ja diplomeid käsitlevate riiklike süsteemide ja eeskirjadega;

                  13.

                  uurida võimalusi selliste kriteeriumide ja menetluste väljatöötamiseks, mis võimaldaksid kolmandate riikide riiklike ja piirkondlike kvalifikatsiooniraamistike võrdlemist EQFiga kooskõlas rahvusvahelistele lepingutele, ning nende kohaldamiseks;

                  14.

                  korraldada vastastikust õpet ja heade tavade vahetamist liikmesriikide vahel ning asjakohasel juhul hõlbustada vastastikust nõustamist liikmesriikide soovil,

            SOOVITAB KOMISJONIL:

                  15.

                  tagada käesoleva soovituse rakendamise toetamine asjaomastest liidu programmidest rahastatavate meetmete abil,

                  16.

                  tagada EQFi rakendamise tõhus juhtimine, säilitades ja täielikult toetades EQFi nõuanderühma, mis loodi 2009. aastal ning mis koosneb liikmesriikide ja teiste osalevate riikide esindajatest, tööturu osapooltest ja muudest sidusrihmadest, kui see on asjakohane. EQFi nõuanderühm peaks tagama riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga sidustamise protsessi üldise sidususe ning edendama selle läbipaistvust ja usaldust;

                  17.

                  esitada pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist vajaduse korral aruanne, võttes arvesse asjakohaseid haridus-, koolitus- ja tööhõivepoliitika raamistikke;

                  18.

                  hinnata koostöös liikmesriikidega ja pärast konsulteerimist asjaomaste sidusrühmadega käesoleva soovituse alusel võetud meetmeid ning esitada 2022. aastaks nõukogule aruanne saadud kogemuste ja tulevase mõju kohta ning vajaduse korral vaadata käesolev soovitus uuesti läbi ja seda muuta.

            Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta soovitus Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas tunnistatakse kehtetuks.

         Brüssel, 22. mai 2017

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            E. BARTOLO

         (1)  ELT C 111, 6.5.2008, lk 1.

         (2)  ELT C 155, 8.7.2009, lk 11.

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiv 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule (ELT L 337, 20.12.2011, lk 9).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiiv 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta (ELT L 255, 30.9.2005, lk 22).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta otsus nr 2241/2004/EÜ kvalifikatsioonide ja pädevuste läbipaistvuse ühtse ühenduse raamistiku kohta (Europass) (ELT L 390, 31.12.2004, lk 6).

         I LISA
         Mõisted
         Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                     a)

                     „kvalifikatsioon“ – hindamis- ja valideerimisprotsessi formaalne tulemus, mis saadakse, kui pädev asutus otsustab, et isik on saavutanud vastava standardi kohased õpitulemused;

                     b)

                     „riiklik kvalifikatsioonisüsteem“ – õppimise tunnustamisega seotud liikmesriigi tegevuse kõik aspektid, ning muud mehhanismid, mis seovad hariduse ja koolituse tööturu ja kodanikuühiskonnaga. See hõlmab kvaliteedi tagamise, hindamise ja kvalifikatsioonide andmisega seotud institutsioonilise korra ja protsesside arendamist ja rakendamist. Riiklik kvalifikatsioonisüsteem võib koosneda mitmest allsüsteemist ning hõlmata riiklikku kvalifikatsiooniraamistikku;

                     c)

                     „riiklik kvalifikatsiooniraamistik“ – vahend kvalifikatsioonide liigitamiseks omandatud teadmiste tasemetele seatud kriteeriumide alusel, mille eesmärk on integreerida ja koordineerida riiklikke kvalifikatsioonide allsüsteeme ning parandada kvalifikatsioonide läbipaistvust, kättesaadavust, arengut ja kvaliteeti tööturu ning kodanikuühiskonna tarvis;

                     d)

                     „rahvusvaheline kvalifikatsioon“ – seadusjärgselt asutatud rahvusvahelise asutuse (assotsiatsioon, organisatsioon, sektor või äriühing) või rahvusvahelise asutuse nimel tegutseva riikliku asutuse antud ja rohkem kui ühes riigis kasutatav kvalifikatsioon, mis sisaldab rahvusvahelise asutuse kehtestatud standarditel põhinevat õpiväljundite hindamist;

                     e)

                     „õpiväljundid“ – selle kirjeldus, mida õppija teab, millest ta aru saab ja mida ta on võimeline tegema pärast õppeprotsessi lõppu, ning see on määratletud teadmiste, oskuste ning vastutuse ja iseseisva tegutsemisena;

                     f)

                     „teadmised“ – õppeprotsessi käigus omandatud teave. Teadmised on faktide, põhimõtete, teooriate ja tavade kogum, mis on seotud teatud töö- või õppesuunaalaga. EQFis eristatakse teoreetilisi ja/või faktilisi teadmisi;

                     g)

                     „oskused“ – suutlikkus rakendada ülesannete täitmisel ja probleemide lahendamisel teadmisi ning kasutada oskusteavet. EQFis eristatakse kognitiivseid (loogilise, intuitiivse ja loova mõtlemise kasutamine) ja praktilisi (käelised oskused ning meetodite, materjalide, tööriistade ja vahendite kasutamine) oskusi;

                     h)

                     „vastutus ja iseseisev tegutsemine“ – õppija võime rakendada teadmisi ja oskusi iseseisvalt ja vastutustundlikult;

                     i)

                     „pädevus“ – tõendatud suutlikkus kasutada teadmisi, oskusi ja isiklikke, sotsiaalseid ja/või metoodilisi võimeid töö- või õppeolukordades ning kutsealases ja isiklikus arengus;

                     j)

                     „mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimine“ – protsess, mille käigus pädev asutus kinnitab, et isik on mitteformaalse ja informaalse õppe kaudu saavutanud õpiväljundid, mida saab võrrelda asjakohase standardiga ja mis koosneb neljast eraldi etapist: inimesega rääkides tema konkreetsete kogemuste kindlaksmääramine; nende dokumenteerimine, et muuta inimese kogemused nähtavaks; nende kogemuste ametlik hindamine ja hindamistulemuste sertifitseerimine, mille tulemusena võidakse anda osaline või täielik kvalifikatsioon;

                     k)

                     „õpiväljundite ametlik tunnustamine“ – edasisi õpinguid või tööhõivet silmas pidades saavutatud õpiväljunditele pädeva asutuse poolt ametliku staatuse andmise protsess, mis hõlmab i) kvalifikatsiooni andmist (tunnistused, diplomid ja kraadid), ii) mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimist, iii) vastavuse tunnustamist, arvestuspunktide andmist või erandite tegemist;

                     l)

                     „arvestuspunkt“ – kinnitus, et pädev asutus on vastavalt kokkulepitud standardile hinnanud ja valideerinud kvalifikatsiooni osa, mis koosneb õpiväljundite ühtsest kogumist. Arvestuspunkti annavad pädevad asutused, kui isik on saavutanud kindlaksmääratud õpiväljundid, mis on tõendatud asjakohase hindamisega ja mida saab väljendada kvantitatiivse väärtusena (nt aine- või arvestuspunktid), mis tähistab hinnangulist töökoormust, mis on isikul tüüpiliselt vaja vastavate õpiväljundite saavutamiseks;

                     m)

                     „arvestuspunktisüsteemid“ – läbipaistvusvahend arvestuspunkti(de) tunnustamise hõlbustamiseks. Need süsteemid võivad hõlmata muu hulgas samaväärsusi, erandeid, üksusi/mooduleid, mida saab koguda ja üle kanda, teenuseosutajate sõltumatust õppimisvõimaluste individualiseerimisel ning mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimist;

                     n)

                     „arvestuspunktide ülekandmine“ – protsess, millega võimaldatakse ühes kontekstis arvestuspunkte kogunud isikul lasta oma punktid hinnata ja saada neile tunnustus teises kontekstis.

         II LISA
         Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku (EQF) tasemete kirjeldused

                     Kõik kaheksa taset on määratletud teatavate kirjeldustega, mis märgivad mis tahes kvalifikatsioonisüsteemi kvalifikatsioonitasemetele vastavaid õpiväljundeid.

                     Teadmised

                     Oskused

                     Vastutus ja iseseisev tegutsemine

                     Euroopa kvalifikatsiooniraamistikus eristatakse teoreetilisi ja faktilisi teadmisi.

                     Euroopa kvalifikatsiooniraamistikus eristatakse kognitiivseid (loogilise, intuitiivse ja loova mõtlemise kasutamine) ja praktilisi oskusi (käelised oskused ning meetodite, materjalide, tööriistade ja vahendite kasutamine).

                     Euroopa kvalifikatsiooniraamistikus kirjeldatakse vastutust ja iseseisvat tegutsemist kui õppija võimet rakendada teadmisi ja oskusi iseseisvalt ja vastutustundlikult

                     1. tase
                     1. taseme õpiväljundid

                     üldteadmised

                     põhioskused lihtsamate (töö)ülesannete täitmiseks

                     töötab või õpib otsesel juhendamisel piiritletud olukorras

                     2. tase
                     2. taseme õpiväljundid

                     põhilised faktilised teadmised töö- või õppe valdkonnas

                     põhilised kognitiivsed ja praktilised oskused, mis on vajalikud asjakohase teabe kasutamiseks, et täita (töö)ülesandeid ning lahendada tavalisi probleeme, kasutades lihtsaid reegleid ja töövahendeid

                     töötab või õpib juhendamisel, kuid mõningase iseseisvusega

                     3. tase
                     3. taseme õpiväljundid

                     teadmised töö- või õppe valdkonna faktide, põhimõtete, protsesside ja üldmõistete kohta

                     kognitiivsed ja praktilised oskused, mis on vajalikud (töö)ülesannete täitmiseks ja probleemide lahendamiseks, valides ja rakendades põhimeetodeid, töövahendeid, materjale ja teavet

                     vastutab töö- või õppeülesannete täitmise eest
                     kohandab probleemide lahendamisel enda käitumise vastavalt olukorrale

                     4. tase
                     4. taseme õpiväljundid

                     laiaulatuslikud faktilised ja teoreetilised teadmised töö- või õppe valdkonnas

                     kognitiivsed ja praktilised oskused, mis on vajalikud konkreetsetele probleemidele lahenduse leidmiseks töö- või õppe valdkonnas

                     korraldab oma tegevust vastavalt töö- või õppimise kontekstis antud juhtnööridele olukordades, mida saab tavaliselt ette näha, kuid mis võivad muutuda
                     juhendab teiste töötajate tavatööd, võttes mõningase vastutuse töö või õppetöö hindamise ja edendamise eest

                     5. tase (*1)

                     5. taseme õpiväljundid

                     põhjalikud, spetsialiseeritud, faktilised ja teoreetilised teadmised töö- või õppe valdkonnas ning teadlikkus oma teadmiste piiridest

                     igakülgsed kognitiivsed ja praktilised oskused, mis on vajalikud abstraktsetele küsimustele loovate lahenduste leidmiseks

                     juhib ja juhendab töö- ja õppetegevust, kus võivad tekkida ettearvamatud muutused
                     kontrollib ja arendab enda ja teiste tegevust

                     6. tase (*2)

                     6. taseme õpiväljundid

                     töö- või õppe valdkonna süvateadmised, sealhulgas kriitiline arusaam teooriatest ja põhimõtetest

                     meisterlikkust ja novaatorlikkust demonstreerivad arenenud oskused konkreetsete töö- või õppe valdkonna keeruliste ja ettearvamatute probleemide lahendamiseks

                     juhatab keerulisi tehnilisi või kutsealaseid tegevusi või projekte, võtab vastutuse otsuste langetamise eest ettearvamatutes töö- või õppeolukordades
                     vastutab üksikisikute ja rühmade kutsealase arendamise juhtimise eest

                     7. tase (*3)

                     7. taseme õpiväljundid

                     väga spetsialiseeritud, osaliselt töö- või õppe valdkonna teadmiste esirinnas olevad teadmised, millel rajaneb originaalne mõtlemine ja/või uurimistegevus
                     kriitiline teadlikkus valdkonna ja eri valdkondade vahelistest probleemidest

                     spetsialiseeritud probleemilahendamise oskused, mis on vajalikud teadus- ja/või innovatsioonitegevuses, et luua uusi teadmisi ja protseduure ning siduda eri valdkondade teadmisi

                     juhib ja muudab töö- või õppeolukordi, mis on keerukad, ettearvamatud ja nõuavad uut strateegilist käsitlust
                     võtab vastutuse kutseteadmistesse ja -tegevusse panustamise eest ja/või meeskondade strateegilise tegutsemise kontrollimise eest

                     8. tase (*4)

                     8. taseme õpiväljundid

                     teadmised, mis on töö- või õppe valdkonna ja valdkondadevaheliste teadmiste esirinnas

                     eriti arenenud ja spetsialiseeritud oskused ja tehnikad, kaasa arvatud süntees ja hindamine, mis on vajalikud kriitiliste küsimuste lahendamiseks teadus- ja/või innovatsioonitegevuses ning olemasolevate teadmiste või kutseoskuste täiendamiseks ja uuesti määratlemiseks

                     omab suurt autoriteeti ja demonstreerib oma novaatorlikkust, iseseisvust, teadus- ja kutsealast meisterlikkust ning pidevat pühendumust uute ideede või protsesside arendamisel töö- või õppeolukordade, sh teadustöö, esirinnas

                     Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistik sisaldab kolme tsükli kirjeldust, milles leppisid kokku kõrghariduse eest vastutavad ministrid Bologna protsessi raames 2005. aasta mais Bergenis toimunud kohtumisel. Iga tsükli kirjelduses esitatakse üldised nõuded kõnealuse tsükli lõpetamisel saadavateks kvalifikatsioonideks vajalike tüüpiliste saavutuste ja võimete kohta.

            (*1)  Lühitsükli (mida saab siduda esimese tsükliga või mis on selle osa) kirjeldus, mis töötati välja Bologna protsessi osana kvaliteedi ühisalgatuse raames, vastab EQFi 5. taseme õpiväljunditele.

            (*2)  Esimese tsükli kirjeldus vastab EQFi 6. taseme õpiväljunditele.

            (*3)  Teise tsükli kirjeldus vastab EQFi 7. taseme õpiväljunditele.

            (*4)  Kolmanda tsükli kirjeldus vastab EQFi 8. taseme õpiväljunditele.

         III LISA
         Kriteeriumid ja menetlused riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemide sidustamiseks Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga (EQF)

                     1.

                     Kõigi sidustamisprotsessiga seotud asjakohaste riiklike asutuste vastutusalad ja/või õiguslikud pädevused on selgelt kindlaks määratud ja avaldatud pädevate asutuste poolt.

                     2.

                     Riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemide kvalifikatsioonitasemete ja EQFi kirjelduste vahel on selge ja tõendatav seos.

                     3.

                     Riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemide ning nende kvalifikatsioonide aluseks on õpiväljunditele toetumise põhimõte ja eesmärk ning nad on seotud mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise korraga ning asjakohasel juhul ka arvestuspunktisüsteemidega.

                     4.

                     Kvalifikatsioonide riiklikku kvalifikatsiooniraamistikku ülekandmiseks või kvalifikatsioonide asukoha kirjeldamiseks riiklikus kvalifikatsiooniraamistikus kasutatavad menetlused on läbipaistvad.

                     5.

                     Hariduses ja koolituses kvaliteedi tagamise riiklik(ud) süsteem(id) on seotud riikliku kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemidega ning on kooskõlas käesoleva soovituse IV lisas esitatud kvaliteedi tagamise põhimõtetega.

                     6.

                     Sidustamisprotsess peab sisaldama asjakohaste kvaliteeditagamisasutuste kinnitatud heakskiitu selle kohta, et sidustamisaruanne on kooskõlas asjakohase siseriikliku kvaliteedi tagamise korra ning asjakohaste sätete ja tavadega.

                     7.

                     Sidustamisprotsessi tuleb kaasata rahvusvahelisi eksperte ja sidumisaruanne peab sisaldama vähemalt kahe eri riigi rahvusvaheliste ekspertide kaht kirjalikku avaldust sidustamisprotsessi kohta.

                     8.

                     Pädev(ad) asutus(ed) kinnitab (kinnitavad), et riiklik kvalifikatsiooniraamistik või -süsteem on EQFiga sidustatud. Pädevad asutused, sealhulgas EQFi riiklikud koordineerimisasutused avaldavad ühise põhjaliku sidustamist kirjeldava aruande ja seda tõendava teabe ning käsitlevad iga kriteeriumi eraldi. Sama aruannet võib kasutada enesehindamiseks Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistikus, lähtudes Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistiku enesehindamise kriteeriumidest.

                     9.

                     Kuue kuu jooksul pärast sidustamisaruande avaldamist või ajakohastamist avaldavad liikmesriigid ja muud osalevad riigid Euroopa portaalis võrdlemise eesmärgil sidustamisaruande ning esitavad asjakohase teabe.

                     10.

                     Pärast sidustamisprotsessi lõpuleviimist peaksid kõik pädevate asutuste poolt välja antud uued dokumendid, mis käsitlevad riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide kvalifikatsioone (nt tunnistused, diplomid, tunnistuste lisad, akadeemilised õiendid) ja/või kvalifikatsiooniregistrid sisaldama riikliku kvalifikatsiooniraamistiku või -süsteemi kaudu lisatud selget viidet vastavale EQFi tasemele.

         IV LISA
         Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga (EQF) sidustatud riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemide osaks olevate kvalifikatsioonide kvaliteedihindamise põhimõtted
         Kõikide EQFi tasemega kvalifikatsioonide puhul tuleks tagada nende kvaliteet, et suurendada nende usaldusväärsust.
         Kooskõlas riikide oludega ja valdkondlikke erinevusi arvestades peaks EQFi tasemega kvalifikatsioonide kvaliteedi tagamine (1)
             (2):

                     1.

                     käsitlema kvalifikatsioonide väljatöötamist ning õpiväljunditel põhineva lähenemisviisi rakendamist;

                     2.

                     tagama kehtiva ja usaldusväärse hinnangu vastavalt kokkulepitud ja läbipaistvatel õpiväljunditel põhinevatele standarditele ning käsitlema sertifitseerimisprotsessi;

                     3.

                     hõlmama tagasisidemehhanisme ja pideva täiustamise menetlusi;

                     4.

                     kaasama kõik asjaomased sidusrühmad protsessi kõikidesse etappidesse;

                     5.

                     hõlmama järjepidevaid hindamismeetodeid, enesehindamist ja välishindamist;

                     6.

                     olema EQFi tasemega kvalifikatsioone välja andvate asutuste sisese juhtimise lahutamatu osa, hõlmates ka alltöövõtjate tegevust;

                     7.

                     põhinema selgetel ja mõõdetavatel eesmärkidel, standarditel ja suunistel;

                     8.

                     kasutama asjakohaste vahendite tuge;

                     9.

                     hõlmama kvaliteedi tagamist kontrollivate olemasolevate väliste järelevalveorganite või -asutuste teostatavat korrapärast ülevaatust;

                     10.

                     hõlmama elektroonilist juurdepääsu hindamistulemustele;

            (1)  Need ühised põhimõtted ühtivad täielikult Euroopa kõrgharidusruumi kvaliteedikindlustuse standardite ja suunistega ning Euroopa kvaliteeditagamise võrdlusraamistikuga kutsehariduse ja -õppe valdkonnas (EQAVET).

            (2)  Olenevalt riiklikest asjaoludest võib jätta need põhimõtted üldhariduse suhtes kohaldamata.

         V LISA
         Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga (EQF) sidustatud riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemidega seotud arvestuspunktisüsteemide põhimõtted (1)

         Õpiväljunditel põhinevat lähenemisviisi kasutades peaksid EQF ning riiklikud kvalifikatsiooniraamistikud ja -süsteemid paremini toetama isikute liikuvust i) hariduse ja koolituse eri tasemete vahel, ii) hariduse ja koolituse eri sektorites ja nende vahel iii) hariduse ja koolituse ning tööturu vahel ning iv) riikide piires ja riigiüleselt. Ilma et see piiraks siseriiklikke otsuseid i) arvestuspunktisüsteemide kasutamise kohta ja ii) nende riiklike kvalifikatsiooniraamistike või -süsteemidega sidumise kohta, peaksid erinevad arvestuspunktisüsteemid asjakohasel juhul toimima koos riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemidega, et toetada üleminekuid ja hõlbustada edasiminekut. Sel eesmärgil tulek riiklike kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemidega seotud arvestuspunktisüsteemide puhul järgida järgmisi põhimõtteid:

                     1.

                     arvestuspunktisüsteemid peaksid toetama õppijate paindlikke õppimisvõimalusi;

                     2.

                     kvalifikatsiooni (ja selle osade) ülekandmise ja edasiõppimise hõlbustamiseks tuleks kvalifikatsiooni kujundamisel ja arendamisel süstemaatiliselt kasutada õpiväljunditel põhinevat käsitlusviisi;

                     3.

                     arvestuspunktisüsteemid peaksid hõlbustama õpiväljundite ülekandmist ja õppijate liikuvust institutsioonide ja riikide üleselt;

                     4.

                     arvestuspunktisüsteemid peaksid põhinema selgelt ja läbipaistvalt tagatud kvaliteedil;

                     5.

                     isiku saadud arvestuspunktid peaksid olema dokumenteeritud ning kajastama saavutatud õpiväljundeid, arvestuspunkti andnud pädeva asutuse nime ja vajaduse korral asjaomase arvestuspunkti väärtust;

                     6.

                     arvestuspunktide ülekandmise ja kogumise süsteemide puhul tuleks püüda leida viise, kuidas korraldada varasemate õpingute valideerimist, tehes koostööd ülekandmise edasiliikumise hõlbustamiseks ja soodustamiseks;

                     7.

                     Arvestuspunktisüsteeme tuleks arendada ja täiustada sidusrühmadevahelises koostöös asjakohasel riiklikul ja liidu tasandil.

            (1)  Kõnealused ühised põhimõtted ühtivad täielikult Euroopa arvestuspunktisüsteemiga (ECTS) ning Euroopa kvaliteeditagamise võrdlusraamistikuga kutsehariduse ja -õppe valdkonnas (EQAVET).

         VI LISA
         Andmeväljade elemendid EQFi tasemega kvalifikatsioone käsitleva teabe elektroonilises vormis avaldamiseks

                        ANDMED

                        Kohustuslik/Valikuline

                     Kvalifikatsiooni nimetus

                     Kohustuslik

                     Väli (*1)

                     Kohustuslik

                     Riik/piirkond (kood)

                     Kohustuslik

                     Euroopa kvaliteediraamistiku tase

                     Kohustuslik

                     Kvalifikatsiooni kirjeldus (*3)

                     või

                     Teadmised

                     Kohustuslik

                     Oskused

                     Kohustuslik

                     Vastutus ja iseseisev tegutsemine

                     Kohustuslik

                     või

                     Vaba tekstiväli, millel kirjeldatakse, mida õppija eeldatavasti teab, mõistab ja suudab teha

                     Kohustuslik

                     Kvalifikatsiooni välja andnud asutus (*2)

                     Kohustuslik

                     Õpiväljundite saavutamiseks vajalikud arvestuspunktid/arvestuslik töökoormus

                     Valikuline

                     Sisemine kvaliteeditagamisprotsess

                     Valikuline

                     Väline kvaliteeditagamisasutus/reguleeriv asutus

                     Valikuline

                     Täiendav teave kvalifikatsiooni kohta

                     Valikuline

                     Teabe allikas

                     Valikuline

                     Link asjakohastele lisadele

                     Valikuline

                     Kvalifikatsiooni URL

                     Valikuline

                     Teabe keel (kood)

                     Valikuline

                     Taotlemistingimused

                     Valikuline

                     Kehtivusaeg (vajaduse korral)

                     Valikuline

                     Kvalifikatsiooni saamise viisid

                     Valikuline

                     Seos kutse- või erialadega

                     Valikuline

            (*1)  ISCED FoET2013

            (*2)  Minimaalne nõutud teave kvalifikatsiooni andnud asutuse või pädeva asutuse kohta, mis peaks aitama selle asutuse kohta teavet leida ning peaks sisaldama asutuse nime või vajaduse korral kvalifikatsiooni andnud asutuste rühma nime, millele on lisatud URL või kontaktandmed.

            (*3)  See kirjeldus koosneb vabast tekstiväljast, ilma eelnevalt kindlaks määratud standardterminoloogiata ja ilma et liikmesriigil oleks kohutust tõlkida kirjeldust teistesse ELi keeltesse.


				|

		52013DC0369

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Madalmaade 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta /* COM/2013/0369 final - 2013/ () */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Madalmaade 2013. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
olles konsulteerinud majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu
strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali
suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta[5]; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       29. juunil 2012 võtsid
riigipead ja valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise
kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik riiklikul, ELi ja euroala
tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja
poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide
tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.
(4)       Nõukogu võttis 6. juulil 2012
vastu soovituse Madalmaade 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2015) kohta.
(5)       28. novembril 2012 võttis
komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi[6] ning see sündmus märkis
majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti
võttis komisjon 28. novembril 2012 määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) alusel vastu
häiremehhanismi aruande,[7]
milles nimetati Madalmaid ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 14.
märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve
konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused,
edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       10. aprillil 2013 avaldas
komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Madalmaade suhtes läbi
viidud põhjaliku analüüsi[8]
tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Madalmaades esineb
makromajanduslik tasakaalustamatus, ehkki mitte ülemäärane.
(8)       Madalmaad esitasid 29. aprillil
2013 oma 2013. aasta stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2017 ja 2013. aasta
riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi
seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)       Nõukogu määruse (EÜ) nr
1466/97 alusel 2013. aasta stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on
nõukogu seisukohal, et Madalmaad rakendasid ajavahemikul 2011–2013 ulatuslikke
konsolideerimismeetmeid, kuid eelarve konsolideerimine ei ole tõenäoliselt
piisav ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2013. aastal, peamiselt
tingituna oodatust kehvemast majandusarengust. Programmi eelarveprognooside
aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on üldjoontes realistlik.
Stabiilsusprogrammis prognoositakse 2013. ja 2014. aasta majanduse reaalkasvuks
vastavalt -0,4 % ja 1,1 %, mis ei ole väga erinev komisjoni 2013.
aasta kevadprognoosist vastavalt 0,8 % and 0,9 %. Programmis
sõnastatud eesmärk on viia valitsemissektori eelarve puudujääk jätkusuutlikul
viisil alates 2014. aastast alla 3 % SKPst. Programmis ei osutata selgelt
keskpika perioodi eelarve-eesmärgile, millest võib järeldada, et eelmise aasta
stabiilsusprogrammis teatatud keskpika perioodi eesmärk -0,5 % on
kinnitatud. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti
nõuetele. Lisaks, kuigi 2015. aastaks on programmiga kooskõlas aastase
struktuurse miinimumnõudega kavandatud struktuurse eelarvepositsiooni
vähendamine 0,5 % võrra SKPst (struktuurselt), siis 2016. aastaks
prognoositakse struktuurse eelarvepositsiooni halvenemist 0,4 % võrra
SKPst ning 2017. aastaks paranemist 0,1 % võrra SKPst. Asjakohast
kohandamiskava seega ei täideta. Komisjoni kevadprognoosile tuginedes on
eelarve keskmine aastane konsolideerimine ligikaudses mahus 0,7 % SKPst
ajavahemikul 2010–2013 kooskõlas nõukogu soovitatud eelarve struktuurse
konsolideerimisega ¾ % SKPst. 2011. ja 2012. aastal oli eelarve
kohandamine suunatud eelkõige kuludele, samas kui 2013. aastal põhineb see
suures osas tulumeetmetel. Stabiilsusprogrammiga ette nähtud valitsemissektori
eelarve kavandatud puudujääk on kooskõlas ülemäärase puudujäägi
korrigeerimisega 2014. aastaks, üks aasta pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse kohaselt nõukogu poolt 2009. aasta lõpus määratud tähtaega. Nõukogu
leiab, et ametiasutuste kavandatud eelarve konsolideerimine ei võimalda
saavutada ülemäärase eelarvepuudujäägi tegelikku kõrvaldamist 2014. aastaks.
Stabiilsusprogrammis täpsustatud võimalikud täiendavad konsolideerimismeetmed
on ajutiselt tühistatud ning igal juhul ei oleks need piisavad. Madalmaadel on
vaja kindlaks määrata lisameetmed, et viia valitsemissektori eelarve puudujääk
2014. aastal jätkusuutlikul viisil alla kontrollväärtuse 3 % SKPst. 2013.
aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse
2013. aastal veelgi suurenema (74 %-ni SKPst) ning 2014. aastal veel veidi
suurenema (75 %-ni SKPst). Seega püsib valitsemissektori võla suhe
prognooside kohaselt üle kontrollväärtuse 60 %. 2015. aastaks ennustatakse
programmiga võla suhte vähenemist (71,4 %-ni SKPst) ja seejärel edasist
teatavat vähenemist, jõudes 2017. aastal 70,8 %-ni. Võla suhte selline
vähenemine 2014. aasta järel ei ole aga poliitikameetmetega piisavalt toetatud.
(10)     Madalamaade tulevase
majanduskasvu potentsiaali tõhustamiseks on ülimalt tähtis, et nõutav
konsolideerimine, mille eesmärk on tagada eelarvepuudujäägi jätkusuutlik
kõrvaldamine ja saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk lühemas või
keskmises perspektiivis, kindlustaks kulutuste tegemise majanduskasvu soosival
viisil. Tasakaalustatud kohandamise saavutamiseks on võtmetähtsusega
innovatsiooni ja teadusuuringute, sealhulgas alusuuringute, ning hariduse ja
koolituse edendamiseks tehtavad jõupingutused. See ei aitaks toetada üksnes
majanduse elavdamist, vaid ka innovatsiooni ja inimkapitali, parandaks
konkurentsivõimet ning keskmise ja pika perspektiivi kasvuväljavaateid.
(11)     Oluline probleem peitub
eluasemeturul, kus viimastel aastakümnetel on suurenenud jäikus ja turgu
moonutavad stiimulid mõjutanud rahastamist ja sektoripõhist säästmist. Kodumajapidamised
kalduvad kinnisvara väärtusele tuginedes hüpoteeklaene suurendama, mis suures
osas peegeldab pikaajalisi maksusoodustusi, eelkõige võimalust hüpoteeklaenude
intressid maksustatavast tulust täielikult maha arvata. 2012. aasta aprillist alates
on osaliselt rakendatud mitmeid meetmeid. Mõned neist hõlmavad eluasemelaenude
maksustamiskorra kohandamist. Järkjärguline liikumine hüpoteeklaenude
intresside maksustatavast tulust mahaarvamise piiramise ning amortiseerimise
stiimuli suurendamise suunas on põhjendatud, kuid selle meetme järkjärguline
kasutuselevõtt toimub liiga aeglaselt, et amortiseerimistegevusele
märkimisväärset mõju avaldada. Üüriturgu piiravad reguleerimine ning väga suur
sotsiaalelamusektor, mis peab toime tulema pikkade ootejärjekordadega. Asjaolu,
et sissetulekust tulenevalt kehtestati hiljuti sotsiaalelamusektoris üüri
mõningane diferentseerimine, on samm õiges suunas, kuid selle mõju on vähene.
Seega, ehkki väljapakutud meetmed on samm õiges suunas, on reformide üldine
kulg põhiprobleemide lahendamisel aeglane ning seda tuleks kiirendada. Samas
tuleb jätkuvalt tagada sotsiaalkorterite kättesaadavus, sealhulgas suure
nõudlusega asukohtades, ebasoodsas olukorras olevatele isikutele, kes ei ole
võimelised turutingimustel eluaset soetama.
(12)     Pensionisüsteemi pikaajalist
jätkusuutlikkust on tugevdanud seadusjärgse pensioniea järkjärguline tõstmine
65 eluaastalt 2012. aastal 67 eluaastale 2023. aastal. Seega on Madalmaad nii
esimese kui ka teise pensionisamba puhul täiel määral täitnud 2012. aasta
soovituse selle osa, milles käsitletakse seadusjärgse pensioniea tõstmist,
sidudes selle oodatava elueaga. Veel lahendamata probleemiks on kulude ja
riskide asjakohane jaotus põlvkondade sees ja vahel. Lisaks on edasi lükkunud
teise samba pensionifondide juhtimise uuendamine, mille eesmärk on aidata
toetada fondide vastupidavust vananemisele. Pikaajalise hoolduse reformikavade
rakendamine aitaks piirata vananemisega seotud kulude kiiret kasvu ning toetaks
seega riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Sellega seoses tuleks asjakohasel
tasemel hoida pikaajalise hoolduse kvaliteet ja kättesaadavus.
(13)     Valitsuse kavandatud
tööturureformide eesmärk on suurendada tööjõus osalemise määra ja liikuvust.
Osalemisseaduse reform on kaugelepürgiv ja tööjõus osalemise määra
suurendamiseks asjakohane. Samas ei ole reformid veel seaduses sätestatud ning
rakendamiseks näib olevat ette nähtud üsna lühike ajavahemik. Lisaks on tarvis
täiendavaid meetmeid, et parandada tööturul kõige ebasoodsamas olukorras
olevate inimeste, sealhulgas naiste, sisserändaja taustaga inimeste, puudega
inimeste ja eakate tööalast konkurentsivõimet. Madalmaad on teatanud
kavatsusest reformida töötushüvitiste süsteemi ja oma suhteliselt rangeid
töökaitsealaseid õigusakte. Need reformid koos liikuvust toetavatele
tööandjatele ettenähtud maksusoodustusega (mobiliteitsbonus), mille
eesmärk on julgustada tööandjaid palkama vähemalt 50-aastaseid
sotsiaalkindlustushüvitise saajaid või puudega töötajaid, on suunatud just
neile, kelle tööturul osalemise määr on madalam. Kuid ehkki need meetmed on
tervitatavad, saab neid täielikult hinnata alles vastuvõtmise järel. Tuleks
lisada, et tulevikus võiks aidata tööjõupuudust leevendada see, kui kõrvaldada
kiiremini takistused, mis ei motiveeri pere teist palgasaajat oma töötatud
tundide arvu suurendama.
(14)     Suuri edusamme on tehtud
seoses 2012. aasta soovitusega, milles käsitleti innovatsiooni ning sidemeid
teadusasutuste ja ettevõtete vahel. Ettevõtluspoliitika (Naar de top),
sealhulgas selle valdkondlik lähenemine teadustegevuse, innovatsiooni ja
haridusega (prioriteetsed sektorid) seotud avaliku ja erasektori
partnerlustele, on nüüd rakendusetapis. Lisaks sektoripõhise innovatsiooni
poliitikale on tähtis rakendada horisontaalset teadusuuringute ja innovatsiooni
poliitikat ning säilitada mittesihtotstarbeliste alusuuringute piisav riiklik
rahastamine.
(15)     Komisjon on Euroopa poolaasta
raames põhjalikult hinnanud Madalmaade majanduspoliitikat. Hinnatud on
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitatud on põhjalik analüüs.
Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Madalmaade
eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka
nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada
ELi üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi
tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused
kajastuvad soovitustes 1–4.
(16)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu Madalmaade stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema
arvamus[9]
selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.
(17)     Võttes arvesse komisjoni
põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud Madalmaade
riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011
(makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta)
artikli 6 alusel tehtud nõukogu soovitused kajastuvad (allpool esitatud)
soovituses 2.
(18)     Komisjon on Euroopa poolaasta
raames hinnanud põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele
tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle
vääringuks on euro. Ka Madalmaad peaksid tagama kõnealuste soovituste täieliku
ja õigeaegse rakendamise,
SOOVITAB Madalmaadel võtta ajavahemikus
2013–2014 järgmisi meetmeid:
1.           Tugevdada ja rakendada aastal
2014 ja sellele järgnevatel aastatel eelarvestrateegiat, mida toetavad
piisavalt täpsustatud meetmed, et tagada jätkusuutlikul viisil ülemäärase
eelarvepuudujäägi tähtaegne korrigeerimine 2014. aastaks ja ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse kohastes nõukogu soovitustes täpsustatud
struktuurilise kohanduse saavutamine. Kaitsta kulutusi valdkondades, mis on
majanduskasvu jaoks otseselt olulised, näiteks haridus, innovatsioon ja
teadusuuringud. Võtta pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist sihiks
struktuurilise kohanduse saavutamine, mis võimaldab Madalmaadel saavutada 2015.
aastaks keskpika perioodi eesmärk.
2.           Suurendada jõupingutusi
eluasemeturu järkjärguliseks reformimiseks, kiirendades hüpoteeklaenu
intresside maksustatavast tulust mahaarvamise kavandatud vähendamist, nähes
üüriturul ette turupõhisema hinnakujundamise mehhanismi ning sidudes
sotsiaalelamusektoris kodumajapidamise sissetuleku senisest enam üürihindadega.
Muuta sotsiaaleluasemeid haldavate ettevõtete suunitlust, et toetada enim abi
vajavaid kodumajapidamisi.
3.           Kohandada
sotsiaalpartneritega konsulteerides teist pensionisammast, et tagada kulude ja
riskide asjakohane jaotus põlvkondade sees ja vahel. Toetada seadusjärgse
pensioniea järkjärgulist tõstmist meetmetega, mille eesmärk on suurendada
vanemaealiste töötajate tööalast konkurentsivõimet. Rakendada pikaajalise
hooldussüsteemi kavandatud reform, et tagada süsteemi kulutasuvus ning
täiendada seda jätkusuutlikkuse tagamiseks kulude suurenemist piiravate
lisameetmetega.
4.           Võtta
täiendavaid meetmeid, et suurendada tööjõus osalemise määra eelkõige tööturul
kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste puhul. Jätkata maksustamisega
seotud ja töötamist mitte motiveerivate tegurite vähendamist, sealhulgas
kiirendades ülekantavate maksukrediitide järkjärgulist kaotamist teise
palgasaaja puhul. Edendada tööturustaatuste vahelist liikumist ja vähendada
tööturu jäikust, sealhulgas kiirendades töökaitsealaste õigusaktide ja
töötushüvitiste süsteemi reformi.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2013) 369 (final).
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Nõukogu otsus 2013/208/EL, 22. aprill 2013.
[6]               COM(2012) 750 (final).
[7]               COM(2012) 751 (final).
[8]               SWD(2013) 121 (final).
[9]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 7. jaanuar 2014 , Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta

text:
               11.1.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 8/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   7. jaanuar 2014,
   Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta
   2014/C 8/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 283 lõiget 2,
   võttes arvesse protokolli nr 4 (Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta), eriti selle artiklit 11.2,
   SOOVITAB EUROOPA ÜLEMKOGUL:
   nimetada Sabine LAUTENSCHLÄGER kaheksaks aastaks Euroopa Keskpanga juhatuse liikmeks.

      Brüssel, 7. jaanuar 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         D. KOURKOULAS


				|

		52012DC0327

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Sloveenia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta /* COM/2012/0327 final - 2012/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Sloveenia 2012. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1]
eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2]
eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja
tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb
majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele
valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu
ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste
kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide
tööhõivepoliitika suuniste kohta;[5] mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       Nõukogu võttis 12. juulil
2011 vastu soovituse Sloveenia 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Sloveenia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta.
(4)       Komisjon võttis 23. novembril
2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale
„Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise
teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse
(EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande,[6]
milles nimetati Sloveeniat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(5)       Euroopa Ülemkogu kiitis 2.
märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise, eelarve konsolideerimise
prioriteedid ja majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust
saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine,
taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada
majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(6)       Euroopa Ülemkogu kutsus
laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama
õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi
ja riiklikusse reformikavasse.
(7)       Sloveenia esitas 26. aprillil
2012 oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja 13. aprillil 2012 oma
riikliku reformikava 2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe
dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on
komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud,
kas Sloveeniat mõjutab makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon jõudis oma
põhjalikus analüüsis[7] järeldusele, et
Sloveenias on tegemist sisemise tasakaalustamatusega, mis mõjutab eelkõige
ettevõtlussektori finantsvõimenduse vähendamist ja panganduse stabiilsust.
Nimetatud sisemist ja võimalikku välist tasakaalustamatust tuleb hoolikalt
jälgida ning pöörata neile tähelepanu majanduspoliitilistes otsustes, et
vähendada nende negatiivset mõju majanduse toimimisele. Suurima panga
rekapitaliseerimine ja müük ning kindel pühendumine ülemäärase puudujäägi
kõrvaldamisele 2013. aastaks on praegu kavandatud meetmete kaks olulist ja
asjakohast elementi. Ülemäärase tasakaalustamatuse ohtu saab minimeerida
meetmete kiire ja põhjaliku rakendamisega neis valdkondades.
(8)       Nõukogu, kelle arvamus
põhineb 2012. aastal stabiilsusprogrammile antud hinnangul kooskõlas nõukogu
määrusega (EÜ) nr 1466/97, on seisukohal, et programmi eelarveprognooside
aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on võrreldes komisjoni 2012. aasta
kevadise prognoosiga optimistlik. Programmis kirjeldatud eelarvestrateegia
eesmärk on vähendada valitsemissektori puudujääki nõukogu määratud tähtajaks
2013. aastal madalamale tasemele kui 3 % SKPst ja jätkata seejärel
puudujäägi vähendamist, et saavutada Sloveenia keskpika perioodi
eelarve-eesmärk 2015. aastaks. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk on
määratletud, nagu eelmiseski programmis, struktuurilise tasakaaluna, kuid seda
ei saa pidada stabiilsuse ja kasvu pakti sätete alusel asjakohaseks, sest praeguse
poliitika ja prognooside alusel ei taga see piisavalt kiiret edasiminekut
pikaajalise jätkusuutlikkuse suunas. On oht, et puudujäägi osas saavutatavad
tulemused osutuvad eesmärkidest kehvemaks ja seda i) aastateks 2013–2015
kavandatud meetmete määratlematuse, ii) esmaste jooksvate ülekulude, iii)
suhteliselt optimistliku makromajandusliku stsenaariumi juures väiksemate
tulude ja hiljuti otsustatud maksumeetmetega seotud ebakindluse ning iv)
võimalike täiendavate kapitalitoetusoperatsioonide ja tagatiste väljanõudmise
tõttu. Vastavalt (ümberarvutatud) struktuurilisele tasakaalule[8]
on keskmiseks iga-aastaseks eelarve konsolideerimiseks ajavahemikul 2010–2013
kavandatud 1 % SKPst, mis on veidi rohkem nõukogu soovitatust. Siiski
osutab komisjoni 2012. aasta kevadine prognoos, et 2013. aastal tuleks teha
täiendavaid pingutusi, et järgida soovitust kogu korrigeerimise perioodi
vältel. Pärast ülemäärase puudujäägi kavandatud korrigeerimist on iga-aastased
programmikohased edusammud keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas 2015.
aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud 0,5 %
võrdlusalusega, kuid 2014. aastal jäävad sellest allapoole, samal ajal, kui
valitsemissektori kulude kasv, võttes arvesse kaalutlusõiguse kohaseid
tulumeetmeid, on mõlemal aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti
võrdlusalusega. Seega on programmis üldiselt kavandatud asjakohane keskpika
perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskava. Võttes arvesse eespool
nimetatud riske, võib liikumine keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas olla
mõlemal aastal asjakohasest aeglasem. Prognooside kohaselt 2011. aastal
48 % tasemel SKPst olnud valitsemissektori võlg suureneb, saavutades 2013.
aastal haripunkti 53 % tasemel (jäädes seega alla viiteväärtuse 60 %
SKPst), ja langeb veidi programmiperioodi lõpuks. On oht, et võlaprognoosid
kasvavad eespool nimetatud suurema puudujäägi ja varude muutuste korrigeerimise
tõttu. Sloveenia keskpika perioodi eelarveraamistik ja kulueeskirjad ei ole
jätkuvalt piisavalt siduvad ning keskendatud keskpika perioodi eelarve-eesmärgi
saavutamisele ja pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamisele.
(9)       Võttes arvesse 2011. aasta
eelmist pensionireformi käsitlenud referendumi negatiivse tulemuse järel
kehtestatud 12kuulist seadusandlikku moratooriumi, ei ole Sloveenia valitsus
suutnud teha seni mingeid süsteemseid muudatusi pensionisüsteemis. Kuid 2011.
aasta detsembris ja 2012. aasta mais pikendati ja tugevdati lühiajalisi kulude
piiramise meetmeid. Kuigi need seadused on lühemas perspektiivis vajalikud ja
kasulikud, on tegemist siiski vaid lühiajalise mõjuga meetmetega, millest ei
piisa pikaajaliste eesmärkide täitmiseks. Valitsus kavatseb 2013. aasta lõpuks
ellu viia uue pensionireformi, millega rakendatakse mitme pensionisamba süsteem
ja tõstetakse pensioniiga. Kuigi reformi üksikasju ei ole veel teada, ei tundu
kava olevat piisavalt ambitsioonikas. Võttes arvesse probleemi suurust, on vaja
ulatuslikku reformi järgmiste küsimuste lahendamiseks: madal seadusejärgne
pensioniiga, naiste ja meeste erinev seadusejärgne pensioniiga, laialdased
varase pensionilejäämise võimalused ja pensionide heldekäeline indekseerimine.
Kuigi eakamaid töötuid silmas pidades on vastu võetud suunised aktiivse
tööturupoliitika meetmete rakendamise kohta aastail 2012–2015 ja aktiivse tööturupoliitika
meetmete 2012. aasta rakenduskava, ei ole seni võetud konkreetseid meetmeid
eakamate töötajate tööhõive määra suurendamiseks.
(10)     Tundub, et Sloveenia
pangandussektori olukord on võrreldes 2011. aasta hinnanguga muutunud veelgi
keerulisemaks. Sektor kandis 2011. aastal suuri kahjusid ja kahjum üha
suureneb, kuna majanduskasv aeglustub ja üha rohkem on selliseid ettevõtjaid,
kes ei suuda laenu tagasi maksta. Siiani võetud või väljakuulutatud meetmed on
probleemi suurust arvestades ebapiisavad. Suurima panga (NLB) kiire teistkordse
rekapitaliseerimise osas ei ole edasi liigutud. . Uus valitsus on teatanud, et
kavatseb vähendada oma osalust suuremates pankades, säilitades vaid
vetoõigusega vähemusosaluse. Selgelt tuleb kindlaks määrata pikaajaliste
eesmärkide ning kohese ja tungiva lisakapitali vajaduse omavaheline suhe, sest
riigil lasub enamusosanikuna vastutus olukorra analüüsimise eest. Poliitika ja
pankade võimaliku müügi usaldusväärsust aitaks suurendada selge
erastamisstrateegia, millega kaasneb kahjumi katmine õigeaegsete
kapitalisüstidega, hea juhtimistava tagamine ja pankade juhtimise
depolitiseerimine.
(11)     Eelmise aasta jooksul ei ole
esitatud ühtki konkreetset ettepanekut asümmeetria vähendamiseks tähtajatu ja
tähtajalise töölepinguga töötajate kaitse vahel. 2011. aastal alustati
sotsiaalpartneritega läbirääkimisi töösuhteseaduse üle, kuid kokkuleppele ei
ole jõutud ja muudatusettepanekuid ei ole vastu võetud. Riiklikus reformikavas
on küll loetletud turvalise paindlikkuse suurendamise ja killustatuse
vähendamise meetmed, kuid nende vastuvõtmise ajakava ei ole esitatud. Hiljuti
vastu võetud riigi rahanduse tasakaalustamise seadusega kehtestati „tudengite
tööle” oluliselt kõrgemad maksud (kontsessioonitasud), et vähendada selle
tööturustaatuse atraktiivsust, kuid mingeid täiendavaid meetmeid praegu ette ei
ole nähtud.
(12)     Haridus- ja koolitussüsteemi
võime kohaneda tööturu vajadustega ei ole piisav, kuigi kõikidel
haridussüsteemi tasanditel juurutatakse praegu kutsenõustamisteenuseid ja
parandatakse teavitamist erinevatest töökohtadest. Tööturu nõudluse
prognoosimise süsteemi rajamiseks ei ole astutud mingeid konkreetseid samme.
Käivitati mõned Euroopa Sotsiaalfondist kaasrahastatavad projektid tööturul
väga nõutavate elukutsete edendamiseks. Need meetmed on küll vajalikud, kuid
probleemi lahendamiseks ebapiisavad. Välisekspertide hinnang Sloveenia riikliku
tööhõivetalituse suutlikkuse kohta ei ole veel valmis.
(13)     Hoolimata 2011. aasta aprilli
seadusandlikest muudatustest konkurentsi kaitse büroo muutmiseks sõltumatuks
ametiks alates 1. jaanuarist 2012, ei ole see seni sõltumatu, sest esmalt peab
olema täidetud mitu menetluslikku tingimust. Lisaks kärbiti 2011. aastal ka
ametile ettenähtud vahendeid. Need muudatused mõjutavad ameti jõustamissuutlikkust
ja tema kui institutsiooni tähtsust konkurentsi edendamisele suunatud reformide
teostamisel. Äsja valmis kutsealade reguleerimise vähendamist käsitlev uuring,
kuid selles valdkonnas võetud poliitilised meetmed on jäänud ebamääraseks. Üldiselt
tundub, et mõned teenuseosutajate asutamise õigusliku raamistiku tahud võivad
olla vastuolus teenuste direktiiviga. Ettevõtluskeskkonnas tervikuna on
puudusi, mis takistavad kodu- ja välismaistel investoritel investeeringute
tegemist ja pankade bilansi kiiret korrastamist; nendeks puudusteks on näiteks
riigi otsene ja kaudne osalemine majanduses ning võlgnikke soosiv ja sageli
probleemne maksejõuetusmenetlus. Kuna Sloveenia tähtsus elektrienergia transiidiriigina järjest
suureneb, annab üha rohkem tunda tema ülekandevõrgu vähene läbilaskevõime.
(14)     Pärast plaanivälist olulist
tõstmist 2010. aasta märtsis oli miinimumpalga suhe keskmisse palka 2011.
aastal ELi suurim, ehkki miinimumpalk oli siiski allpool vaesuspiiri. Järgnenud
kahe aasta indekseerimine on põhjustanud täiendava 4 % nominaalse
suurenemise. Nimetatud sündmused vähendavad tööjõutundlike tööstusharude
konkurentsivõimet ja süvendavad struktuurset töötust.
(15)     Sloveenia on võtnud mitmeid
kohustusi laiendatud euroala pakti raames. Need kohustused ja 2011. võetud
kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise, konkurentsivõime parandamise
ning riigi rahanduse ja finantsstabiilsuse tugevdamisega. Komisjon on hinnanud
laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste täitmist. Soovitustes on selle
hindamise tulemusi arvesse võetud.
(16)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Sloveenia majanduspoliitikat. Hinnati
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs.
Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Sloveenia
eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka
nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust
tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi
tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni
soovitused kajastuvad allpool 1.–7. soovituses.
(17)     Võttes arvesse komisjoni
hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud Sloveenia 2012. aasta stabiilsusprogrammi
ning nõukogu arvamus[9] kajastub eelkõige 1.
soovituses.
(18)     Võttes arvesse komisjoni
põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud Sloveenia
2012. aasta riikliku reformikava ja tema stabiilsusprogrammi. Nõukogu
soovitused, mis on tehtud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel,
kajastuvad eeskätt soovitustes 3, 6 ja 7,
SOOVITAB Sloveenial võtta 2012.–2013.
aastal järgmisi meetmeid:
1.           Täita 2012. aasta eelarve ja
tugevdada 2013. aasta eelarvestrateegiat piisavalt määratletud
struktuurimeetmetega, olles valmis võtma täiendavaid meetmeid tagamaks
ülemäärase puudujäägi õigeaegse korrigeerimise jätkusuutlikul moel ja
saavutamaks nõukogu soovituses ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse all
täpsustatud struktuurilise kohanduse. Seejärel tagada asjakohane struktuuriline
kohandus, et saavutada piisav edu asjakohaste keskpika perioodi
eelarvepositsiooni eesmärkide valdkonnas, sh ka kulutuste võrdlusalus.
Tugevdada keskpika perioodi eelarveraamistikku, k.a kulueeskirju, muutes selle
siduvamaks ja läbipaistvamaks.
2.           Astuda kiireid samme
pensionisüsteemi pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks, säilitades samal ajal
pensionide piisavuse, i) võrdsustades meeste ja naiste seadusejärgse
pensioniea, ii) tõstes seadusejärgset pensioniiga vastavalt eeldatava
eluea suurenemisele, iii) vähendades varase pensionilejäämise võimalusi ja
iv) vaadates läbi pensionide indekseerimise süsteemi. Suurendada eakate
töötajate tööhõivet, arendades aktiivse tööturu poliitikat ja elukestva õppe
meetmeid.
3.           Võtta vajalikke meetmeid
piisavate kapitalipuhvrite loomiseks pangandussektoris ja edendada tõhusalt
pankade bilansi korrastamist, et taastada tootjatele laenuandmine. Lasta
kolmandal osapoolel põhjalikult kontrollida süsteemselt oluliste pankade
laenukahjuprognoose
4.           Kohandada konsulteerides sotsiaalpartneritega
ja kooskõlas riigi tavadega tööhõive kaitse alaste õigusaktide tähtajatute
töölepingute osa, et vähendada tööturu killustatust. Tegeleda tudengitööjõu
tekitatud paralleelse tööturuga.
5.           Parandada oskuste vastavust
tööturu nõudlusele, eriti vähekvalifitseeritud töötajate ja kolmanda taseme
haridusega inimeste puhul, ning jätkata kutsehariduse ja väljaõppe reforme.
6.           Astuda täiendavaid samme turu
avatuse suurendamiseks ja kiirendada professionaalsete teenuste
ümberkorraldamist. Parandada ettevõtluskeskkonda, i) viies ellu konkurentsi
kaitse büroo reformi, ii) luues riigiettevõtete jaoks raamistiku, mis tagab
sõltumatu juhtimise ja ettevõtte juhtimise kõrge taseme, ning iii) kiirendades
ja tõhustades pankrotimenetlusi.
7.           Tagada pärast konsulteerimist
sotsiaalpartneritega ja kooskõlas riigi tavadega, et palgatõus, sh
miinimumpalga kohandamine, toetaks konkurentsivõimet ja töökohtade loomist.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2012)327 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047
[5]               Nõukogu 26. aprilli 2012. aasta otsus 2012/238/EL.
[6]               COM(2012)68 final.
[7]               SWD(2012)158 final.
[8]               Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed
ja muud ajutised meetmed, mille komisjoni talitused on ümber arvutanud
programmis sisalduva teabe põhjal, kasutades ühist metoodikat.
[9]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Taani 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2013. aasta lähenemisprogrammi (2014) kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/17

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Taani 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2013. aasta lähenemisprogrammi (2014) kohta
   2014/C 247/04
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (4) Taani 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Taani ajakohastatud lähenemisprogrammi (2013–2016) kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Taanit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks prioriteedid finantsstabiilsuse tagamiseks, eelarve konsolideerimiseks ja majanduskasvu hoogustamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Taani suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Analüüsi põhjal on komisjon jõudnud järeldusele, et Taani makromajanduslikke probleeme, mis on seotud erasektori võlakoormuse ja välise konkurentsivõimega, ei saa enam pidada tasakaalustamatuseks makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses. Eelkõige tundub, et eluasemeturul toimunud kohanemine ning erasektori kõrge võlataseme mõju reaalmajandusele ja finantssektori stabiilsusele on kontrolli all. Siiski vajavad need arengud ja ka välist konkurentsivõimet suurendavad tegurid jätkuvat jälgimist.

               (8)

               Taani esitas 15. aprillil 2014 nii oma 2014. aasta riikliku reformikava kui ka 2014. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               2014. aasta lähenemisprogrammis sätestatud eelarvestrateegia eesmärk on tagada ülemäärase puudujäägi korrigeerimine jätkusuutlikul viisil ja säilitada struktuurne eelarvepositsioon keskpika perioodi eesmärgi tasemel või üle selle. Keskpika perioodi puudujäägieesmärk, mis on -0,5 % SKPst, vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Taani valitsemissektori eelarvepuudujääk toodi aastal 2013 jätkusuutlikult tasemele alla 3 % SKP-st. Lähenemisprogrammis on seatud eesmärgiks saavutada 2014. aastal valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk 1,3 % SKPst ja 2015. aastal 2,9 % SKPst, mis on vastavuses (ümberarvutatud) struktuurse eelarvepositsiooniga keskpika perioodi eesmärgi tasemel või üle selle. Kokkuvõttes on lähenemisprogrammis sätestatud eelarvestrateegia kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Võlatase, mis 2013. aastal oli 44,5 % SKPst, peaks kava kohaselt 2015. aastal ajutiselt kasvama, seejärel kahanema. Lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Stsenaariumi kohaselt kasvab SKP 2014. aastal 1,6 % ja 2015. aastal 1,9 %, mis on üldjoontes kooskõlas komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosiga, mille kohaselt on need määrad vastavalt 1,5 % ja 1,9 %. Lähtudes 2014. aasta lähenemisprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et Taani riigi rahanduse seisund on kindel ja et lähenemisprogrammi eesmärk eeldatavasti saavutatakse.

               (10)

               Taani on teinud mõningaid edusamme tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate ühiskonnagruppide olukorra parandamiseks ja samuti haridussüsteemi kulutõhususe suurendamiseks. Invaliidsuspensionide ja paindlike töökohtade (nn „fleksjob”) reform on hakanud andma tulemusi, jõustunud on rahaliste hüvitiste reform, kokkulepe on saavutatud haigushüvitiste reformi alal ja aprillis andis valitsus töösse aktiivse tööturupoliitika reformi ettepaneku. Probleeme on veel piisava hulga õpipoisikohtade tagamisega ja selle õppevormi maine parandamisega, kutseharidus- ja -koolitussüsteemide uuendamisega ja koolist väljalangevuse suure määra vähendamisega. Kuna nende reformide rakendamine on alles algusjärgus, ei ole nende täit mõju veel ilmnenud. Kutsehariduse ja -koolituse reformi osas jõuti veebruaris 2014 kokkuleppele ja reform jõustub eeldatavasti 2015. aasta keskel ning selle eesmärgiks on parandada kutseharidust ja -koolitust suure hulga erinevate algatuste kaudu.

               (11)

               Tootlikkuse kasvatamine on Taani majanduses endiselt probleemiks. Komisjoni hinnang on üldjoontes kooskõlas tootlikkuskomisjoni järeldustega. Aprillis 2014 avaldas tootlikkuskomisjon 25 peamist soovitust ja rohkem kui 100 konkreetset ettepanekut sellistes valdkondades nagu konkurents, riigihanked, haridus, rahvusvahelistumine, innovatsioon, maksundus ja taristu. Tootlikkuse aeglase kasvu probleemi lahendamiseks tuleks astuda samme tootlikkuskomisjoni soovituste rakendamise teel.

               (12)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Taani majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Taani eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (13)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1,

         SOOVITAB Taanil võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               (1)

               Jätkata pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist majanduskasvu soosivat eelarvepoliitikat ja säilitada tugev eelarvepositsioon, tagades, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki järgitakse kogu lähenemisprogrammiga hõlmatud aja jooksul.

               (2)

               Võtta täiendavaid meetmeid, et parandada tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste tööalast konkurentsivõimet. Parandada haridustulemusi, eriti rändetaustaga noorte puhul, ja samuti kutsehariduse tulemuslikkust. Hõlbustada hariduse omandamiselt tööturule üleminekut, sh kasutades ulatuslikumalt töökohtadel pakutavat väljaõpet ja õpipoisiõpet.

               (3)

               Suurendada jõupingutusi, et kaotada turule sisenemise takistused ja vähendada regulatiivset koormust, et suurendada konkurentsi omamaises teenustesektoris, eeskätt jaemüügi- ja ehitussektoris, nagu tootlikkuskomisjon on soovitanud.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 18.

      (5)  Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus (EL) 2016/1110, 28. juuni 2016, nikli söödas esinemise seire kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               8.7.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 183/68

         KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2016/1110,
   28. juuni 2016,
   nikli söödas esinemise seire kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Söödas esinev nikkel (Ni) võib pärineda nii looduslikest kui ka inimtegevusega seotud allikatest. Lisaks sisaldab teatav söödamaterjal metallilist niklit, kuna seda kasutatakse söödamaterjali tootmisel katalüsaatorina.

               (2)

               Toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev Euroopa Toiduohutusameti (edaspidi „EFSA“) komisjon (edaspidi „CONTAM-komisjon“) esitas teadusliku arvamuse ohtudest, mida põhjustab loomadele ja rahvatervisele ning keskkonnale nikli esinemine söödas (1).

               (3)

               CONTAM-komisjon jõudis järeldusele, et on vähetõenäoline, et nikkel avaldaks sööda kaudu kahjulikku mõju veistele, sigadele, küülikutele, partidele, kaladele, koertele, kanadele, hobustele, lammastele, kitsedele ja kassidele. Hinnates loomset päritolu toiduainetes sisalduvast niklist tulenevat ohtu inimeste tervisele, leidis CONTAM-komisjon, et arvestades üksnes loomset päritolu toiduaineid, võib keskmise elanikkonna praegune krooniline nikliga kokkupuute tase olla noorte puhul potentsiaalselt muret tekitav. Seoses ägeda toidukaudse kokkupuutega leidis CONTAM-komisjon, et nikli suhtes tundlikud inimesed võivad kannatada naha ekseemipuhangute all, kui nad tarbivad loomset päritolu toiduaineid. Seega ei tohiks alahinnata loomset päritolu toiduainete osa inimeste toidukaudses kokkupuutes nikliga, eelkõige vanuserühmades, kus toidukaudne kokkupuude nikliga on suur. Olemasolevate andmete põhjal ei olnud siiski võimalik kindlaks määrata söödast loomset päritolu toidusse ülekandumise määrasid.

               (4)

               Tuleb märkida, et EFSA teaduslikus arvamuses kasutatud andmed nikli esinemise kohta söödas pärinesid peamiselt ühest liikmesriigist ja need ei esinda seega tingimata nikli söödas esinemise määra ELis.

               (5)

               Seega on asjakohane teha seiret nikli esinemise üle söödas kogu ELis, enne kui kaaluda söödas sisalduva nikli ülemmäärade kehtestamist või mis tahes muud riskijuhtimismeedet, et tagada inimeste ja loomade tervise kõrgetasemeline kaitse,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid peaksid tihedas koostöös toidukäitlejatega tegema seiret nikli esinemise üle söödas.

               2.

               Kontrollitavast partiist võetud proovide esindavuse tagamiseks peaksid liikmesriigid järgima proovivõtu korda, mis on sätestatud komisjoni määruses (EÜ) nr 152/2009 (2).

               3.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et analüüsitulemusi esitatakse EFSAle korrapäraselt ning hiljemalt 2017. aasta 31. oktoobriks EFSA andmevormil kooskõlas EFSA juhistega toidu ja sööda standardproovi kirjelduse kohta (3) ning EFSA täiendavate erinõuetega aruannete esitamise kohta.

      Brüssel, 28. juuni 2016

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Vytenis ANDRIUKAITIS

      (1)  Toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev Euroopa Toiduohutusameti teaduslik komisjon (CONTAM-komisjon), 2015. Scientific Opinion on the risks to animal and public health and the environment related to the presence of nickel in feed (teaduslik arvamus ohtude kohta, mida põhjustab loomadele ja rahvatervisele ning keskkonnale nikli esinemine söödas). EFSA Journal 2015;13(4):4074 [76 lk]. doi:10.2903/j.efsa.2015.4074 www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (2)  Komisjoni 27. jaanuari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 152/2009, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid sööda ametlikuks kontrolliks (ELT L 54, 26.2.2009, lk 1).

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 8. oktoober 2010 , Euroopa Liidu Nõukogule Eesti Panga välisaudiitorite kohta (EKP/2010/16)

text:
               19.10.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 282/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   8. oktoober 2010,
   Euroopa Liidu Nõukogule Eesti Panga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2010/16)
   2010/C 282/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurosüsteemi riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Nõukogu 13. juuli 2010. aasta otsuse 2010/416/EL (vastavalt aluslepingu artikli 140 lõikele 2 euro kasutuselevõtu kohta Eestis 1. jaanuaril 2011) (1) artikli 1 kohaselt täidab euro kasutuselevõtuks vajalikud tingimused ja 2003. aasta ühinemisakti (2) artiklis 4 nimetatud erand Eesti suhtes tühistatakse alates 1. jaanuarist 2011.

               (3)

               Eesti Pank on majandusaastateks 2011 kuni 2015 valinud oma välisaudiitoriks AS Deloitte Audit Eesti,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Eesti Panga välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2011 kuni 2015 AS Deloitte Audit Eesti.

      Frankfurt Maini ääres, 8. oktoober 2010

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  ELT L 196, 28.7.2010, lk 24.

      (2)  ELT L 236, 23.9.2003, lk 33.