               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,19.11.2020
            COM(2020) 743 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vaheliste lepingute üle, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd

               SELETUSKIRI

               1.SOOVITUSE TAUST

               Üleilmastunud maailmas, kus raske kuritegevus ja terrorism on üha rahvusvahelisemad ja mitmetahulisemad, peaks õiguskaitse- ja õigusasutustel olema kõik vahendid, et teha oma kodanike julgeoleku tagamiseks koostööd välispartneritega. Eurojust peaks seetõttu saama oma ülesannete täitmiseks teha kolmandate riikide õigusasutustega vajalikus ulatuses koostööd ja vahetada isikuandmeid. Praegu on Eurojustil isikuandmete vahetust võimaldav koostööleping Montenegro, Ukraina, Moldova, Liechtensteini, Šveitsi, Põhja-Makedoonia, USA, Islandi, Norra, Gruusia, Albaania ja Serbiaga. Määruse (EL) 2018/1727
                  1
                (Eurojusti määrus) artikli 80 lõike 5 kohaselt on need koostöölepingud jätkuvalt kehtivad.

               Alates Eurojusti määruse kohaldamise algusest 12. detsembril 2019 on aluslepingu kohaselt komisjoni ülesandeks pidada liidu nimel kolmandate riikidega läbirääkimisi rahvusvaheliste lepingute sõlmimiseks, et Eurojust saaks teha nendega koostööd ja vahetada isikuandmeid. Niivõrd kui see on vajalik Eurojusti määruse V peatüki kohaste ülesannete täitmiseks, võib Eurojust koostöökorra alusel luua ja säilitada koostöösuhteid välispartneritega. Koostöökord ei ole siiski iseenesest piisav õiguslik alus isikuandmete vahetamiseks.

               Võttes arvesse poliitilist strateegiat, õigusasutuste operatiivvajadusi kogu ELis ja tihedamast koostööst tõusvat kasu selles valdkonnas, peab komisjon vajalikuks alustada lähiajal läbirääkimisi kümne kolmanda riigiga, et reguleerida seda, kuidas Eurojust saab nendega koostööd teha.

               Komisjon on Eurojusti operatiivvajadusi arvestades koostanud hinnangu esmatähtsate riikide kohta. Komisjonile läbivaatamiseks esitatud Eurojusti välissuhete strateegia eelnõus märgitakse, et Eurojustil on ilmnenud eriline operatiivvajadus teha koostööd Alžeeria Demokraatliku Rahvavabariigi, Argentina Vabariigi, Bosnia ja Hertsegoviina, Colombia Vabariigi, Egiptuse Araabia Vabariigi, Iisraeli Riigi, Jordaania Hašimiidi Kuningriigi, Liibanoni Vabariigi, Maroko Kuningriigi, Tuneesia Vabariigi ja Türgi Vabariigiga. Veel on Eurojust arvanud esmatähtsate kolmandate riikide hulka Brasiilia Liitvabariigi, Hiina Rahvavabariigi, Kanada, Araabia Ühendemiraadid, Nigeeria Liitvabariigi, Panama Vabariigi, Mehhiko Ühendriigid ja Venemaa Föderatsiooni.

               Kuigi komisjon tunnistab neid vajadusi, on samas selge, et need on riigiti erinevad. Koostöö praegune tase sõltub mitmesugustest teguritest, näiteks Eurojusti kontaktpunkti olemasolust asjaomases riigis. Arvestades ressursside piiratust, ei ole komisjonil võimalik alustada kõigi nende kolmandate riikidega läbirääkimisi ühel ja samal ajal – vajalik on täiendav prioriseerimine. Komisjoni esmane prioriteet peaks olema koostöö tõhustamine kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikidega, kuna need kolmandad riigid peaksid olema ELi õigustiku seisukohast kõige paremini valmis kõrgetasemeliseks õigusalaseks koostööks kriminaalasjades. Komisjoni seisukoht Bosnia ja Hertsegoviina ning Türgi kohta esitati komisjoni 2020. aasta korralises aruandes
                  2
               . Mõlemal juhul sõltub Eurojustiga isikuandmeid vahetada võimaldava rahvusvahelise lepingu sõlmimine vajalike muudatuste tegemisest kummagi riigi asjakohastes andmekaitsealastes õigusaktides.

               Teiseks prioriteediks peaks olema koostöö tõhustamine muude kolmandate riikidega, kes ei ole taotlenud liidu liikmeks saamist, kuid kellel võib geograafilistel põhjustel olla Euroopale suur julgeolekumõju, näiteks Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika piirkonna riigid. Nagu eespool märgitud, on kõik selle piirkonna riigid Eurojusti silmis operatiivkaalutlustel esmatähtsad kolmandad riigid. See valik on kooskõlas ka Euroopa Liidu üldise välis- ja julgeolekupoliitika strateegiaga
                  3
               .

               Kolmandaks prioriteediks peaks olema tagada võimalikult suur järjepidevus justiits- ja siseküsimuste asutuste suhetes kolmandate riikidega, eelkõige Europoli ja Eurojusti vahel, mis tagaks õiguskaitse- ja õigusasutuste tegevuses vastastikku asjakohaste järelmeetmete võtmise. Praegu püüab komisjon sõlmida Europoli nimel kokkuleppeid kaheksa eespool nimetatud riigiga kümnest. Komisjon leiab, et kõnealustesse tulevastesse läbirääkimistesse tuleks, nii palju kui võimalik, proovida kaasata korraga nii Eurojust kui ka Europol, mis võib ühtlasi muuta läbirääkimised asjaomaste kolmandate riikide jaoks atraktiivsemaks.

               Seetõttu soovitab komisjon nõukogul anda esimese sammuna komisjonile volitused pidada läbirääkimisi järgmiste kolmandate riikidega: Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptus, Iisrael, Jordaania, Liibanon, Maroko, Tuneesia ja Türgi. Armeenia väljendas hiljuti Eurojustile soovi alustada koostöösuhteid.

               Poliitiline taust

               Armeenia

               Armeenia on ELi idapartnerluse raames oluline partner, millel on strateegiline asukoht Lõuna-Kaukaasias. 2017. aastal allkirjastas ta ELiga ulatusliku ja laiendatud partnerluslepingu, mis hõlmab õigusaktide ühtlustamist olulistes sektorites, nagu keskkond, energeetika, transport ja tarbijakaitse. Armeenia ja EL allkirjastasid 2012. aastal viisalihtsustuslepingu ja 2013. aastal tagasivõtulepingu. Pärast rahumeelset demokraatlikku revolutsiooni 2018. aastal asus Armeenia reformikursile eesmärgiga parandada õigusriiklust ja elatustaset, viies sealhulgas läbi kohtureformi ja alustades võitlust korruptsiooni vastu. Uus valitsus rõhutas ühiseid väärtusi ELiga ja nimetas ELiga sõlmitud kokkulepet siseriikliku reformi suunanäitajaks. Armeenia on Venemaa juhitava Euraasia Majandusliidu ja Ühise Julgeoleku Lepingu Organisatsiooni liige. EL toetab ELi-Armeenia õiguspoliitilise dialoogi kaudu õigusreformi ja korruptsioonivastase reformi rakendamist. Selle tulemusena võeti 2019. aastal vastu Euroopa standarditele vastavad reformistrateegiad. Nende rakendamist toetab 2020. aasta eelarvest eraldatud 30 miljoni euro suurune programm.

               Alžeeria

               Alžeeria on ELi jaoks strateegiliselt oluline partner nii oma asukoha tõttu Magribi piirkonnas kui ka oma rolli tõttu piirkondlikul tasandil ja Aafrika Liidus. Strateegilisest seisukohast on Alžeeria üks Vahemere piirkonna keskmeid ning tal on oluline roll Sahara ja Saheli piirkonna stabiliseerimisel. Riik tegeleb oma territooriumil väga aktiivselt terrorismivastase võitlusega.

               2017. aasta märtsis vastu võetud ELi ja Alžeeria partnerluse prioriteetide hulka kuuluvad muu hulgas ka ränne ja julgeolek. 2017. aasta oktoobris alustasid EL ja Alžeeria kõrgetasemelist mitteametlikku dialoogi terrorismivastase võitluse ja piirkondliku julgeoleku teemal, väljendades oma valmisolekut tugevdada kahepoolset koostööd julgeoleku ja terrorismivastase võitluse valdkonnas. Eelkõige määrati kindlaks kriitilise tähtsusega valdkonnad, milles on suur koostööpotentsiaal: deradikaliseerimine, koostöö Europoli ja Alžeeria vahel, võitlus organiseeritud kuritegevusega, sealhulgas ebaseadusliku tulirelvakaubanduse ja küberkuritegevusega, terrorismi rahastamise tõkestamine ning kohtuekspertiis.

               Alžeeria ja EL on ülemaailmse terrorismivastase võitluse foorumi liikmed. Üks ELi rahastatavatest keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumariskide leevendamise piirkondlikest tippkeskustest (KBRT-tippkeskus) asub Alžiiris.

               Bosnia ja Hertsegoviina

               Bosnia ja Hertsegoviina on Euroopa Liidu jaoks oluline partner. Koos teiste Lääne-Balkani riikidega nimetati Bosnia ja Hertsegoviina 2003. aasta juunis Thessaloníkis toimunud Euroopa Ülemkogu tippkohtumisel potentsiaalseks ELi kandidaatriigiks.

               2016. aasta veebruaris taotles Bosnia ja Hertsegoviina ELi liikmeks saamist ning 2016. aasta septembris kutsus Euroopa Ülemkogu Euroopa Komisjoni üles esitama oma arvamuse Bosnia ja Hertsegoviina taotluse põhjendatuse kohta. 2019. aasta mais võttis komisjon vastu arvamuse ja sellele lisatud analüüsiaruande Bosnia ja Hertsegoviina ELi liikmeks astumise avalduse kohta
                  4
               . Arvamuses määrati kindlaks demokraatia/funktsionaalsuse, õigusriikluse, põhiõiguste ja avaliku halduse reformi valdkonnas 14 peamist prioriteeti, mida Bosnia ja Hertsegoviina peab täitma, et saada soovitus ühinemisläbirääkimiste alustamiseks.

               Bosnia ja Hertsegoviina kirjutas 2018. aastal alla ELi ja Lääne-Balkani ühisele terrorismivastase võitluse tegevuskavale, milles nähakse ette meetmed tõhustatud koostööks terrorismivastases võitluses ja radikaliseerumise ennetamisel järgmise kahe aasta jooksul
                  5
               . Sellest lähtuvalt toimub ELi ning Bosnia ja Hertsegoviina vahel korrapäraselt terrorismivastast võitlust käsitlev poliitiline dialoog. Selles keskendutakse strateegilise raamistiku rakendamisele ja koordineerimisele poolte vahel – eelkõige leiavad käsitlemist järgmised teemad: vägivaldse ekstremismi ennetamine, terroristidest välisvõitlejatele asjakohaste karistuste määramine ja nende ühiskonda lõimimine, relvakaubandus, piirikontroll, terrorismi rahastamine ning piirkondlik ja rahvusvaheline koostöö Europoliga sõlmitud lepingu täielikuks rakendamiseks ning Eurojustiga lepingu sõlmimine.

               Bosnia ja Hertsegoviina lõi Eurojusti kontaktpunkti esmakordselt 2014. aastal, et alustada läbirääkimisi koostöölepingu sõlmimiseks. Hiljem loodi ka eksperdirühm, et valmistada ette tööd koostöölepingu läbirääkimistele eelnevas etapis. Pärast seda, kui uus Eurojusti määrus oli 2019. aasta detsembris jõustunud, saatsid Bosnia ja Hertsegoviina ametiasutused Eurojustile 2020. aasta aprillis kirja, milles väljendasid oma kavatsust algatada koostöö ametlikuks muutmine ja võtta vastu asjaomane töökord.

               Egiptus

               Egiptus on ELi jaoks oluline partner ning tal võib olla keskne roll rahu, heaolu ja stabiilsuse edendamisel ELi lõunapoolses naabruskonnas. ELi ja Egiptuse koostöö üldine raamistik on esitatud assotsieerimislepingus, mis on kehtinud alates 2004. aastast. Ühiselt kokku lepitud partnerluse prioriteetides aastateks 2017-2020 on EL ja Egiptus määranud kindlaks peamised koostöövaldkonnad. Need hõlmavad järgmist: 1) säästva ja kaasaegse majanduse rajamine ning sotsiaalne areng Egiptuses; 2) koostöö tugevdamine välispoliitika valdkonnas; 3) koostöö tõhustamine stabiliseerimisprotsessis, eelkõige hea valitsemistava, inimõiguste, julgeoleku ja rände valdkonnas
                  6
               .

               Partnerluse prioriteetides viidatakse võimalusele teha õigusalast koostööd kriminaal- ja tsiviilasjades. Õiguse ja turvalisuse allkomitee 7. koosolekul 2019. aasta novembris pidasid pooled ulatuslikku dialoogi, mis hõlmas mitmeid mõlemapoolset huvi pakkuvaid küsimusi, eelkõige õigusalast koostööd, terrorismivastast võitlust ning uimastite ja organiseeritud kuritegevuse vastast võitlust
                  7
               . ELi–Egiptuse rändedialoogi 2. kohtumisel 2019. aasta juulis pakkus Eurojust välja võimaluse alustada Egiptuse õiguskaitse- ja õigusasutustega koostööd rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise küsimuses.

               EL tunnustab Egiptuse keskset rolli piirkondliku julgeoleku ja stabiilsuse jaoks ning rände haldamises ja terrorismivastases võitluses ning tuletab meelde vajadust tegeleda nende teemadega täielikus kooskõlas rahvusvahelise inimõigustealase õigusega. ÜRO Inimõiguste Nõukogu 10. märtsi 2020. aasta istungil tuletas EL meelde, kui oluline on see, et Egiptus austaks sõnavabadust, nii internetis kui ka väljaspool seda, aga ka meedia-, rahumeelse kogunemise ja ühinemisvabadust, ning rõhutas vajadust lõpetada kodanikuühiskonna tegutsemisruumi põhjendamatu piiramine, sealhulgas varade külmutamise, reisikeelu ja pika kohtueelse kinnipidamise teel
                  8
               .

               Iisrael

               ELi-Iisraeli suhete õigusraamistik on sätestatud ELi-Iisraeli assotsieerimislepingus
                  9
               , mis on kehtinud alates 2000. aastast. ELi-Iisraeli tegevuskava, mis hõlmab kõiki koostöövaldkondi, pärineb 2005. aastast ja seda uuendati nõukogu ühehäälse otsusega 2018. aasta lõpus
                  10
               .

               Nii EL kui ka Iisrael peavad julgeolekuohtude vastu võitlemist esmatähtsaks ning väljendavad oma dialoogis mõlemapoolset huvi tõhusa koostöö vastu. Üks oluline koostöövaldkond on võitlus terrorismi vastu: On toimunud kolm ELi-Iisraeli terrorismivastase ja julgeolekualase dialoogi kohtumist: 2015. aasta märtsis, 2016. aasta septembris ja 2018. aasta juunis. Pooled leppisid kokku koostöös sellistes valdkondades nagu võitlus vägivaldse äärmusluse vastu, terrorismi rahastamise tõkestamine, võitlus ebatraditsioonilise terrorismi vastu, lennujulgestus ja transpordijulgeolek ning võitlus küberkuritegevuse vastu.

               Iisrael on väljendanud huvi tõhustada koostööd ELi asutustega justiits- ja siseküsimuste valdkonnas. EL ja Iisrael arutavad tsiviil- ja kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd justiits- ja siseküsimuste allkomitee iga-aastaste kohtumiste raames. Viimane kohtumine toimus 2019. aasta detsembris.

               Iisrael on osa nelja-aastasest koostööstrateegiast, mille Eurojust oma operatiivvajadusi arvestades koostas. Oma dialoogis ELiga on Iisrael korduvalt väljendanud seisukohta, et Eurojusti võrgustik on väga oluline vahend.

               Vastavalt nõukogu 2012. aasta järeldustele
                  11
                tuleb kõikidesse Iisraeliga sõlmitavatesse lepingutesse lisada „territoriaalne klausel“, millega selgesõnaliselt piiratakse kohaldamisala Iisraeli endaga ja jäetakse välja okupeeritud territooriumid: „kõikides Iisraeli Riigi ja ELi vahelistes lepingutes peab olema ühemõtteliselt ja selgesõnaliselt sätestatud, et neid ei kohaldata Iisraeli poolt 1967. aastal okupeeritud territooriumide suhtes.“
                  12

               Jordaania

               Jordaania on ELi jaoks oluline partner eelkõige seetõttu, et ta toetab Lähis-Idas stabiilsust, mõõdukust ja sallivust eri usundite suhtes. Jordaania seisab silmitsi suurte majanduslike, sotsiaalsete ja julgeolekuprobleemidega. Jordaanias elab üle 650 000 registreeritud Süüria pagulase (ligikaudu 10 % Jordaania elanikkonnast enne Süüria kriisi), aga ka pagulasi muudest riikidest.

               EL ja Jordaania on sõlminud tugeva partnerluse, mis hõlmab mitut sektorit, ja neid seob alates 2002. aastast assotsieerimisleping (edasijõudnud riigi staatus alates 2010. aastast).

               EL ja Jordaania võtsid detsembris 2016 vastu ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid, mis on 31. detsembrini 2020 kehtivaks poliitraamistikuks, ning ELi ja Jordaania kokkuleppe aastateks 2016–2018
                  13
               . Partnerluse prioriteetide kaudu on EL ja Jordaania kinnitanud soovi tugevdada koostööd ja teinud vastavaid edusamme kolmes peamises mõlemapoolset huvi pakkuvas valdkonnas: 1) välis- ja julgeolekupoliitika, sealhulgas terrorismivastane võitlus ja vägivaldse äärmusluse ennetamine; 2) majandusvaldkond, et säilitada Jordaania makromajanduslik stabiilsus ning edendada riigi sotsiaalset ja majanduslikku arengut; 3) hea valitsemistava, õigusriikluse, demokraatlike reformide ning inimõiguste tugevdamine. ELi-Jordaania õiguse ja turvalisuse allkomitee kohtumine 15. veebruaril 2018 Ammanis andis võimaluse täiendavalt arutada võimalusi ELi-Jordaania õigusalase koostöö tõhustamiseks.

               ELi ja Jordaania kokkulepe sisaldab vastastikuseid kohustusi, mille kaudu mõlemad pooled täidavad veebruaris 2016 Londonis Süüria ja piirkonna toetamise teemalisel konverentsil antud lubadused. 5. aprillil 2017 toimunud Brüsseli konverentsil „Süüria ja ümbritseva piirkonna tuleviku toetamine“ kinnitati neid kohustusi, muu hulgas selleks, et tugevdada Jordaania vastupanuvõimet Süüria kriisi tingimustes
                  14
               .

               Jordaania on jätkuvalt ELi oluline partner Lähis-Idas, kellelt oodatakse jätkuvalt konstruktiivset rolli piirkonna stabiilsuse tagamisel. Riik on pideva mitmekordse surve all, millel on piirkondlik, majanduslik ja sotsiaalne iseloom. Riik on pikema aja jooksul võtnud vastu palju Süüria pagulasi. COVID-19 pandeemia on tekitanud tervishoiusektorile lisasurvet ning põhjustab täiendavaid sotsiaal-majanduslikke probleeme.

               Liibanon

               EL ja Liibanon seisavad silmitsi ühiste probleemidega, mis on seotud pikaajaliste kriiside ja ebastabiilsusega piirkonnas. ELi-Liibanoni partnerlus on tugev ja hõlmab paljusid sektoreid, nagu on sätestatud alates 2006. aastast kehtivas assotsieerimislepingus
                  15
               . Liibanon seisab silmitsi oluliste poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja julgeolekualaste murekohtadega, eelkõige enneolematu majandus- ja finantskriisi tõttu, mida on süvendanud COVID-19 pandeemia. Lisaks süsteemsetele nõrkustele avaldab Süürias üheksandat aastat vältav konflikt jätkuvalt survet Liibanoni institutsioonidele ja infrastruktuurile ning avaldab negatiivset mõju Liibanoni sotsiaal-majanduslikule stabiilsusele. Liibanon on võtnud lisaks varem saabunud ligikaudu 300 000 Palestiina pagulasele vastu rohkem kui miljon registreeritud Süüria pagulast, mis on teinud tast elaniku kohta suurima pagulaste suhtarvuga riigi maailmas.

               2016. aastal allkirjastasid EL ja Liibanon kokkuleppe, mis sisaldab vastastikuseid kohustusi ja prioriteetseid meetmeid nii Süüria pagulaste kui ka vastuvõtvate kogukondade elutingimuste parandamiseks kooskõlas 2016. aasta Londoni konverentsil tehtud kavatsuste deklaratsiooniga
                  16
               . Sellele järgneval Brüsseli konverentsil (2017–2020) „Süüria ja ümbritseva piirkonna tuleviku toetamine“ uuendati vastastikuseid kohustusi ja vastutust tulemaks toime Süüria kriisi mõjuga. Vastavalt assotsieerimislepingule on ELi ja Liibanoni vahele loodud tugev partnerlus, mis hõlmab paljusid valdkondi. 11. novembril 2016 võtsid EL ja Liibanon vastu partnerlusprioriteedid, millega kehtestati poliitiline raamistik aastateks 2016-2020
                  17
               .

               Partnerluse prioriteetides väljendati pühendumust sidemete süvendamisele, tuginedes kolmele peamisele mõlemapoolset huvi pakkuvale, kuid samas probleemsele valdkonnale: 1) julgeolek ja terrorismivastane võitlus; 2) hea valitsemistava ja õigusriiklus; 3) majanduskasvu ja töövõimaluste edendamine. 3. oktoobril 2018 Beirutis toimunud ELi-Liibanoni julgeoleku- ja õigusküsimuste klastri kohtumisel tuletati meelde, et julgeoleku- ja justiitsküsimused on ELi-Liibanoni partnerluse oluline ja lahutamatu osa. Lepiti kokku jätkata õigusalast koostööd, uurides ka võimalusi tugevdada sel eesmärgil koostööd Eurojustiga.

               Liibanon seisab praegu silmitsi raskete sotsiaalmajanduslike probleemidega, mida süvendavad Süüria konflikt ja COVID-19 pandeemia.

               Maroko

               Maroko on ELi jaoks oluline naaber ja partner. Magribi piirkonna süveneva ebastabiilsuse taustal kehastab Maroko stabiilsust ning võib osutuda sillaks Euroopa ja Sahara-taguse Aafrika vahel. EL ja Maroko Kuningriik on üle viiekümne aasta ehitanud pikaajalist partnerlust, mida tähistavad mitmed poliitilised ja majanduslikud kokkulepped. 1996. aastal allkirjastasid Maroko ja EL Euroopa – Vahemere piirkonna assotsieerimislepingu, mis jõustus 2000. aastal
                  18
               . Lepinguga tugevdasid pooled kahepoolseid suhteid mitmes valdkonnas, sealhulgas poliitiline ja julgeolekualane koostöö, majandus- ja finantssuhted ning sotsiaalsed ja inimsuhted. Peale selle on Marokol alates 2008. aastast Euroopa naabruspoliitikas edasijõudnud riigi staatus. Edasijõudnud riigi staatuse rakendamise tegevuskava aastateks 2013–2017, mida pikendati 2018. ja 2019. aastaks, hõlmab paljusid koostöövaldkondi, sealhulgas koostööd justiits- ja siseküsimustes, nagu võitlus organiseeritud kuritegelike võrgustike vastu, piirihaldus või õigusalane ja politseikoostöö.

               Pärast kahepoolsete suhete aeglustumist, mis tulenes Euroopa Kohtu 2015. aasta detsembri otsusest
                  19
                assotsieerimislepingu geograafilise kohaldamisala kohta, sõlmisid EL ja Maroko asjaomaste instrumentide asjus Euroopa Kohtu praktika valgel uued kokkulepped ning leppisid kokku, et käivitavad partnerluse uuesti 2019. aasta alguses. Partnerluse taaskäivitamine kiideti ametlikult heaks 27. juunil 2019 toimunud assotsiatsiooninõukogu 14. istungil, mille käigus võeti vastu tarmukas ühine poliitiline deklaratsioon
                  20
               . Ühises deklaratsioonis osutatakse mitmele olulisele valdkonnale, milles Maroko ja EL kavatsevad lähiaastatel koostööd tõhustada. Eelkõige on tähelepanu all neli strateegilist valdkonda: väärtused, majandus ja sotsiaalne ühtekuuluvus, teadmised, turvalisus, ning kaks horisontaalset põhisuunda (liikuvus/ränne ja kliima/keskkond).

               Suhete taaskäivitamine on samuti võimaldanud uuesti tegevust alustada assotsieerimislepingu kohastel dialoogistruktuuridel, mille allkomiteed peavad dialoogi paljudes valdkondades, nagu õigus- ja julgeolekuküsimused või poliitiline koostöö. Samal ajal on oluliselt tõhustatud operatiivkoostööd julgeoleku ja piirihaldusega seotud valdkondades, sealhulgas võitluses rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise, inimkaubanduse ja muude kuritegelike võrgustike vastu. Lisaks on Maroko arendanud kahepoolset terrorismivastast koostööd ELi liikmesriikidega. Maroko on ülemaailmse Daeshi-vastase koalitsiooni liige ja alates 2016. aastast ülemaailmse terrorismivastase võitluse foorumi (GCTF) kaaseesistuja. Marokos asub ka üks ELi rahastatavatest piirkondlikest KBRT-tippkeskustest.

               Tuneesia

               Tuneesia on ELi oluline partner, demokraatiale ülemineku eeskuju ja piirkonna stabiilsuse tugisammas. ELi ja Tuneesia suhted said alguse 1976. aastal ja märkimisväärse hoo said need 1995. aastal, kui Tuneesia ja EL allkirjastasid assotsieerimislepingu, millega loodi tihedamad sidemed kõigis koostöövaldkondades
                  21
               . Pärast 2011. aasta revolutsiooni sõlmisid EL ja Tuneesia eripartnerluse (2012), mis hõlmas tõhustatud majandus- ja kaubandusintegratsiooni ning liikuvuspartnerlust
                  22
               . Alates 2011. aastast on EL Tuneesiat nii poliitiliselt kui ka rahaliselt märkimisväärselt toetanud, kahekordistades oma rahalise abi, mis teeb Tuneesiast ühe suurima ELi toetuse saaja elaniku kohta. EL toetab kindlalt demokraatiale ülemineku kindlustamist Tuneesias ning asjakohaste pooleliolevate poliitiliste ja majandusreformide lõpuleviimist.

               Julgeolekuolukord on siiski endiselt tundlik, eelkõige ümbritseva piirkonna ebastabiilsuse tõttu. EL on võtnud endale kindla eesmärgi süvendada ulatuslikku koostööd Tuneesiaga julgeolekusektoris, terrorismivastases võitluses ning vägivaldse radikaliseerumise ja äärmusluse ennetamisel, sealhulgas aidates tõhustada Tuneesia koostööd asjaomaste ELi ametite ja asutustega, kaasa arvatud Europoliga. Viimastel aastatel on käima läinud kaks operatiivset/strateegilist partnerlusalgatust, millest esimene hõlmab koostööd Tuneesia Rahvuskaardi ja Euroopa eripolitseiüksuste (EGF) vahel terrorismivastase võitluse alal, teine koostööd Carthage Salambo politseiakadeemia ja Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ameti (CEPOL) vahel.

               Rändajate organiseeritud üle piiri toimetamine on alates 2017. aastast suurenenud. Oluline on jätkata inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetajate / inimkaubitsejate vastutusele võtmist ning EL on jätkuvalt pühendunud sellele, et pakkuda Eurojusti ja Europoli kaudu erialast tuge. Selleks on jätkuvalt oluline teabe ja analüüside jagamine. Lisaks oleks väga kasulik tõhustada koostöö ka dokumendipettuste vallas, mis on rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamisega seotud kuritegevuse valdkond.

               Türgi

               Türgi on Euroopa Liidu jaoks oluline partner. Detsembris 1999 andis Euroopa Ülemkogu Türgile kandidaatriigi staatuse ja oktoobris 2005 alustati ühinemisläbirääkimisi
                  23
               .

               29. novembril 2015 toimunud ELi ja Türgi tippkohtumisel lepiti kokku laiendada ja tõhustada poliitilist dialoogi kõikides valdkondades, sealhulgas välis- ja julgeolekupoliitika, ränne ja võitlus terrorismi vastu
                  24
               . Türgi ja EL on rõhutanud oma püüdu võidelda ohuga, mida põhjustavad Daesh ja jätkuvalt ka PKK
                  25
               . 18. märtsil 2016 kokku lepitud ELi-Türgi avalduses on tähelepanu all rändekriis
                  26
               . Euroopa Ülemkogu eesistuja ja komisjoni president kohtusid 9. märtsil 2020 Türgi presidendiga ning leppisid kokku, et ELi-Türgi avalduse rakendamist tõhustatakse
                  27
               .

               Et saavutada kõik viisanõude kaotamise tegevuskava eesmärgid, peaks Türgi tõhustama koostööd Eurojustiga. Euroopa Liit alustas Türgiga viisanõude kaotamise dialoogi 16. detsembril 2013. Viisanõude kaotamise dialoogi aluseks on tegevuskava, milles on loetletud nõuded, mida Türgi peab täitma, et riigi saaks lisada viisanõudest vabastatud riikide nimekirja.

               Vahepeal on Türgi ja Eurojust loonud mittetundliku teabe vahetamise hõlbustamiseks kontaktpunkte. Türgi kontaktpunktid osalevad ka Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku koosolekutel. Eurojust ja Türgi ametiasutused on vahetanud kirju edasise praktilise koostöö kohta. Türgi ametiasutused kirjutasid 2. mail 2016 Eurojustile, et ametlikult kinnitada oma kavatsust sõlmida koostööleping niipea kui võimalik ja tõhustada seni praktilist koostööd. On äärmiselt oluline, et Türgi kontaktpunktid vastaksid kiiresti Eurojusti kaudu neile saadetud teabe- ja koostöötaotlustele ja võtaksid asjakohaseid meetmeid ning osaleksid organiseeritud kuritegevust ja terrorismi käsitlevatel strateegilistel kohtumistel. Eurojust vastas Türgi ametiasutustele 3. mail 2016, et kutsuda Türgi Eurojusti taktikalisele terrorismiteemalisele kohtumisele, ning tegi lisaks ettepaneku, et Türgi kohtunikud ja prokurörid osaleksid aktiivselt Eurojusti üritustel, kus käsitletakse tõhustatud koostööd kriminaalõiguse küsimustes, et jagada teavet ja parimaid tavasid. Viimastel aastatel kõnelused ei edenenud, kuid kontaktid taastati 2019. aastal.

               2.SOOVITUSE ÕIGUSLIK KÜLG

               Määrusega (EL) 2018/1727 Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) kohta on ette nähtud Eurojusti õigusraamistik, eelkõige tema eesmärgid, ülesanded, pädevus, andmekaitsealased turvameetmed ja välispartneritega koostöö tegemise viisid.

               Käesolev soovitus on kooskõlas Eurojusti määruse sätetega.

               Komisjoni soovituse eesmärk on saada nõukogult luba pidada ELi nimel tulevaste lepingute üle läbirääkimisi. Õiguslik alus, mille põhjal nõukogu annab loa alustada läbirääkimisi, on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiked 3 ja 4.

               Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 218 tuleb komisjon nimetada liidu läbirääkijaks, et sõlmida Euroopa Liidu ja käesolevas soovituses nimetatud kolmandate riikide vahel lepingud, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vaheliste lepingute üle, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut (ELi toimimise leping), eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               ning arvestades järgmist:

               (1)14. novembril 2019. aastal võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2018/1727
                  28
               , mida kohaldatakse alates 12. detsembrist 2019.

               (2)Kõnealuses määruses, eelkõige selle artiklis 56, on sätestatud eeskirjad isikuandmete edastamiseks Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ametilt (Eurojust) kolmandatele riikidele ja rahvusvahelistele organisatsioonidele. Eurojust võib edastada isikuandmeid kolmandale riigile liidu ja asjaomase kolmanda riigi vahel ELi toimimise lepingu artikli 218 alusel sõlmitud rahvusvahelise lepingu alusel, millega nähakse ette piisavad kaitsemeetmed üksikisikute eraelu puutumatuse ning põhiõiguste ja -vabaduste tagamiseks.

               (3)Tuleks alustada läbirääkimisi selliste lepingute sõlmimiseks Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vahel.

               (4)Vajaduse korral peaks komisjon saama konsulteerida Euroopa Andmekaitseinspektoriga ka lepingute üle peetavate läbirääkimiste jooksul ja igal juhul enne lepingute sõlmimist.

               (5)Lepingutes tuleks austada põhiõigusi ja järgida Euroopa Liidu põhiõiguste harta põhimõtteid, eelkõige harta artiklis 7 tunnustatud õigust era- ja perekonnaelu austamisele, artiklis 8 sätestatud õigust isikuandmete kaitsele ja artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele. Lepinguid tuleks kohaldada kooskõlas nimetatud õiguste ja põhimõtetega.

               (6)Lepingud ei tohiks mõjutada ega piirata isikuandmete edastamist ega muud laadi koostööd riigi julgeoleku tagamise eest vastutavate asutuste vahel.

               (7)Määrus (EL) 2018/1727 on Iirimaale siduv ja seepärast osaleb ta käesoleva otsuse vastuvõtmisel.

               (8)Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (9)Euroopa Andmekaitseinspektori ja Euroopa Andmekaitsenõukoguga on käesoleva otsuse ja selle lisa suhtes konsulteeritud ning nad on kumbki esitanud oma arvamuse (kuupäev).

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               (1)Komisjonile antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vaheliste lepingute üle, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd.

               (2)Läbirääkimisi peetakse käesoleva otsuse lisas esitatud nõukogu läbirääkimisjuhiste kohaselt.

               Artikkel 2

               Komisjon nimetatakse liidu läbirääkijaks.

               Artikkel 3

               Läbirääkimiste käigus konsulteeritakse nõukogu töörühmaga ning neid peetakse kooskõlas lisas esitatud läbirääkimisjuhistega, võttes arvesse kõiki juhiseid, mida nõukogu võib hiljem komisjonile anda.

               Komisjon annab nõukogu töörühmale korrapäraselt aru läbirääkimiste edenemise kohta ning edastab töörühmale viivitamata kõik läbirääkimisdokumendid.

               Artikkel 4

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Määrus (EL) 2018/1727, 14. november 2018, ELT L 295, lk 138, 21.11.2018.

                     (2)

                        Brüssel, 6.10.2020, COM(2020) 660 (final), 2020. aasta teatis ELi laienemispoliitika kohta.

                     (3)

                  https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/eugs_review_web_0.pdf

                     (4)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/sites/near/files/20190529-bosnia-and-herzegovina-opinion.pdf

                     (5)

                        https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/news/docs/20181005_joint-action-plan-counter-terrorism-western-balkans.pdf

                     (6)

                  https://www.consilium.europa.eu/media/23942/eu-egypt.pdf

                     (7)

                     https://eeas.europa.eu/delegations/egypt/71267/eu-egypt-stability-and-social-development-7th-cluster-meeting_en

                     (8)

                  https://eeas.europa.eu/delegations/un-geneva/75884/hrc43-item-4-human-rights-situations-require-councils-attention-eu-statement_en

                     (9)

                        http://www.eeas.europa.eu/archives/delegations/israel/documents/eu_israel/asso_agree_en.pdf

                     (10)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/PDF/?uri=CELEX:32019D0105&from=ET

                     (11)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/foraff/130195.pdf

                     (12)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/foraff/134152.pdf

                     (13)

                        https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12384-2016-ADD-1/et/pdf

                     (14)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2017/04/05/syria-conference-co-chairs-declaration/

                     (15)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/countries/lebanon_en#:~:text=The%20partnership%20between%20the%20European,and%20economically%20strong%20neighbouring%20country.

                     (16)

                        http://www.businessnews.com.lb/download/LondonConferenceLebanonStatementOfIntent4Feb2016.pdf

                     (17)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2016/11/15/eu-lebanon-partnership/

                     (18)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:22000A0318(01)&from=EN

                     (19)

                        http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?docid=172870&doclang=ET

                     (20)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2019/06/27/joint-declaration-by-the-european-union-and-the-kingdom-of-morocco-for-the-fourteenth-meeting-of-the-association-council/

                     (21)

                        https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:d3eef257-9b3f-4adb-a4ed-941203546998.0008.02/DOC_4&format=PDF

                     (22)

                        https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr_0.pdf

                     (23)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/ACFA4C.htm

                     (24)

                        https://www.consilium.europa.eu/et/press/press-releases/2015/11/29/eu-turkey-meeting-statement/

                     (25)

                        Kurdistani Töölispartei (kurdi keeles: Partiya Karkerên Kurdistanê).

                     (26)

                        https://www.consilium.europa.eu/et/press/press-releases/2016/03/18/eu-turkey-statement/

                     (27)

                        https://www.consilium.europa.eu/et/meetings/international-summit/2020/03/09/

                     (28)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. novembri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1727 Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) kohta ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 2002/187/JSK (ELT L 295, 21.11.2018, lk 138).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,19.11.2020
            COM(2020) 743 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Soovitus:NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vaheliste lepingute üle, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd

               LISA

               Juhis läbirääkimiste pidamiseks Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vaheliste lepingute üle, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd.

               Läbirääkimiste käigus peaks komisjon püüdma saavutada allpool üksikasjalikult esitatud eesmärgid.

               (1)Lepingute eesmärk on luua õiguslik alus Eurojusti ja asjaomaste kolmandate riikide pädevate asutuste vahelisele koostööle, sealhulgas operatiivsete isikuandmete vahetamisele, et toetada ja tugevdada nende riikide ja liikmesriikide pädevate asutuste tegevust ning nende vastastikust koostööd Eurojusti määruse kohaselt Eurojusti pädevusse kuuluvate kuriteoliikide ennetamisel ja tõkestamisel, tagades samal ajal asjakohased kaitsemeetmed üksikisikute eraelu puutumatuse, isikuandmete ning põhiõiguste ja -vabaduste kaitseks.

               (2)Eesmärgikohasuse põhimõtte järgimiseks peab lepingu alusel tehtav koostöö ja isikuandmete vahetus hõlmama üksnes kuritegusid ja seotud kuritegusid (ühiselt „kuriteod“), mis määruse 2018/1727 artikli 3 kohaselt kuuluvad Eurojusti pädevusse. Koostöö eesmärk peaks eelkõige olema ennetada ja tõkestada terrorismi, takistada organiseeritud kuritegevust, nagu ebaseaduslikku tulirelvakaubandust, ebaseaduslikku uimastikaubandust ja rändajate salaja üle piiri toimetamist, ning võidelda küberkuritegevusega. Lepingutes määratakse kindlaks reguleerimisala ja eesmärgid, mille puhul võib Eurojust edastada andmeid asjaomaste kolmandate riikide pädevatele asutustele.

               (3)Lepingutes sõnastatakse selgelt ja täpselt Eurojusti ja asjaomaste kolmandate riikide pädevate ametiasutuste vahel isikuandmete vahetamisel kohaldatavad kaitsemeetmed ja kontrollid, mis on vajalikud isikuandmete ning üksikisikute põhiõiguste ja -vabaduste kaitseks, sõltumata nende isikute kodakondsusest ja elukohast. Lisaks allpool esitatud kaitsemeetmetele ja ilma, et see piiraks võimalike täiendavate kaitsemeetmete kohaldamist, hõlmavad kaitsemeetmed nõuet, et isikuandmete edastamise suhtes kohaldatakse konfidentsiaalsuskohustust ja et isikuandmeid ei kasutata surmanuhtluse ega muu julma või ebainimliku kohtlemise taotlemiseks, määramiseks või täitmiseks.

               Eelkõige nähakse lepingutega ette järgmine.

               (a)Lepingud sisaldavad põhimõistete määratlusi, sealhulgas isikuandmete määratlust kooskõlas direktiivi (EL) 2016/680 artikli 3 lõikega 1.

               (b)Lepingutes järgitakse sihtotstarbelisuse põhimõtet, millega tagatakse, et andmeid ei töödelda muul kui edastamisega seotud eesmärgil. Nimetatud põhimõtte huvides tuleb selgelt ja täpselt sõnastada eesmärgid, mille saavutamiseks lepinguosalised lepingute raames isikuandmeid töötlevad; eesmärgid ei tohi olla ulatuslikumad kui igal üksikul juhul lepingutes käsitletavate kuritegude ennetamiseks ja tõkestamiseks vajalik.

               (c)Lepingute kohaselt Eurojusti poolt edastatud isikuandmeid tuleb töödelda õiglaselt, seaduslikul alusel ja ainult sellel eesmärgil, milleks need on edastatud. Lepinguga tuleb kehtestada Eurojustile kohustus teatada andmete edastamise ajal kõikidest juurdepääsupiirangutest, sealhulgas seoses andmete edastamise, kustutamise, hävitamise või edasise töötlemisega. Lepingud peavad kohustama asjaomaste kolmandate riikide pädevaid asutusi neid piiranguid austama ja täpsustama, kuidas nende piirangute järgimist praktikas rakendatakse. Isikuandmed peavad olema piisavad, asjakohased ja piirduma sellega, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Andmed peavad olema täpsed ja ajakohastatud. Neid ei tohi säilitata kauem, kui on vajalik nende edastamise eesmärgi saavutamiseks. Lepingutes tuleb ette näha edastatud isikuandmete jätkuva säilitamise vajaduse korrapärane läbivaatamine. Lepingutele tuleb lisada lisa, mis sisaldab ammendavat loetelu asjaomaste kolmandate riikide pädevatest asutustest, kellele Eurojust võib isikuandmeid edastada, ning nende pädevuse lühikirjeldust.

               (d)Välja arvatud üksikjuhul, kui see on rangelt vajalik ja proportsionaalne, et ennetada või tõkestada lepingutes käsitletavaid kuritegusid, ja tingimusel, et kohaldatakse nõuetekohaseid kaitsemeetmeid, on Eurojustil keelatud edastada isikuandmeid, mis paljastavad rassilise või etnilise päritolu, poliitilisi vaateid, usulisi või filosoofilisi veendumusi, kuuluvust ametiühingusse, geneetilisi andmeid ja andmeid tervisliku seisundi või seksuaalelu kohta. Lepingud peaksid samuti sisaldama kaitsemeetmeid, mida kohaldatakse kuriteoohvrite, tunnistajate ja teiste teo kohta teavet anda võivate isikute ja alaealiste isikuandmete edastamisel.

               (e)Lepingutega tuleb tagada kohtulikult kaitstavad õigused üksikisikutele, kelle isikuandmeid töödeldakse, nähes ette eeskirjad, mis käsitlevad õigust andmetega tutvuda ning need parandada või kustutada, samuti tuleb ette näha selged alused vajalike ja proportsionaalsete piirangute lubamiseks. Lepingutega tuleb tagada igale isikule, kelle andmeid lepingu alusel töödeldakse, kohtulikult kaitstav õigus haldus- ja õiguskaitsele ning kehtestada tõhusad õiguskaitsevahendid.

               (f)Lepingutega tuleb ette näha eeskirjad, mis käsitlevad isikuandmete säilitamist, läbivaatamist, parandamist ja kustutamist, logide pidamiseks ja dokumenteerimiseks vajalike andmete jäädvustamist ning teavet, mis tuleb üksikisikutele kättesaadavaks teha. Samuti tuleb neis sätestada kaitsemeetmed isikuandmete automatiseeritud töötlemise puhuks. Lepingutes tuleb kindaks määrata kriteeriumid, mille alusel hinnata andmete täpsust.

               (g)Lepingutes tuleb ette näha kohustus tagada asjaomaste tehniliste ja korralduslike meetmetega isikuandmete turvalisus, sealhulgas võimaldades isikuandmetele juurdepääsu ainult volitatud isikutele. Lepingutes tuleb ette näha teavitamiskohustus lepingute alusel edastatud isikuandmetega seotud rikkumiste puhuks.

               (h)Kolmanda riigi pädevad ametiasutused tohivad teavet edastada muudele asjaomase riigi ametiasutustele, sealhulgas kasutamiseks kohtumenetluses, ainult sel eesmärgil, millel Eurojust algselt andmed edastas, ning teabe sellisel edastamisel tuleb järgida asjaomaseid tingimusi ning kohaldada nõuetekohaseid kaitsemeetmeid, sealhulgas tuleb saada Eurojustilt eelnevalt luba.

               (i)Punktis h osutatud tingimusi tuleb kohaldada ka juhul, kui asjaomase kolmanda riigi pädevad ametiasutused edastavad teavet teise kolmanda riigi ametiasutustele; sealjuures kehtib lisanõue, et teavet on lubatud edastada ainult sellistele kolmandatele riikidele, kellele Eurojust võib määruse 2018/1727 artikli 56 lõike 2 alusel isikuandmeid edastada.

               (j)Lepingutega tagatakse järelevalvesüsteem, mis hõlmab ühte või mitut sõltumatut avaliku sektori asutust, kes vastutavad andmekaitse eest ja kellel on tegelik uurimis- ja sekkumisõigus, et teostada järelevalvet asjaomase kolmanda riigi avaliku sektori asutuste üle, kes kasutavad lepingute alusel edastatud isikuandmeid või muud teavet, ja et osaleda kohtumenetlustes. Eelkõige peavad sõltumatutel ametiasutustel olema volitused vaadata läbi üksikisikute kaebused nende isikuandmete kasutamise kohta. Avaliku sektori asutused, kes kasutavad isikuandmeid, peavad vastutama lepingute kohaste isikuandmete kaitse normide täitmise eest.

               (4)Seoses tõlgendamise ja kohaldamisega tuleb lepingutes ette näha tõhus vaidluste lahendamise kord, millega tagada, et lepinguosalised järgivad ühiselt kokkulepitud eeskirju.

               (5)Lepingutesse tuleb lisada sätted lepingu järelevalve ja korrapärase hindamise kohta.

               (6)Lepingud peavad sisaldama sätet jõustumise ja kehtivuse kohta ning sätet, mille kohaselt lepinguosaline võib lepingu lõpetada või peatada, eelkõige juhul, kui asjaomane kolmas riik ei taga enam tõhusalt lepinguga nõutavat põhiõiguste ja -vabaduste kaitse taset. Peale selle tuleb lepingutes täpsustada, kas nende kohaldamisalasse kuuluvate ja enne asjaomase lepingu kehtivuse peatamist või lõpetamist edastatud isikuandmete töötlemist võib jätkata. Kui isikuandmete jätkuv töötlemine on lubatud, peab see igal juhul toimuma kooskõlas lepingu sätetega, mis kehtisid lepingu kehtivuse peatamise või lõpetamise ajal.

               (7)Lepingutesse võib vajaduse korral lisada klausli territoriaalse kohaldamisala kohta.

               (8)Lepingud on võrdselt autentsed bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles ning peavad sisaldama asjakohast keeleklauslit.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.6.2021
            COM(2021) 514 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles esitatakse nõukogu arvamus Läti 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
            {SWD(2021) 501 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles esitatakse nõukogu arvamus Läti 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega

               ning arvestades järgmist:

               (1)20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli
                  2
                aktiveerimise kohta
                  3
               . Komisjon esitas teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 puhang põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma kestliku majanduskasvu strateegias, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal
                  4
               .

               (2)20. juulil 2020 soovitas nõukogu Lätil
                  5
                võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida pandeemiale ning toetada majandust ja selle taastumist. Samuti soovitati Lätil, kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

               (3)Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika olema kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetav ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud riigi oludele ning õigeaegsed, ajutised ja sihipärased
                  6
               . Kui epidemioloogilised ja majandustingimused seda võimaldavad, tuleks erakorralised meetmed järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Ellu tuleks viia sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid rakendama reforme, mis parandavad kõigi inimeste seisukohast tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide ulatust, piisavust ja kestlikkust.

               (4)18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Läti eelarvekava on nõukogus 20. juulil 2020 vastu võetud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik kavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust.

               (5)Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Määrus (EL) 2021/241 taaste- ja vastupidavusrahastu loomise kohta
                  7
                jõustus 19. veebruaril 2021. Sellest rahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb ELi rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda, teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti tugevdab see majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aga aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ning tugevdada keskmises ja pikas perspektiivis kestlikku riigi rahandust, majanduskasvu ja töökohtade loomist.

               (6)3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme
                  8
               . Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada ELis kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

               (7)3. märtsi 2021. aasta teatises oli komisjoni seisukoht, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on ELi või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes järeldas komisjon 2. juunil, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda
                  9
               .

               (8)15. aprillil 2021 esitas Sloveenia oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4.

               (9)Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Läti valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 4,5 % SKPst ning valitsemissektori võlg suurenes 43,5 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli –4 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 3,5 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Läti ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on ligi 1,7 % SKPst.

               2. juunil 2021 esitas komisjon ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Selles aruandes käsitletakse Läti eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust ehk 3 % SKPst. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud.

               (10)Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. ja 2022. aasta puhul ettevaatlik. SKP reaalkasv on stabiilsusprogrammis komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga võrreldes väiksem peamiselt väiksema ekspordikasvu tõttu. Lisaks eeldatakse stabiilsusprogrammis tööhõive täiendavat langust 2021. aastal ja aeglasemat majanduse taastumist 2022. aastal kui komisjoni prognoosis.

               (11)Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 5,4 %-lt SKPst 2021. aastal 9,3 %-le SKPst ning võla suhtarv suureneb 48,9 %-le SKPst 2021. aastal. Programmi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni muutus 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) –8,7 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 2,9 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Puudujäägiprognoos ja võlaprognoos on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosist suuremad. Stabiilsusprogrammis eeldatakse kulude ja eelkõige muude kulude suuremat kasvu kui komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis. Lisaks on tulude dünaamika komisjoni prognoosis soodsam, mis on kooskõlas komisjoni prognoosis sisalduva optimistlikuma makromajandusliku stsenaariumiga.

               (12)Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Läti võtnud eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud inimestele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Need Läti 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Mõni meede, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, ei näi olevat ajutine või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega. 2023. aastal, mis jääb komisjoni prognoosiperioodist väljapoole, on nende mitteajutiste meetmete järelejäänud mõju hinnanguliselt 1 % SKPst, seisnedes peamiselt avaliku sektori, eelkõige tervishoiutöötajate palgatõusus.

               (13)2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse investeeringuid ja reforme, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega, mis ulatuvad 2021. aastal 0,1 %ni SKPst, 2022. aastal 0,8 %ni SKPst ja 2023. aastal 0,8 %ni SKPst. Programmis eeldatakse, et taaste- ja vastupidavusrahastust rahastatavad kulud koonduvad pisut rohkem hilisemasse perioodi, sest suuremad kulutused on planeeritud 2024. ja 2025. aastaks. Komisjoni kevadprognoosis on neid toetusi eelarveprognoosides arvesse võetud.

               (14)Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt pandeemia arengule, suunates selle terviseohtude vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb aga kohandada
                  10
                ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

               Esiteks, nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervishoiusüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest.

               Teiseks, selleks et praegusel ajal hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid.

               Sellest tulenevalt mõõdetakse eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed).

               Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

               (15)Läti 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 2,7 %-le SKPst, peamiselt seetõttu, et lõpetatakse 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutised toetusmeetmed. Valitsemissektori võla suhtarv peaks tõusma 2022. aastal 50,3 %-le SKPst. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosist suuremad, peamiselt komisjoni prognoosi soodsama makromajandusliku stsenaariumi tõttu.

               Komisjoni prognoosi kohaselt on eespool määratletud üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt –0,8 % SKPst.
                  11
                Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,6 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema pärssiv panus 0,3 protsendipunkti SKPst
                  12
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema ekspansiivne panus 0,5 protsendipunkti SKPst.

               (16)Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve- ja struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali, majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

               (17)Programmi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2023. aasta 1,3 %-lt 2024. aastal 0,3 %-le SKPst.

               Programmi kohaselt on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) 2023. ja 2024. aastal hinnanguliselt keskmiselt +1,4 % SKPst. Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks vähenema 2023. ja 2024. aastal keskmiselt 0,3 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema pärssiv panus 0,1 protsendipunkti SKPst
                  13
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema pärssiv panus 1 protsendipunkti SKPst.

               Praegune hinnanguline kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv on 4¾ %
                  14
               . See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad hoogustada Läti potentsiaalset majanduskasvu.

               (18)Valitsemissektori võla suhtarv peaks langema 2023. aasta 48,8 %-lt SKPst 2024. aastal 48,5 %-le SKPst. Läti puhul järeldatakse, et keskpikas perspektiivis ohustavad teda suured riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla kestlikkuse analüüsist
                  15
               .

               (19)Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

               Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Läti on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

               SOOVITAB LÄTIL TEHA JÄRGMIST:

               1.Säilitada 2022. aastal toetav eelarvepoliitika, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastust saadav impulss, ning säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud. Hoida riiklikult rahastatavate jooksvate kulude kasv kontrolli all.

               2.Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

               3.Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige toetades rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve- ja struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas tugevdades kõigi inimeste seisukohast tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal.

                     (3)

                        Komisjoni teatis nõukogule stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta, Brüssel, 20.3.2020 (COM(2020) 123 final).

                     (4)

                        Komisjoni teatis „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, Brüssel, 17.9.2020 (COM(2020) 575 final).

                     (5)

                        Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Läti riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Läti 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 89).

                     (6)

                        Ootab lõplikku vastuvõtmist nõukogus pärast selle kinnitamist Euroopa Ülemkogus. Eurorühmas 16. detsembril 2020 kokku lepitud tekst on kättesaadav veebiaadressil
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/et/pdf

                     (7)

                     ELT
                      L 57, 18.2.2021, lk 17.

                     (8)

                        Komisjoni teatis nõukogule „Üks aasta pärast COVID-19 puhangu algust: eelarvepoliitika meetmed“, Brüssel, 3.3.2021 (COM(2021) 105 final).

                     (9)

                        Komisjoni teatis „Majanduspoliitika koordineerimine 2021. aastal: ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust“, Brüssel, 2.6.2021 (COM(2021)500 final).

                     (10)

                        Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riiklikult rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

                     (11)

                        Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

                     (12)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema neutraalne panus.

                     (13)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema neutraalne panus.

                     (14)

                        Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.

                     (15)

                        Vt komisjoni talituste töödokument – statistiline lisa, milles on esitatud 2021. aasta stabiilsus- ja lähenemisprogrammide hindamiseks vajalikud taustandmed.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.6.2021
            COM(2021) 512 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
            {SWD(2021) 501 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega

               ning arvestades järgmist:

               (1)20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli
                  2
                aktiveerimise kohta
                  3
               . Komisjon esitas teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 puhang põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma kestliku majanduskasvu strateegias, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal
                  4
               .

               (2)20. juulil 2020 soovitas nõukogu Itaalial
                  5
                võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida pandeemiale ning toetada majandust ja selle taastumist. Samuti soovitati Itaalial, kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

               (3)Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika olema kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetav ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud riigi oludele ning õigeaegsed, ajutised ja sihipärased
                  6
               . Kui epidemioloogilised ja majandustingimused seda võimaldavad, tuleks erakorralised meetmed järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Ellu tuleks viia sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid rakendama reforme, mis parandavad kõigi inimeste seisukohast tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide ulatust, piisavust ja kestlikkust.

               (4)18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Itaalia eelarvekava on nõukogus 20. juulil 2020 vastu võetud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik kavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust. Siiski näib, et mõningad meetmed ei ole ajutised või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

               (5)Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu,
                  7
                jõustus 19. veebruaril 2021. Sellest rahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb ELi rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda, teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti tugevdab see majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aga aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ning tugevdada keskmises ja pikas perspektiivis kestlikku riigi rahandust, majanduskasvu ja töökohtade loomist.

               (6)3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme
                  8
               . Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada ELis kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

               (7)3. märtsi 2021. aasta teatises oli komisjoni seisukoht, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on ELi või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes järeldas komisjon 2. juunil, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda
                  9
               .

               (8)30. aprillil 2021 esitas Itaalia oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4.

               (9)Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Itaalia valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 9,5 % SKPst ning valitsemissektori võlg suurenes 155,8 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli 8,0 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Itaalia ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on 24,8 % SKPst.

               2. juunil 2021 esitas komisjon ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Selles aruandes käsitletakse Itaalia eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (3 % SKPst) ning valitsemissektori võlg ületas aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (60 % SKPst) ega vähenenud rahuldavas tempos. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud ja võlakriteerium samuti mitte.

               (10)Ametiasutuste eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. ja 2022. aasta puhul realistlik. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on SKP reaalkasv 2021. aastal 4,5 % ja 2022. aastal 4,8 %. Seevastu komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt on SKP reaalkasv mõnevõrra väiksem, 2021. aastal 4,2 % ja 2022. aastal 4,4 %, peamiselt seetõttu, et 2021. ja 2022. aastal eeldatakse taaste- ja vastupidavuskavas esitatud viimaste andmete põhjal taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste vähemal määral kasutamist.

               (11)Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 9,5 %-lt SKPst 2021. aastal 11,8 %-le SKPst ning võla suhtarv suureneb 2021. aastal 159,8 %-le SKPst. Programmi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni muutus 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) 10,4 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga kooskõlas.

               (12)Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Itaalia võtnud eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud inimestele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Need Itaalia 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Mõni meede, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, ei näi olevat ajutine või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega. 2023. aastal, mis jääb komisjoni prognoosiperioodist väljapoole, on nende mitteajutiste meetmete mõju esialgse hinnangu kohaselt ligikaudu 1 % SKPst, sealhulgas peamiselt sotsiaalkindlustusmaksete vähendamine vaesemates piirkondades, maksukrediidi laiendamine palgatulule ja peretoetuste kehtestamine. Need mitteajutised meetmed hõlmavad ka investeeringuid mahus ligikaudu 0,33 % SKPst, mis peaksid toetama keskpika perioodi potentsiaalset majanduskasvu ja seega kestlikkust.

               (13)2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse investeeringuid ja reforme, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega, mis ulatuvad 2021. aastal 0,6 %ni, 2022. aastal 0,9 %ni, 2023. aastal 1,4 %ni, 2024. aastal 0,5 %ni ja 2025. aastal 0,2 %ni SKPst. Programmis eeldatakse ka investeeringuid ja reforme, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate laenudega, mis ulatuvad 2020. aastal 0,3 %ni, 2021. aastal 0,8 %ni, 2022. aastal 0,9 %ni, 2023. aastal 0,7 %ni, 2024. aastal 1,3 %ni, 2025. aastal 1,2 %ni ja 2026. aastal 1,0 %ni SKPst. Komisjoni kevadprognoosis ei ole neid toetusi eelarveprognoosides täiel määral arvesse võetud, kooskõlas stabiilsusprogrammist hiljem valmis saanud taaste- ja vastupidavuskavas esitatud uuemate andmetega. Selle asemel eeldatakse komisjoni prognoosis investeeringuid ja reforme, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastu toetustega, mis ulatuvad 2021. aastal 0,3 %ni SKPst ja 2022. aastal 0,7 %ni SKPst.

               (14)Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt pandeemia arengule, suunates selle terviseohtude vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb aga kohandada
                  10
                ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

               Esiteks, nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervishoiusüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest.

               Teiseks, selleks et praegusel ajal hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid.

               Sellest tulenevalt mõõdetakse eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed).

               Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

               (15)Itaalia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 5,9 %-le SKPst, peamiselt seetõttu, et lõpetatakse 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutised toetusmeetmed ja automaatsete stabilisaatorite tugi on väiksem. Valitsemissektori võla suhtarv langeb 2022. aastal 156,3 %-le SKPst. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga kooskõlas.

               Komisjoni prognoosi kohaselt on eespool määratletud üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt -2,2 %SKPst
                  11
               . Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,4 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema ekspansiivne panus 0,3 protsendipunkti SKPst
                  12
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema ekspansiivne panus 1,3 protsendipunkti SKPst.

               (16)Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve- ja struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali, majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

               (17)Programmi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2023. aasta 4,3 %-lt SKPst 2024. aastal 3,4 %-le SKPst. Seega ei naase valitsemissektori eelarvepuudujääk kavakohaselt programmiperioodi jooksul tasemele alla 3 % SKPst.

               Programmi kohaselt on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) 2023. ja 2024. aastal hinnanguliselt keskmiselt 0,4 % SKPst
                  13
               . Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks vähenema 0,4 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema ekspansiivne panus 0,2 protsendipunkti SKPst
                  14
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema neutraalne panus.

               Praegune hinnanguline kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv on 2 %
                  15
               . See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad hoogustada Itaalia potentsiaalset majanduskasvu.

               (18)Valitsemissektori võla suhtarv peaks langema 2023. aasta 155 %-lt SKPst 2024. aastal 152,7 %-le SKPst. Võttes arvesse kõrget võla suhtarvu, mis prognoosi kohaselt langeb aja jooksul üksnes järk-järgult, järeldatakse, et keskpikas perspektiivis ohustavad Itaaliat suured riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla kestlikkuse analüüsist
                  16
               .

               (19)Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

               Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Itaalia on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

               SOOVITAB ITAALIAL TEHA JÄRGMIST:

               1.Kasutada 2022. aastal taaste- ja vastupidavusrahastut lisainvesteeringute rahastamiseks, et toetada majanduse taastumist, järgides samal ajal konservatiivset eelarvepoliitikat. Säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud. Piirata riiklikult rahastatavate jooksvate kulude kasvu.

               2.Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

               3.Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige toetades rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve- ja struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas tugevdades kõigi inimeste seisukohast tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal.

                     (3)

                        Komisjoni teatis nõukogule stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta, Brüssel, 20.3.2020 (COM(2020) 123 final).

                     (4)

                        Komisjoni teatis „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, Brüssel, 17.9.2020 (COM(2020) 575 final).

                     (5)

                        Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Itaalia riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 74).

                     (6)

                        Ootab lõplikku vastuvõtmist nõukogus pärast selle kinnitamist Euroopa Ülemkogus. Eurorühmas 16. detsembril 2020 kokku lepitud tekst on kättesaadav veebiaadressil
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/et/pdf

                     (7)

                     ELT
                      L 57, 18.2.2021, lk 17.

                     (8)

                        Komisjoni teatis nõukogule „Üks aasta pärast COVID-19 puhangu algust: eelarvepoliitika meetmed“, Brüssel, 3.3.2021 (COM(2021) 105 final).

                     (9)

                        Komisjoni teatis „Majanduspoliitika koordineerimine 2021. aastal: ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust“, Brüssel, 2.6.2021 (COM(2021)500 final).

                     (10)

                        Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riiklikult rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

                     (11)

                        Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

                     (12)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema ekspansiivne panus 0,2 protsendipunkti SKPst.

                     (13)

                        Selles punktis esitatud hinnangud põhinevad üksikasjalikel eelarveprognoosidel, mille Itaalia esitas 2021. aasta stabiilsusprogrammiga. Kui valitsemissektori eelarvepuudujääk ja võlg välja jätta, ei ole Itaalia esitatud prognoosides 2021. aasta mais teatatud eelarvepaketti arvesse võetud. See, 20. mail 2021 vastu võetud, pakett sisaldas 2021. aastaks täiendavat erakorralist toetust, samuti muid eelolevatel aastatel investeerimisprojektide riiklikuks rahastamiseks ette nähtud ressursse.

                     (14)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema pärssiv panus 0,2 protsendipunkti SKPst.

                     (15)

                        Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.

                     (16)

                        Vt komisjoni talituste töödokument – statistiline lisa, milles on esitatud 2021. aasta stabiilsus- ja lähenemisprogrammide hindamiseks vajalikud taustandmed.