title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2019, milles käsitletakse Prantsusmaa 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               5.9.2019

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 301/55

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      9. juuli 2019,
      milles käsitletakse Prantsusmaa 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2019/C 301/10)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 21. novembril 2018 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 21. märtsil 2019 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 21. novembril 2018 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Prantsusmaad ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 21. märtsil 2019. Nõukogu võttis 9. aprillil 2019 vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta (3) („euroala 2019. aasta soovitus“), milles esitatakse viis euroala soovitust („euroala soovitused“).

                  (2)

                  Kuna Prantsusmaa rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riikide majandused on üksteisega tihedalt seotud, peaks Prantsusmaa tagama allpool esitatud soovitustes 1–4 kajastuva euroala 2019. aasta soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise. Eelkõige aitavad meetmed, mille eesmärk on kasutada juhuslikke tulusid valitsemissektori võla vähendamiseks, ratsionaliseerida avaliku sektori kulutusi ja keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas kindlatele valdkondadele, järgida teist euroala soovitust seoses eelarvepuhvrite taastamise, riigi rahanduse olukorra parandamise ja investeeringute toetamisega. Maksusüsteemi lihtsustamisele ja regulatiivsete piirangute vähendamisele suunatud meetmed aitavad järgida esimest euroala soovitust seoses ärikeskkonnaga. Meetmed tööalase konkurentsivõime parandamiseks aitavad järgida kolmandat euroala soovitust seoses tööturu toimimisega.

                  (3)

                  2019. aasta aruanne Prantsusmaa kohta avaldati 27. veebruaril 2019. Selles hinnati Prantsusmaa edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhiste soovituste (4) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Prantsusmaa edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 27. veebruaril 2019. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Prantsusmaal esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus. Avastatud tasakaalustamatus on eelkõige seotud valitsemissektori suure võla ja konkurentsivõime nõrga dünaamikaga tootlikkuse aeglase kasvu tingimustes.

                  (4)

                  Prantsusmaa esitas oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta stabiilsusprogrammi 26. aprillil 2019. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (5)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (6)

                  Prantsusmaa suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavat osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. Valitsus näeb oma 2019. aasta stabiilsusprogrammis ette, et valitsemissektori eelarvepuudujääk kasvab 2018. aasta 2,5 %-lt sisemajanduse koguproduktist (SKP) 2019. aastal 3,1 %-le SKPst ja seejärel väheneb järk-järgult (2022. aastal 1,2 %-le SKPst). Valitsemissektori eelarvepuudujäägi kavandatud suurenemise 2019. aastal – mis leiab kinnitust komisjoni 2019. aasta kevadprognoosis – tingib peamiselt ühekordne eelarvepuudujääki suurendav mõju, mis tuleneb tööjõu ja konkurentsivõimega seotud maksuvähenduse asendamisest tööandjate makstavate sotsiaalmaksude alalise vähendamisega. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist (6) nähtub, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,4 % SKPst, ei ole kavas saavutada 2019. aasta stabiilsusprogrammiga hõlmatud perioodi jooksul. 2019. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse suurenema 2018. aasta 98,4 %-lt 2019. aastal 98,9 %-le ja seejärel langema 2022. aastaks 96,8 %-le. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Samal ajal ei ole kirjeldatud meetmeid, mida on vaja, et alates 2020. aastast saavutada eelarvepuudujäägi kavandatud eesmärgid.

                  (7)

                  Komisjon esitas 5. juunil 2019 aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande, kuna 2019. aasta stabiilsusprogrammis kavandatud valitsemissektori 2019. aasta eelarvepuudujääk ületas aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst ja esitatud andmete põhjal näib esmapilgul, et 2018. aastal ei täidetud võlareegliga seotud üleminekukorda. Pärast kõigi asjaomaste tegurite hindamist jõuti aruandes järeldusele, et aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/1997 määratletud puudujäägi- ja võlakriteeriumid tuleks praegu lugeda täidetuks.

                  (8)

                  13. juulil 2018 soovitas nõukogu Prantsusmaal tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude (7) nominaalne kasvumäär ei ületaks 2019. aastal 1,4 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2019. aastal kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks soovitatud kohandamiskavast oluliselt kõrvale.

                  (9)

                  Võttes arvesse, et Prantsusmaa prognoositav valitsemissektori võla suhe SKPsse on üle 60 % ja prognoositav SKP lõhe on 0,7 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2020. aastal ületada 1,2 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste nõuete maatriksist. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt ja eeldusel, et poliitikat ei muudeta, on oht, et 2020. aastal kaldutakse sellest nõudest märkimisväärselt kõrvale. Prognoosi kohaselt näib esmapilgul, et Prantsusmaa ei täida 2019. ja 2020. aastal võlareegliga seotud üleminekukorda. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et alates 2019. aastast tuleks võtta stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks vajalikud meetmed. On oluline, et mis tahes juhuslikke tulusid kasutataks valitsemissektori võla suhtarvu edasiseks vähendamiseks.

                  (10)

                  Riigi rahanduse konsolideerimiseks tehtud jõupingutused pole avaliku sektori kulude osakaalu märkimisväärselt vähendanud ja 2018. aastal oli see jätkuvalt liidu suurim (56 %). Valitsemissektori võla vähenemise jätkumine sõltub sellest, kuivõrd valitsus suudab oma kulutusi vähendada. 2017. aastast rakendab valitsus uut eelarve konsolideerimisstrateegiat, mis katab presidendi viieaastast ametiaega. Strateegia edukus sõltub sellest, kas saavutatakse keskvalitsuse ja kohalike omavalitsuste ning tervishoiusüsteemi jaoks kavandatud kulueesmärgid.

                  (11)

                  Kulutused tervishoiule on aja jooksul pidevalt suurenenud. 2017. aastal olid kogukulud hinnanguliselt 11,5 % SKPst, rohkem kui üheski teises Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) kuuluvas liikmesriigis. 2018. aasta sügisel kuulutati välja uus tervishoiusüsteemi reform ja 13. veebruaril 2019 esitati selle kohta seaduseelnõu. Reformi edukus sõltub sellest, kas luuakse selge õigus- ja organisatsiooniline raamistik, mis pakub õigeid stiimuleid ning soodustab era- ja avaliku sektori vahelist koostööd. Tervishoiusüsteemi välja kuulutatud reformi raames ei vaadata läbi tervishoiukulude kasvunormi (objectif national de dépenses d’assurance maladie, edaspidi „ONDAM“). See kulunorm katab kolmandiku sotsiaalkindlustuskuludest. Ehkki juba alates 2010. aastast on ONDAMi sihtväärtus saavutatud, on seda pärast 2017. aastat juba kolm korda suurendatud. Ajavahemikuks 2018–2020 tõsteti seda 2018. aasta eelarveseadusega algselt eesmärgiks seatud 2,1 % suuruselt kasvult 2,3 %-le ja 2019. aasta sotsiaalkindlustuse eelarvet puudutava seadusega 2,5 %-le. Teataval määral kajastuvad selles seadusettepanekust „Ma santé 2022“ tulenevad lisakulud.

                  (12)

                  Kohalikul tasandil ületasid avaliku sektori kulutused 2017. aastaks kavandatud kasvueesmärki. Alates 2014. aastast järgivad Prantsusmaa kohalike omavalitsuste kulutused kulueesmärki, millega kehtestatakse igaks aastaks mittesiduvad kasvumäärad nii avaliku sektori tegevuskuludele kui ka kohaliku tasandi rahastamisvajadustele (objectif d’évolution de la dépense locale). 2018. aastal kaasnesid kulueesmärgiga õiguslikult siduvad lepingud, mille riik ja 71 % Prantsusmaa 322st suurimast kohalikust omavalitsusest sõlmisid ajavahemikuks 2018–2020. Ent kuna kohalike omavalitsusüksuste arv on vähenenud ainult piiratud määral, võib see takistada kulueesmärgi saavutamist. Aastatel 2014–2016 toimunud territoriaalse reformiga vähendati piirkondade arvu poole võrra, ent kohalike omavalitsusüksuste arv ei vähenenud märkimisväärselt: neid on endiselt üle 34 000, ülekaalukalt kõige rohkem liidus.

                  (13)

                  Selleks et rakendada eelarve uus konsolideerimisstrateegia, mis katab presidendi viieaastat ametiaega, on lisaks vaja ellu viia ikka veel viimistlemisjärgus programm „Action Publique 2022“. Programmi eesmärk on suurendada märkimisväärselt valitsemissektori kulutuste tõhusust, parandades samal ajal riiklike haldusasutuste toimimist. Valitsus on ilmselgelt esikohale seadnud metoodika ja protsessidega seotud aspektid, ent ei ole piisavalt tähelepanu pööranud sellele, et arvutada eelnevalt välja võimalik sääst kõigi valdkondade peale kokku. Ehkki sellise lähenemisviisi võib olla tinginud keerukas reformiprotsess ja vajadus pehmendada tundlikke teemasid puudutavat avalikku mõttevahetust, raskendab see samas kvantitatiivse hinnangu andmist üldisele strateegiale ja selle panusele eelarve konsolideerimisse. Ennekõike ei ole selge, kuidas täpselt ja millise ajakava alusel aitab reformikava (sealhulgas ministeeriumide ümberkujundamiskavad, mis sisaldavad väga mitmeid erinevaid meetmeid) konkreetsete meetmetega kaasa väga spetsiifilise eesmärgi saavutamisele, milleks on vähendada aastaks 2022 kulude suhet SKPsse. Üldiselt nähtub olemasolevast teabest, et 2016. aastal eurorühmas kokku lepitud suunistest kulude läbivaatamise kohta on osaliselt kinni peetud.

                  (14)

                  Keskpikas perspektiivis on valitsemissektori koguvõla jätkusuutlikkusega seotud riskid endiselt suured. Valitsemissektori suur võlg ja valitsemissektori struktuurne eelarvepuudujääk tingivad jätkusuutlikkusega seotud riske, eriti keskpikas perspektiivis. Selliste riskide vältimiseks oleks tingimata vaja teha eelarvekohandus, mille tulemusena paraneks oluliselt Prantsusmaa struktuurne esmane eelarvepositsioon. Samuti paraneksid kasvuväljavaated ja Prantsusmaa majanduse vastupanuvõime juhul, kui vähendataks valitsemissektori võla suhet SKPsse.

                  (15)

                  Kavandatud pensionireform aitaks keskpikas perspektiivis vähendada valitsemissektori võlga ja seeläbi ka võla jätkusuutlikkusega seotud riske. Pensionisüsteemi eelarve tasakaal sõltub suurel määral makromajanduslikest eeldustest. Prantsusmaa pensioniküsimuste nõukogu (Conseil d’orientation des retraites) viimase aastaaruande kohaselt moodustasid pensionikulud 2018. aastal 13,8 % SKPst; prognooside kohaselt jõuavad need 2022. aastaks 13,8 %-ni ja on 2070. aastaks vahemikus 11,8–13,8 % sõltuvalt sellest, milline on selle aja jooksul olnud SKP ja tööhõive kasvumäär. Praegu on Prantsusmaal üle 40 erineva pensioniskeemi. Skeeme kohaldatakse erinevate töötajate rühmade suhtes ning need toimivad erinevate õigusnormide kohaselt. Enne selle aasta lõppu peaks valmima nimetatud skeemide järkjärgulist ühtlustamist käsitlev seaduseelnõu, mille eesmärk on lihtsustada pensionisüsteemi toimimist ja eelkõige muuta see läbipaistvamaks, õiglasemaks ja tõhusamaks.

                  (16)

                  Tööhõive määr jätkas tõusu ja jõudis 2018. aastal 71,3 %-ni. Tööpuuduse määr langes veelgi ja jõudis 2018. aastal 9,1 %-ni, ent see on endiselt tunduvalt kõrgem kui liidus keskmiselt (6,8 %) ja euroalal keskmiselt (8,2 %). Lisaks sellele on Prantsusmaa tööturg endiselt väga killustatud. Ligi 85 % uutest inimestest võetakse tööle tähtajalise lepinguga ja tähtajatule töösuhtele ülemineku määr on üks madalamaid liidus. Väga kõrge on ka mittevabatahtliku osalise tööajaga töö määr (2018. aastal 42,3 % kogu osalise tööajaga tööst). Töötushüvitiste süsteemi (Unédic) vallas kavandatud reformi eesmärk on võtta käsile tööturu killustatus, vähendades stiimuleid kasutada töölevõtmisel väga lühiajalisi lepinguid või sõlmida sama inimesega järjestikuseid lepinguid ning vähendada süsteemi võlguolekut. Sotsiaalpartnerid alustasid läbirääkimisi töötushüvitiste süsteemi üle 2018. aasta sügisel. Läbirääkimiste eesmärk oli i) vähendada süsteemi võlga, ii) vaadata läbi tööleasumise stiimulid ning iii) luua stimuleerimismehhanism, millega väheneksid stiimulid väga lühiajaliste lepingute alusel töölevõtmiseks. Ent sotsiaalpartnerid ei jõudnud uutes eeskirjades kokkuleppele. Praegu on reform jõudnud valitsuse kätesse, kes on võtnud kohustuse teatada, millised meetmed säilitatakse 2019. aasta suveks.

                  (17)

                  Haavatavad rühmad on tööturul muude rühmadega võrreldes raskemas olukorras. Väljaspool ELi sündinud inimeste tööhõive määr oli 2018. aastal 57,5 % (Prantsusmaal sündinud inimeste puhul oli vastav näitaja 73,1 %), mis on üks liidu madalamaid. On tõendeid selle kohta, et üldiselt on rändetaustaga inimesed värbamisprotsessi puhul ebasoodsamas olukorras. Murettekitav on ka nende koondumine vaestesse elurajoonidesse. Kõige mahajäänumate piirkondade (näiteks quartiers prioritaires de la politique de la ville) elanikel, sealhulgas rändetaustaga inimestel, on tööturul jätkuvalt raskusi ja 2017. aastal oli töötuse määr nende hulgas 24,7 %. Ehkki võetud on mõned poliitikameetmed, on sotsiaal-majandusliku ja rändetausta mõju õpitulemustele endiselt suur ja takistab tööturule integreerumist.

                  (18)

                  Jätkuvalt on tööturul ebasoodsas olukorras ka väheste oskustega inimesed ja noored. 2017. aastal alanes väheste oskustega inimeste töötuse määr esimest korda pärast 2008. aastat, ent 2018. aasta 16,2 % ületab jätkuvalt olulisel määral kriisieelset taset. Noorte töötus (15–24aastased) vähenes 2018. aastal 1,6 protsendipunkti võrra ja jõudis 20,7 %-ni, püsides siiski oluliselt suuremana kui liidu keskmine (15,2 %). Väheste oskustega noorte töötuse määr on endiselt väga kõrge (2018. aastal 35,6 %). Selleks et edendada töötuturul võrdseid võimalusi, on ühtviisi tähtsad intensiivne tööalane nõustamine ja värbamistoetus, oskuste täiendamise võimaluste kättesaadavus, uuenduslikud meetmed, et jõuda kõige haavatavamate mittetöötavate ja mitteõppivate noorteni, ning suurem karmus diskrimineerimise suhtes. Täiendavate väljakutsetega seisavad silmitsi äärepoolseimad piirkonnad, mistõttu neile tuleb eriliselt tähelepanu pöörata.

                  (19)

                  Tööturu tingimuste paranedes viitavad mitmed näitajad sellele, et oskused ei vasta tööturu vajadustele. Hoolimata kõrgena püsivast töötuse ja vaegtööhõive määrast oskustööliste põud üha kasvab, eriti konkreetsetes sektorites. Täitmata töökohtade põhjustajate hulgas on olulisel kohal oskuste nappus ja ametialase pädevuse puudumine. Prantsusmaa tööturuasutuse (Pôle emploi) andmetel tühistati 2017. aastal registreeritud 3,2 miljonist tööpakkumisest 150 000 kandidaatide puudumise tõttu. On tõendeid selle kohta, et kriisi ja kriisist toibumise kestel oli oskuste mittevastavus tööturu vajadustele üks tegureid, mis aeglustas töötuse vähenemise tempot ja tõstis pikaajalise töötuse määra. Esmakutseõppe läbinud inimeste väljavaated tööturul paranevad. 2018. aastal esitles valitsus ulatuslikku meetmepaketti, milles eesmärk oli parandada juurdepääsu esma- ja täiendõppele ning vaadata läbi see, kuidas juhitakse ja rahastatakse kutsehariduse ja -õppe süsteemi. Neid reforme täiendav oskustesse investeerimise kava (Plan d’investissement dans les compétences) on seadnud eesmärgiks tagada ajavahemikul 2018–2022 väljaõpe ja põhjalik karjäärinõustamine ühele miljonile mittetöötavale ja mitteõppivale noorele ning ühele miljonile madala kvalifikatsiooniga tööotsijale.

                  (20)

                  Üldiselt suudab Prantsusmaa sotsiaalkaitsesüsteem tulemuslikult ebavõrdsust ja vaesust vähendada. Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste osakaal vähenes veelgi ja jõudis 2017. aastal 17,1 %ni, see tähendab kõigi aegade madalaimale tasemele (võrdluseks: liidu keskmine on 22,4 %). Ent sissetulekute ebavõrdsus on endiselt oluliselt suurem kui enne kriisi. Lisaks sellele on vähenenud kõrgemasse sissetulekukvintiili liikumise määr, eriti kõige madalamasse kvintiili kuulujate puhul. On rühmi, nagu üksikvanemaga pered ja väljaspool liitu sündinud inimesed, mis seisavad silmitsi tavalisest suurema vaesusriski ja sotsiaalse tõrjutusega. Miinimumsissetuleku saajaid ei nõustata alati piisavalt ja eri piirkondade vahel on väga suured erinevused. Nende probleemide lahendamisel oleks abi täiendavatest ja paremini koordineeritud investeeringutest sotsiaalsesse kaasatusse, nagu näeb ette 2018. aasta septembris esitatud riiklik vaesusevastane strateegia. Ehkki üldiselt on tervishoiusüsteemi toimivus hea, võiksid täiendavad investeeringud aidata kaasa piirkondlike erinevuste vähendamisele, eriti äärepoolseimates piirkondades.

                  (21)

                  Euroopa innovatsioonitegevuse tulemustabeli kohaselt ei ole Prantsusmaa hiljutistest algatustest hoolimata suutnud vähendada vahet, mis lahutab teda liidu innovatsiooniliidritest. Investeeringud teadus- ja arendustegevusse on jäänud samale tasemele ning uutel ettevõtjatel on raske edasi areneda. Üldiselt ei ole Prantsusmaa oma teadus- ja arendustegevuse intensiivsuse eesmärgi (2020. aastaks 3 %) saavutamisel graafikus ning ettevõtlussektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse on ikka veel tunduvalt alla eesmärgiks seatud 2 %. Avaliku sektori kulutused teadus- ja arendustegevusele on üle liidu keskmise ja hõlmavad suurt hulka kavu, mille raames antakse otsest või kaudset toetust ettevõtjate teadustegevusele ja innovatsioonile, nagu teadus- ja arendustegevuse maksuvähendus (crédit d’impôt recherche), mis on üks heldemaid OECD riikides. Ent teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni ökosüsteemi üldised tulemused ei ole veel jõudnud selle suure avaliku toetusega samaväärsele tasemele. Hiljuti küll hinnati olemasolevaid vahendeid, sealhulgas crédit d’impôt recherche kava, ent tulevase poliitika rakendamisel oleks abi üldise poliitikameetmete kombinatsiooni igakülgsest hindamisest. 2018. aasta juulis loodud innovatsiooninõukogu (Conseil de l’innovation) ülesanne on teha järelevalvet lihtsustamismeetmete, näiteks innovatsiooni piirkondliku, riikliku ja Euroopa toetuse parema koordineerimise üle. Samuti aitaksid innovatsiooni levikule kaasa teadus- ja äriringkondade tihedamad sidemed, eriti teadmussiirde kavade raames, kuna ettevõtjate rahastatud avaliku teadus- ja arendustegevuse poolest jääb Prantsusmaa endiselt liidu keskmisele alla. Neljandaks perioodiks (2019–2022) uuendati toetust konkurentsivõimeklastritele (pôles de compétitivité); prioriteetseteks loetakse need klastriorganisatsioonid, kellel on tihedad sidemed muude kohaliku tasandi struktuuridega ja liidu projektide alane kogemus ning kes keskenduvad riikliku tööstuse prioriteetidele. Erastamisest rahastatav innovatsiooni- ja tööstusfond (Fonds pour l’innovation et l’industrie) aitab lisaks sellele leida rahastamisvahendeid tehisintellekti jaoks. Nende algatuste edu üks pante on seonduva tehnoloogia, nagu asjade internet, 5G võrgud ja kõrgjõudlusega andmetöötlus, ning üldisemalt andmepõhise majanduse kiire arendamine. Piirkonniti on väga erinevad ka teadus- ja arendustegevusse tehtavad investeeringud ning innovatsioonitulemused. Mitmetes maapiirkondades ja tööstusliku ülemineku etapis olevates piirkondades jääb see alla liidu keskmise. Äärepoolseimate piirkondade näitajad on pingerea lõpus.

                  (22)

                  Praeguse seisuga on Prantsusmaa saavutanud energia- ja kliimamuutuste leevendamise poliitika vallas häid tulemusi ning püsib 2020. aastaks seatud kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärgi täitmisel graafikus. Sellest hoolimata peab riik investeeringuid oluliselt suurendama, et saavutada oma 2020. aasta taastuvenergia ja energiatõhususe eesmärgid ning veel kõrgemale seatud 2030. aasta kliima- ja energiaeesmärgid, eriti mis puudutab taastuvate energiaallikate kasutuselevõttu ja hoonefondi uuendamist selle energiatõhususe suurendamiseks. Kuna üle poole nende investeeringute rahastustest tuleb avalikust sektorist, tuleks majanduslike ja õiguslike tingimuste varal soodustada projektide rahastamist erasektori poolt, et pääseda ligi seal leiduvatele märkimisväärsetele investeerimisvõimalustele. Eriti suur kasutamata potentsiaal on seotud taastuvate energiaallikate kasutuselevõtu kiirendamisega kütte- ja jahutussektoris. Investeerimisvajadused on suured ka ehitiste energiatõhususe valdkonnas. Eriti puudutab see eluasemete renoveerimist, mis moodustab suure osa kliimameetmetega seotud investeeringute puudujäägist, kuna suurem osa eluasemefondist on vana ning selle hulka kuulub 7–8 miljonit tõsiste soojaleketega hoonet (umbes 20 % kõigist eluruumidest). Mis puudutab ettevõtjate hoonefondi, siis 2017. aasta seisuga on suure energiatõhususe normidele vastavate hoonete osakaal Prantsusmaal väiksem kui liidus tervikuna (vastavalt 25 % ja 39 %). Energeetikasektoris on piirkondade vahel märkimisväärsed erinevused. Energiamahukus väheneb peaaegu kõigis piirkondades, ent mitte ühesuguses tempos, ja taastuvenergia kasutuselevõtu vallas on märkimisväärsed erinevused. Lisainvesteeringud energiaühendustesse aitaksid edendada liidu energia siseturu integratsiooni, suurendades samas konkurentsi ja hõlbustades taastuvenergia kasutuselevõttu, eriti mis puudutab Ibeeria poolsaart.

                  (23)

                  2018. aasta riiklik ringmajanduse tegevuskava (feuille de route pour l'economie circulaire) on ressursitõhusust käsitlev auahne poliitikaraamistik, mille rakendamise eelduseks on vastavad investeeringud. Ehkki Prantsusmaal on ringlussevõetava materjali osakaal üldisest materjalivajadusest (ringlussevõetava materjali kasutamise määr) liidu keskmisest tunduvalt suurem (2016. aastal vastavalt 19,5 % ja 11,7 %), on olmejäätmete ringlussevõtu määr siiski pisut madalam kui liidus keskmiselt (2016. aastal vastavalt 41,8 % ja 46,4 %). Selles vallas on ringmajanduse seadus samm edasi, muu hulgas mis puudutab teisese toorme, ennekõike plasti laialdasemat kasutamist. Jätkata tuleb ressursitõhusate ärimudelite ja tootmisprotsesside, sealhulgas tööstussümbioosi propageerimist, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate hulgas. Seda saab lihtsustada uuenduslike rahastamisvahendite väljatöötamise ja ökoinnovatsiooni rahastamisega.

                  (24)

                  Investeeringud ühenduvusse (eriti mahajäänud piirkondades) aitaksid vähendada ebavõrdsust Prantsusmaal. Kiire lairibaühenduse kättesaadavuse vallas jääb Prantsusmaa liidu keskmisest maha ja kiire lairibaühenduse kasutuselevõtu määr on madal (2018. aastal oli see Prantsusmaal 20 %-l ja liidus keskmiselt 41 %-l leibkondadest). Vähem kui liidus keskmiselt kasutatakse ka mobiilseid lairibateenuseid. Lairibaühenduse leviala on regiooniti väga erinev ning mõnedes maapiirkondades ja äärepoolseimates paikades on see jätkuvalt piiratud. Prantsusmaa ülikiire lairibaühenduse kava (Plan France Très Haut Débit) ja sellega seotud meetmed peaksid oluliselt kaasa aitama riigi ühenduvuseesmärkide saavutamisele. Võttes arvesse valdavalt detsentraliseeritud lähenemisviisi ja potentsiaalseid kitsaskohti juhul, kui ei leidu küllaldaselt võrgu paigaldamiseks vajalikke oskustöölisi, tuleb kõnealuste meetmete rakendamist ilmtingimata tähelepanelikult jälgida, eriti digitaalselt alateenindatud piirkondades.

                  (25)

                  Hoolimata jõupingutustest maksumaksjate õiguskindluse suurendamiseks (Loi pour un État au service d’une société de confiance, ESSOCi seadus) ja süsteemi lihtsustamiseks, on Prantsusmaa maksusüsteem jätkuvalt keeruline ja see pärsib ettevõtluskeskkonda. Maksuseadustik näeb ette terve hulga erinevaid maksustamiskordi ja maksukulusid (maksuvähendused, maksuvabastused, maksusoodustused). Selle keerukusega tahetakse sageli saavutada konkreetseid poliitilisi eesmärke, nagu kõige haavatavamate leibkondade maksukoormuse vähendamine, aga ka teatava käitumise soodustamine või pärssimine. Ent sellega kaasneb oht, et sätted muutuvad segaseks, suurendades nii nõuete täitmisega seotud kulusid ja õiguskindlusetust, see omakorda aga kahjustab Prantsusmaa atraktiivsust ja loob võimalusi seadustest mööda hiilida.

                  (26)

                  Maksusüsteemi aitaks täiendavalt lihtsustada maksukulude lihtsustamine ja väikemaksude arvu vähendamine. 2019. aastal on maksukulud hinnanguliselt 4 % SKPst. Erinevalt eelmisest mitmeaastasest raamistikust ei ole praeguse eelarveraamistikuga (2018–2022) ette nähtud maksukulude ülempiiri. Selle asemel püstitatakse seal mittesiduv eesmärk viia maksukulud 28 %ni maksudest saadava netotulu ja maksukulude summast. Ehkki 2018. aasta eelarveseaduses kavandatud maksukulude osakaal jäi allapoole 2018–2022. aasta mitmeaastase eelarveraamistikuga kehtestatud eesmärki (28 %), prognoositakse tulevikus selle suurenemist (2018. aasta lõpul 25,5 % ja 2019. aastal 26 %).

                  (27)

                  2019. aasta eelarvega nähakse ette, et maksukulude kogusumma langeb alla 100 miljardi euro, mis teeb lõpu nende mahu viis aastat kestnud suurenemisele. Samas kasvas maksukulude arv 2018. ja 2019. aasta vahel 457-lt 474-le. 2018. aastal soovitas kontrollikoda olemasolevaid maksukulusid lihtsustada ning juhtis tähelepanu nende puudulikule kontrollile ja hindamisele. Jätkata tuleks jõupingutusi vähetulusate või ebatõhusate maksude kohaldamise lõpetamiseks. 2019. aasta eelarveseadusega tehti lõpp 26 vähetulusale maksule: 2019. aastal kaotati neist 20 kogusummas 132 miljonit eurot, 2020. aastal kaob veel kuus kogusummas 208 miljonit eurot. Eelduste kohaselt jätkub väikeste maksude kaotamine 2020. aastal samas tempos.

                  (28)

                  Samuti koormavad ettevõtjaid endiselt muud tootmismaksud. 2016. aastal moodustasid tootmismaksud 3,1 % SKPst, mis on rohkem kui Itaalias (1,4 %), Hispaanias (1,0 %) ja Saksamaal (0,4 %). Sellistel maksudel on erinev maksubaas (käive, lisaväärtus, töötasu, maa ja ehitised) ja need võivad suurendada üldiseid tootmiskulusid. Sellel võib olla negatiivne mõju konkurentsivõimele, eriti mis puudutab töötlevat tööstust. 2019. aasta eelarveseadusega kaotatakse ainult üks riiklikul tasandil kogutav tootmismaks (forfait social), mis läheb aastas maksma 660 miljonit eurot (pärast selle täielikku kaotamist 2020. aastal).

                  (29)

                  Edusammudest ja kõrgelennuliste reformide elluviimisest hoolimata püsivad äriteenuste valdkonnas ja reguleeritud kutsealadel sisenemistõkked ja sealne konkurents on jätkuvalt väike. OECD uue EMP-sisese teenustekaubanduse suhtes kehtivate piirangute indeksi kohaselt on Prantsusmaal Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) keskmisega võrreldes rohkem regulatiivseid piiranguid sellistes sektorites nagu raamatupidamis-, õigusabi- ja turustusteenused. Peamisteks tõketeks on piiravad loanõuded, reserveeritud tegevusalad ning osalus- ja hääleõigusnõuded. Jaemüügisektoris on Prantsusmaa viinud ellu hulgaliselt reforme regulatiivse koormuse vähendamiseks. Sellest hoolimata vähendavad mitmed tegevuspiirangud endiselt jaemüügiga tegelevate ettevõtjate tööviljakust ja panevad nad e-kaubandusega võrreldes ebasoodsasse olukorda. 2019. aasta riiklikus reformikavas kirjeldatakse üksikasjalikult uusi meetmeid, mille eesmärk on suurendada konkurentsi teatavates konkreetsetes teenustesektorites, nagu autokoolid, kinnisvarahaldusfirmad ja autovaruosade müük. 2019. aasta 4. aprillil esitas konkurentsiasutus arvamuse, milles käsitleti ravimite jaemüügi suhtes kehtivate piirangute vähendamist, säilitades samal ajal rahvatervise kõrgetasemelise kaitse.

                  (30)

                  Teenustega seotud tõkked on tinginud vähese konkurentsi, suured kasumimarginaalid ja kõrged hinnad, vähendades majanduse kui terviku konkurentsivõimet. Peamiste äriteenuste uuenemise määr on Prantsusmaal ülejäänud liiduga võrreldes madalam. Konkurentsi puudumine teenustesektoris koos suurte tööjõukuludega on aidanud hindu üleval hoida, eriti kinnisvaratehingute, majutuse, toitlustamise ning õigus- ja raamatupidamisteenuste valdkonnas. Kuna nimetatud teenuste kulusid kannavad ka neid teenuseid kasutavad ettevõtjad, kujutavad need enesest täiendavat tegurit, mis vähendab Prantsusmaa – muu hulgas selle tööstuse – konkurentsivõimet.

                  (31)

                  PACTE-seaduse (Loi relative à la croissance et la transformation des entreprises) eesmärk on toetada ettevõtete kasvu ja ümberkorraldamist. Sellega vähendatakse künniste arvu, mis hakkavad ettevõtete suhtes kehtima sedamööda, kuidas nad kasvavad, ehkki allesjäänud künniste kohaldamisala laiendati ja nende ületamine on endisest kulukam. Lisaks nähakse seadusega ette viieaastane üleminekuperiood ja künnis loetakse ületatuks alles pärast selle lõppu; samuti julgustatakse väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid kasutama ära töötajatele mõeldud stiimuleid ja osalussüsteeme, mis on seotud ettevõtte töötulemustega. Ka näeb seadus ette ettevõtte loomise ja registreerimise lihtsustatud menetluse ning sellega kehtestatakse uued normid, mis aitavad ettevõtjatel saada uue võimaluse. Samuti vähendatakse sellega maksejõuetusmenetluse kestust ja maksumust (eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete jaoks), muu hulgas vähendades nimetatud menetlustega seotud ettearvamatust. Prantsusmaa valitsuse enda hinnangul võiks PACTE-seadusest SKP-le tulenev mõju kasvada 2025. aastaks 0,32 % ja pikaajalises perspektiivis 1 % võrra. Et reformist kasu saada, tuleb see täielikult ja kiiresti rakendada.

                  (32)

                  Liidu vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata kõrvaldada mõningad soovitustes nimetatud puudused, eelkõige 2019. aasta riigiaruande D lisas käsitletud valdkondades. See võimaldaks Prantsusmaal kõnealuseid vahendeid asjaomaste sektorite puhul võimalikult hästi kasutada, võttes arvesse piirkondlikke ja territoriaalseid erinevusi ja äärepoolseimate piirkondade erilist olukorda.

                  (33)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Prantsusmaa majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2019. aasta stabiilsusprogrammi, 2019. aasta riiklikku reformikava ja Prantsusmaale eelmistel aastatel esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Prantsusmaa eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, andes riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panuse.

                  (34)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (8) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

                  (35)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta riikliku reformikavaga ja 2019. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 kuni 4. Need soovitused aitavad järgida ka euroala 2019. aasta soovitusi, eelkõige euroala esimest ja teist soovitust. 1. soovituses osutatud eelarvepoliitilised meetmed aitavad muu hulgas tegeleda valitsemissektori suure võlaga seotud tasakaalustamatusega,

            SOOVITAB Prantsusmaal võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid.

         1.

            Tagada, et esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2020. aastal 1,2 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Kasutada juhuslikke tulusid, et vähendada kiiremini valitsemissektori võla suhet SKPsse. Saavutada kulude kokkuhoid ja suurem tõhusus valitsuse kõigis allsektorites, sealhulgas määratledes täpselt konkreetsed meetmed, mida on vaja 2022. aasta algatuse „Action Publique“ raames, ja teha järelevalvet nende rakendamise üle. Reformida pensionisüsteemi, et ühtlustada järk-järgult erinevaid pensioniskeeme käsitlevaid õigusnorme, et muuta skeemid õiglasemaks ja jätkusuutlikumaks.

         2.

            Soodustada kõigi tööotsijate tööturule integreerimist, tagada võrdsed võimalused (pannes seejuures eriliselt rõhku haavatavatele rühmadele, sealhulgas rändetaustaga isikutele) ning tegeleda oskuste nappuse ja tööturu vajadustele mittevastavusega.

         3.

            Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas teadusuuringutele ja innovatsioonile (seejuures tuleks parandada avaliku sektori toetuskavade, sealhulgas teadmussiirdekavade tõhusust), taastuvenergiale, energiatõhususele ja -ühendustele teiste liidu riikidega ning digitaristule, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

         4.

            Jätkata maksusüsteemi lihtsustamist, eriti piirates maksukulude kasutamist, jätkates ebatõhusate maksude kaotamist ja vähendades tootmismakse. Vähendada regulatiivseid piiranguid, eriti teenustesektoris, ja rakendada täies ulatuses ettevõtete kasvu soodustamisele suunatud meetmed.

         Brüssel, 9. juuli 2019

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            M. LINTILÄ

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 136, 12.4.2019, lk 1.

         (4)  ELT C 320, 10.9.2018, lk 39.

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (6)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

         (7)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis korvatakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (8)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2019, milles käsitletakse Horvaatia 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2019. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               5.9.2019

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 301/64

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      9. juuli 2019,
      milles käsitletakse Horvaatia 2019. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2019. aasta lähenemisprogrammi kohta
      (2019/C 301/11)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 21. novembril 2018 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2019) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 21. märtsil 2019 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 21. novembril 2018 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu ka häiremehhanismi aruande, milles nimetati Horvaatiat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

                  (2)

                  2019. aasta aruanne Horvaatia kohta avaldati 27. veebruaril 2019. Selles hinnati Horvaatia edusamme nõukogu poolt 13. juulil 2018 vastu võetud riigipõhiste soovituste (3) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Horvaatia edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 27. veebruaril 2019. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Horvaatias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mis tuleneb avaliku ja erasektori võla ning välisvõla kõrgest tasemest aeglase potentsiaalse majanduskasvu tingimustes. Samas on tasakaalustamatus viimastel aastatel vähenenud, mida on toetanud tugev nominaalkasv ja konservatiivne eelarvepoliitika. Negatiivne netovälispositsioon on tänu jooksevkonto pidevale ülejäägile paranenud. Valitsemissektori võlg on pärast 2015. aasta haripunkti märkimisväärselt kahanenud. Erasektori võlg väheneb samuti, ehkki sedamööda, kuidas laenumaht kasvab ja investeeringud taastuvad, peaks selle tempo aeglustuma. Finantssektor on hästi kapitaliseeritud ja kasumlik, kuid endiselt on suur viivislaenude osakaal, mis küll näitab langustendentsi. Poliitikameetmeid on tõhustatud, kuid majanduse vastupanuvõime tugevdamiseks on struktuurimeetmete põhjalik rakendamine jätkuvalt väga oluline. Hoolimata mõningatest edusammudest ootavad endiselt lahendamist probleemid, mis on seotud majandus- ja valitsemissektori finantsstatistika täielikkuse, täpsuse ja õigeaegsusega.

                  (3)

                  Horvaatia esitas 18. aprillil 2019 oma 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (4)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud teataval määral arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artiklis 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (5)

                  Horvaatia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Valitsemissektori eelarveülejääk oli 2018. aastal 0,2 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) ning 2019. aasta lähenemisprogrammi kohaselt halveneb nominaalne eelarvepositsioon 2019. aastal –0,3 %ni SKPst ja seejärel paraneb järk-järgult kuni 0,8 %-lise ülejäägini 2022. aastal. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist (5) nähtub, et keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 1 % SKPst alates 2020. aastast (2019. aastal oli eesmärk struktuurne eelarvepuudujääk 1,75 % SKPst), kavatsetakse kogu programmiperioodil ületada. 2019. aasta lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse võrreldes 2019. aasta 71,6 %ga vähenema 2020. aastaks 68,5 %ni ja 2022. aastaks 62 %ni. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Kavandatud eelarve-eesmärgid näivad aga ettevaatlikud. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori eelarvepositsioon 2019. ja 2020. aastal vastavalt 0,1 % ja 0,5 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt püsib struktuurne eelarvepositsioon 2019. aastal –0,8 % juures ja 2020. aastal –0,5 % juures SKPst ning ületab seega keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Prognoositakse, et Horvaatia täidab 2019. ja 2020. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu prognooside põhjal seisukohal, et Horvaatia täidab 2019. ja 2020. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded.

                  (6)

                  Detsembris 2018 võttis Horvaatia parlament vastu vastutustundliku eelarvepoliitika seaduse. Selle eesmärk on tugevdada eelarvepoliitika komisjoni ülesehitust ja volitusi ning kehtestada numbrilised eelarve-eeskirjad, sealhulgas struktuurse eelarvetasakaalu reegel. Märtsis 2019 tugevdati riigikontrolli volitusi karistusmehhanismidega, mida kasutatakse siis, kui riigikontrolli soovitusi ei täideta, ning laiendati auditite ulatust. Eelarveraamistikku tugevdatakse muudetud eelarveseaduse vastuvõtmisega veelgi. See peaks parandama eelarve planeerimist, eelarveandmete kogumist ja riiklike tagatiste andmise kriteeriume.

                  (7)

                  Horvaatia avaliku halduse territoriaalne killustatus mõjutab selle tõhusust ja süvendab piirkondlikke erinevusi. Paljudel väikestel kohalikel omavalitsustel puudub oma pädevusvaldkonda kuuluvate teenuste osutamiseks piisav finants- ja haldussuutlikkus. See tekitab suuri erinevusi avalike teenuste osutamisel majanduslikult ja halduslikult tugevate ja nõrkade kohalike omavalitsuste vahel kogu Horvaatias. Keskvalitsuse tasandil on ametiasutused astunud samme kohmaka riigiametite süsteemi lihtsustamiseks, kuid homogeensema süsteemi tagamiseks vajalikku õigusraamistikku ei ole veel vastu võetud. Keskvalitsuse kohalike üksuste ülesanded kavatsetakse üle anda kohalikele omavalitsustele.

                  (8)

                  Tervishoiusüsteemis on 2018. aastal kogunenud täiendav võlg, mis kujutab endast ohtu riigi rahandusele. Süsteemi rahastamine põhineb tööealise elanikkonna maksetel ja riigieelarvevahenditel, millest kogukulude katmiseks ei ole jätkuvalt piisanud. Tervishoiusüsteemi rahaline olukord peaks paranema tänu 2019. aastal suurendatud tervisekindlustuse kindlustusmaksetele ja detsembris 2018 tõstetud tubakaaktsiisile. Haiglate käimasolev funktsionaalne lõimimine ja meetmed parema esmatasandi tervishoiu tagamiseks võivad suurendada kulutuste tõhusust, kuid nende elluviimine on aeglane.

                  (9)

                  Avaliku halduse ja selle talituste palgakujundusraamistiku ebaühtlus tõkestab võrdset kohtlemist ja keskset kontrolli avaliku sektori palgakulude üle. Ametnike palgakujundamiseks kavandatud uute õigusaktide vastuvõtmine on mitu korda edasi lükatud. Seaduse eesmärk on saavutada suurem ühtlustamine kogu avalikus halduses, kehtestades ühtsed palgatabelid ja töö keerukuse koefitsiendid, mis põhinevad ühtsematel ametijuhenditel ja pädevusraamistikel. Horvaatial on sotsiaaldialoogi raamistik, kuid tõelise sotsiaaldialoogi pidamiseks on vaja parandada töömeetodeid ja -korda. Samuti nõrgendab sotsiaaldialoogi tõhusust ametiühingute killustatus.

                  (10)

                  2018. aastal jätkus töötuse määra kiire vähenemine. Ka noorte töötus vähenes märkimisväärselt, kuid on endiselt suur. Sellele vaatamata on Horvaatias aktiivsuse ja tööhõive määrad madalad, kusjuures mitteaktiivsuse kõige levinumad põhjused on ennetähtaegne pensionile jäämine ja hoolduskohustuste täitmine. Juurdepääs tööturule peab paranema, näiteks vajalike oskuste prognoosimise ja nende pakkumise kaudu. Paljud mitteaktiivsust põhjustavad tegurid on endiselt alles ning tundub, et praegused tööturule sisenemist hõlbustavad meetmed ei ole piisavad. Tööturuasutuste suutlikkus on piiratud ning tööhõivetalituste, sotsiaalasutuste ja muude asjaomaste sidusrühmade koostöö on nõrk. 2019. aastal jõustus oluline pensionisüsteemi reformi pakett. Reformi kolm peamist eesmärki on: i) tegeleda süsteemi ülesehituse probleemidega, mis on viinud teatavate pensionärirühmade ebaõiglase kohtlemiseni; ii) parandada pensionisüsteemi jätkusuutlikkust tööelu kestuse pikendamise kaudu ning iii) tugevdada teise pensionisamba institutsioonilist ülesehitust ja tulemuslikkust.

                  (11)

                  Haridustase Horvaatias sõltub paljuski sotsiaal-majanduslikest erinevustest. Horvaatia haridustase on allpool liidu keskmist, eriti alushariduse ja lapsehoiu, põhioskuste, kolmanda taseme hariduse omandamise, täiskasvanuhariduse ning selle poolest, kuivõrd vastavad kutseharidus ja -koolitus tööturu vajadustele. Horvaatia tegeleb katseprojekti raames õppekavade reformiga, kuid reformi täielik potentsiaal saavutatakse ainult siis, kui see viiakse täielikult ellu ja koolitatakse ka õpetajaid.

                  (12)

                  Vaatamata ikka veel suhteliselt suurele tööpuudusele on teatavates majandussektorites eelkõige oskuste nappuse tõttu puudu tööjõust. Digioskuste parandamine saaks suurendada tootlikkust ja vähendada teatavate oskuste nappust. Kutsehariduse ja -koolituse vähene vastavus tööturu vajadustele on koolilõpetajate madala tööhõive põhjuseks. Õpilaste osalemine töökohal toimuva väljaõppe programmides on vähene. Piirkondlike pädevuskeskuste loomine ja duaalõppe katseprogramm peaksid parandama kutsehariduse ja -koolituse kvaliteeti ning hõlbustama vajalike oskuste väljaselgitamist. Osalemine täiskasvanuhariduse programmides, mida pakutakse osana meetmetest, mis aitavad inimestel tööd või koolitust leida, on madal. See kehtib eelkõige haridust kõige rohkem vajavate isikute, näiteks madala kvalifikatsiooniga töötajate ja töötute puhul.

                  (13)

                  Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus oleva elanikkonna osakaal on vähenemas, kuid on jätkuvalt liidu keskmisest suurem. See oht puudutab peamiselt eakaid ja puuetega inimesi. Sotsiaalhüvitiste mõju vaesuse vähendamisel on liidu keskmisega võrreldes endiselt väike. Ametiasutused on võtnud meetmeid, et parandada kohalikul tasandil pakutavate sotsiaalhüvitiste registreerimist, ühtlustades nende klassifitseerimist. Nõnda peaks saama riigis pakutavatest hüvitistest parema ülevaate, mida saaks seejärel kasutada sotsiaalkaitsesüsteemi tõhususe parandamiseks, et jõuda nendeni, kes tuge kõige enam vajavad.

                  (14)

                  Transpordivõrk on ebaühtlane ja raudteetaristu arendamine on märgatavalt maha jäänud, mis pärsib teenuse kvaliteeti ja töötajate liikuvust. Väiksemates linnades puudub piisav ühistransporditaristu. Maanteetranspordist tulenev kasvuhoonegaaside heide on viimase viie aasta jooksul oluliselt suurenenud. Taastuvate energiaallikate osakaal transpordisektoris on tunduvalt väiksem kui 2020. aastaks seatud eesmärk 10 %. Vaja on täiendavaid jõupingutusi ja investeeringuid fossiilkütuseid kasutavate autode suure osakaalu tegelikuks vähendamiseks, ühendvedude edendamiseks ja kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks transpordisektoris üldisemalt.

                  (15)

                  Horvaatia suurt energiamahukust saaks vähendada investeeringutega energiatõhususse ja arukatesse energiasüsteemidesse. Erilist tähelepanu tuleks pöörata hoonete energiatarbimise vähendamisele ja kaugküttevõrkude energiatõhususe parandamisele. Tuule- ja päikeseenergia tootmisse tehtavatel investeeringutel, aga ka taastuvatel energiaallikatel kütte ja jahutuse valdkonnas on samuti suur potentsiaal. Nende edendamine võimaldaks suurendada energiasõltumatust ka Horvaatia saartel kooskõlas ELi saarte puhta energia algatusega. Lisaks on Horvaatia eriti tundlik kliimaohtude, eelkõige üleujutuste ja metsatulekahjude suhtes.

                  (16)

                  Investeeringud võimaldaksid edendada ka üleminekut ringmajandusele. Investeeringuid on vaja, et toetada jäätmete liigiti kogumist ja ringlussevõttu kui alternatiive prügilasse ladestamisele, arendada toorainete asendamist, suurendada nõudlust ringlussevõetud materjali järele ning edendada üldsuse teadlikkust säästvast tarbimisest ja käitumisest. Lisaks on vaja märkimisväärseid investeeringuid, et tagada reovee kogumine ja puhastamine asumites, mille inimekvivalent on üle 2 000. Veevõrkudesse tehtavad investeeringud aitaksid vähendada joogivee lekkeid ja täita seni saavutamata kvaliteedinõudeid.

                  (17)

                  Teadus- ja innovatsioonisuutlikkus ning tipptehnoloogiate kasutuselevõtt vajavad investeeringuid, et parandada innovatsioonitulemusi ja edendada tootlikkuse kasvu, mida praegu takistab killustatud ja ebatõhus teadus- ja innovatsioonipoliitika. Horvaatia aruka spetsialiseerumise strateegia (2016–2020) eesmärk on edendada innovatsiooni, kõrvaldada süsteemi killustatus ning tagada teadus- ja arendustegevuse vastavus põhilistele majandusprioriteetidele; samas eeldatakse, et selle rakendamine kiireneb veelgi. Investeeringutega saaks toetada ülikoolide ja ettevõtjate koostööd tehnosiirde ja teadustulemuste kommertskasutuse võimaldamiseks ning tõhustada juhtimist.

                  (18)

                  Riigile kuuluvate ettevõtete üldjuhtimise parandamiseks võetud meetmete elluviimine edeneb aeglaselt. Vastu võeti uued äriühingu üldjuhtimise põhimõtted ja nähti ette keskpika perioodi kavandamine ja tulemusaruandlus. Ent majandust pärsivad endiselt riigile kuuluvate ettevõtete suur osakaal paljudes sektorites, nende madal kasumlikkus ja nõrk tootlikkus. 2018. aastal vähendati erilist huvi pakkuvate ettevõtete arvu ning rohkem ettevõtteid vastavad nüüd ametlikult tingimustele, mis võimaldavad neid müüa, kuid selget erastamisstrateegiat veel ei ole. Tundub, et ametiasutused keskenduvad allesjäänud mahuka vähemusosaluse müügile ja mittetootlike varade aktiveerimisele. Korruptsiooni tajutakse laialt levinuna ja suurenevana. Korruptsiooni ennetamiseks ja selle eest karistamiseks puuduvad tõhusad vahendid, eriti kohalikul tasandil. Kohalikes avaliku sektori ettevõtetes tuleb tõhustada ametisse nimetatud isikute kontrolli- ja karistusmehhanisme.

                  (19)

                  Liigsed haldus- ja õiguslikud nõuded ning maksutaolised lõivud koormavad ettevõtjaid, eelkõige väiksemaid ettevõtjaid. Halduskoormus on välja selgitatud, mis võimaldab ametiasutustel võtta põhjendatud meetmeid halduskoormuse vähendamiseks. Maksutaoliste lõivude vähendamine on pidurdunud. Konkurentsi pärsib üleliia reguleeritud kutsealade suur arv. Teatavates sektorites, eelkõige taksoteenuste sektoris, on tehtud edusamme, kuid paljude majanduslikult oluliste kutsealade puhul esineb liigseid piiranguid.

                  (20)

                  Vaatamata edusammudele vähendavad tsiviil- ja kaubanduskohtutes kuhjunud kohtuasjade suur arv ja pikad kohtumenetlused õiguskindlust, kriminaalõiguse ebaefektiivsus takistab aga võitlust majandus- ja finantsrikkumiste vastu. Kohtusüsteemi sõltumatuse tajumine on veelgi halvenenud. Riikliku kohtunõukogu seaduse muudatused võeti vastu 2018. aastal. Kui välja arvata kõrgem kaubanduskohus, on kuhjunud kohtuasjade hulga vähenemine peamiselt tingitud sissetulevate kohtuasjade hulga vähenemisest. Mõnes kohtus katsetatakse elektroonilist suhtlust, kuid üle riigi ei ole seda veel laiendatud.

                  (21)

                  Liidu vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata kõrvaldada mõningad soovitustes nimetatud puudused ning eelkõige 2019. aasta riigiaruande D lisas käsitletud valdkondades. See võimaldaks Horvaatial kõnealuseid vahendeid asjaomaste sektorite puhul võimalikult hästi ära kasutada, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi. Selle investeeringu edu tagamiseks on oluline suurendada riigi haldussuutlikkust kõnealuste vahendite haldamisel. Riigihangete institutsioonilist raamistikku tuleb tugevdada, et parandada nõuete täitmist ja võimaldada strateegiliste hangete abil saavutada poliitikaeesmärke ning tagada avalike vahendite tõhus kasutamine.

                  (22)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Horvaatia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2019. aasta lähenemisprogrammi, 2019. aasta riiklikku reformikava ja varasematel aastatel Horvaatiale esitatud soovituste järelmeetmeid. Lisaks nende asjakohasusele Horvaatia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast võttis komisjon arvesse ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele. See kajastab vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, andes riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panuse.

                  (23)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta lähenemisprogrammiga tutvunud ja on arvamusel, (6) et Horvaatia täidab stabiilsuse ja kasvu pakti.

                  (24)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2019. aasta riikliku reformikava ja 2019. aasta lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4. 1. soovituses osutatud eelarvepoliitilised meetmed aitavad muu hulgas tegeleda valitsemissektori suure võlaga seotud tasakaalustamatusega,

            SOOVITAB Horvaatial võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid.

         1.

            Tugevdada eelarveraamistikku ja tingimuslike kohustuste järelevalvet kesk- ja kohalikul tasandil. Vähendada avaliku halduse territoriaalset killustatust ja ühtlustada pädevuste funktsionaalset jaotust.

         2.

            Minna edasi haridusreformiga, et parandada hariduse ja koolituse kättesaadavust igal tasandil, aga ka nende kvaliteeti ja vastavust tööturu vajadustele. Konsolideerida sotsiaalhüvitisi ja suurendada nende vaesust vähendavat mõju. Tugevdada tööturumeetmeid ja -asutusi ning parandada nende tegevuse koordineerimist sotsiaalasutustega. Võtta sotsiaalpartneritega konsulteerides kasutusele ühtlustatud palgakujundusraamistik avaliku halduse ja selle talituste töötajate jaoks.

         3.

            Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas teadusuuringutele ja innovatsioonile, säästvale linna- ja raudteetranspordile, energiatõhususele, taastuvatele energiaallikatele ja keskkonnataristule, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi. Tugevdada haldussuutlikkust, et kavandada ja rakendada avalikke projekte ja meetmeid.

         4.

            Parandada riigile kuuluvate ettevõtete üldjuhtimist ning soodustada selliste ettevõtete ja mittetootlike varade müüki. Tõhustada korruptsiooni ennetamist ja korruptsiooni eest karistamist, eelkõige kohalikul tasandil. Lühendada kohtumenetluste kestust ja soodustada elektroonilise suhtluse kasutamist kohtutes. Vähendada kõige koormavamaid maksutaolisi lõivusid ning toote- ja teenuseturgude ülemäärast reguleerimist.

         Brüssel, 9. juuli 2019

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            M. LINTILÄ

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 320, 10.9.2018, lk 44.

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (5)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

         (6)  Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.