title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Prantsusmaa 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/39

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Prantsusmaa 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Prantsusmaa 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2018/C 320/09)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Prantsusmaad ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 22. märtsil 2018. Nõukogu võttis 14. mail 2018 vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta (3) („euroala soovitus“).

                  (2)

                  Kuna Prantsusmaa rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Prantsusmaa tagama euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise, nagu on kajastatud allpool esitatud soovitustes, eelkõige soovitustes 1 ja 2.

                  (3)

                  2018. aasta aruanne Prantsusmaa kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Prantsusmaa edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (4) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Prantsusmaa edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 7. märtsil 2018. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Prantsusmaal esineb makromajanduslik tasakaalustamatus. Haavatavus tuleneb eelkõige valitsemissektori suurest võlast ja nõrgast konkurentsivõime dünaamikast tootlikkuse aeglase kasvu tingimustes. Eriti märkimisväärne on võimalik kahjulik mõju Prantsusmaa majandusele ning majanduse suurust arvestades ka võimalik negatiivse mõju ülekandumine teistesse majandus- ja rahaliidu riikidesse.

                  (4)

                  Prantsusmaa esitas 25. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 2018. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (5)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (6)

                  Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegset ja kestvat korrigeerimist ning nõukogu otsust (EL) 2018/924 (6) ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse lõpetamise kohta kohaldatakse Prantsusmaa suhtes stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareegliga seotud üleminekukorda. Valitsus kavandab 2018. aasta stabiilsusprogrammis parandada järk-järgult valitsemissektori eelarvepositsiooni – 2,6 %-lt SKPst 2017. aastal + 0,3 %-le SKPst 2022. aastal. Keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne puudujääk 0,4 % SKPst, ei ole kavas saavutada 2018. aasta stabiilsusprogrammiga hõlmatud perioodi jooksul. 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb valitsemissektori võla suhe SKPsse 97,0 %-lt 2017. aastal 89,2 %-le 2022. aastal. Kõnealuste eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Kuid meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2019. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud.

                  (7)

                  Nõukogu soovitas 11. juulil 2017 Prantsusmaal tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär (7) ei ületaks 2018. aastal 1,2 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Samal ajal märgiti, et 2018. aasta eelarvekava hindamisel ja sellele järgneval 2018. aasta eelarvetulemuste hindamisel tuleb eesmärgina nõuetekohaselt arvesse võtta sellise eelarvepoliitika seisundi saavutamist, mis aitab kaasa nii käimasoleva majanduse elavnemise tugevdamisele kui ka riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Vastavalt komisjoni hinnangule Prantsusmaa majanduse elavnemise tugevuse kohta, milles võeti arvesse Prantsusmaa kestlikkusprobleeme ja mis koostati Prantsusmaa 2018. aasta eelarvekava käsitleva arvamuse raames, ei ole selles suhtes mingeid muid elemente vaja arvestada. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2018. aastal kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas soovitatud kohandamiskavast märkimisväärselt kõrvale.

                  (8)

                  Võttes arvesse, et Prantsusmaa prognoositav valitsemissektori võla suhe SKPsse on 60 % ja prognoositav SKP lõhe on 0,6 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2019. aastal ületada 1,4 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste nõuete maatriksist. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt ja eeldusel, et poliitikat ei muudeta, on oht, et 2019. aastal ning 2018. ja 2019. aasta kokkuvõttes kaldutakse sellest nõudest märkimisväärselt kõrvale. Prognoosi kohaselt näib esmapilgul, et Prantsusmaa ei täida 2018. ja 2019. aastal võlareegliga seotud üleminekukorda. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et 2018. aastal tuleks võtta täiendavaid meetmeid stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks. Juhuslikke tulusid oleks mõistlik kasutada valitsemissektori võla suhtarvu edasiseks vähendamiseks.

                  (9)

                  Prantsusmaa avaliku sektori kulutuste tase on üks liidu kõrgemaid. Kulude suhe SKPsse peaks 2018. aastal eeldatavasti jõudma 56,0 %-ni, mis on liidu keskmisest 10,6 protsendipunkti võrra suurem. Kuigi viimastel aastatel on konsolideerimisstrateegia saanud tuge peamiselt langevatest intressimääradest ja avaliku sektori investeeringute kärpimisest, on madalate intressimäärade püsimine keskpikas perspektiivis ebatõenäoline ja tulusate investeeringute kärpimine võib pärssida tulevast majanduskasvu potentsiaali. Alates 2014. aastast toimunud kulude läbivaatamised ei ole toonud märkimisväärset kokkuhoidu ning asjakohaste järelmeetmete puudumise ja vähese poliitilise isevastutuse tõttu on tõhususe kasv olnud piiratud. Viimasest kulutuste läbivaatamise strateegiast on loobutud ja see asendatakse 2022. aasta avaliku sektori meetme algatusega (Action Publique 2022), mille põhimõtted on sätestatud valitsuse poolt 2017. aasta oktoobris antud volituses. 2022. aasta avaliku sektori meetme algatuse komitee (Comité Action Publique 2022) peab enne 2018. aasta suve koostama aruande ja analüüsima, milliseid meetmeid tuleb võtta. Konkreetseid meetmeid ei ole siiski veel ette pandud ja selle raamistiku uusi kokkuhoiumeetmeid hakatakse rakendama alles alates 2020. aastast. Eelarve konsolideerimise vajadust lühikeses kuni keskpikas perspektiivis toetaks kulude kärpimise meetmete kiire rakendamine.

                  (10)

                  Praegu on Prantsusmaal 37 erinevat pensioniskeemi. Need käsitlevad erinevaid töötajate rühmi ning toimivad erinevate õigusnormide kohaselt. Nende õigusnormide järkjärguline ühtlustamine parandaks süsteemi läbipaistvust, suurendaks põlvkondadevahelist õiglust ja edendaks tööjõu liikuvust. Arvutamisreeglite ühtlustamine aitaks samuti paremini kontrollida avaliku sektori kulusid. Kuigi juba vastuvõetud pensionireformid peaksid vähendama riiklike pensionikulude taset pikas perspektiivis, tooks lihtsam ja tõhusam pensionisüsteemi täiendavat kokkuhoidu ja aitaks vähendada riigi rahanduse jätkusuutlikkuse riske keskpikas perspektiivis. Vastavalt hiljutisele uuringule, mille tegi La Fondation pour la recherche sur les administrations et les politiques publiques (iFRAP), annaks avaliku ja erasektori eri pensionisüsteemide ühtlustamine 2022. aastaks rohkem kui viis miljardit eurot avaliku sektori kulude kokkuhoidu.

                  (11)

                  Töötuse määr langes 10,4 %-lt 2015. aastal 9,4 %-le 2017. aastal ja prognooside kohaselt peaks see lähiaastatel vähenema veelgi, samas kui tööhõive määr tõusis 2017. aastal 70,6 %-le. Kuid tööturu tingimused noorte, madala kvalifikatsiooniga ja rändetaustaga inimeste (nii esimene kui ka teine põlvkond) jaoks on endiselt suhteliselt keerulisemad. 2017. aastal oli tööga hõivatud üksnes 55,6 % väljaspool ELi sündinud inimestest (20-64 aastased), mis on 17,0 protsendipunkti võrra vähem kui Prantsusmaal sündinud inimeste vastav näitaja. Kõige mahajäänumate piirkondade (Quartiers de la politique de la ville) elanikel, sealhulgas rändetaustaga inimestel, on jätkuvalt raskusi tööturul. Hoolimata poliitikameetmetest on sotsiaal-majandusliku ja rändetausta mõju õpitulemustele suhteliselt suur ja takistab tööturule integreerumist. On tõendeid ka tööturul diskrimineerimise kohta. Tööturul võrdsete võimaluste edendamiseks on esmatähtis tulemuslik aktiivne tööhõivetoetus, sealhulgas keeleõpe, intensiivne tööalane nõustamine, värbamistoetus ja karmimad meetmed diskrimineerivate tavade vastu.

                  (12)

                  Tööd, sotsiaalse dialoogi ajakohastamist ja ametialaste arenguvõimaluste tagamist käsitleva 2016. aasta seaduse eesmärk on parandada ettevõtete suutlikkust kohanduda majandustsüklitega ja vähendada tähtajaliste lepingutega töötajate osakaalu. Kuigi tähtajatu lepingu alusel võetakse tööle rohkem inimesi, on tööturu killustatus endiselt probleem ja üleminekut avatumatele tööhõivevormidele tuleks edendada. Sellega seoses on oluline viia lõpule käimasoleva ambitsioonika reformikava rakendamine, mis hõlmab hiljuti vastu võetud tööõiguse reformi, töötushüvitiste süsteemi kavandatud läbivaatamist ning kutsehariduse ja -õppe (kaasa arvatud õpipoisiõpe) süsteemi reformi.

                  (13)

                  Maksukiilu vähendamise meetmete järkjärguline rakendamine on alates 2013. aastast parandanud Prantsusmaa kulupõhist konkurentsivõimet, kuid varasemat kuhjunud konkurentsivõime kaotust ei ole veel täielikult kompenseeritud. Keskmise palga puhul olid 2016. aastal Prantsusmaal tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete määrad protsendina tööjõu kogukulust endiselt ühed liidu kõrgeimad. Olemasolevaid poliitikameetmeid tööjõukulude vähendamiseks tuleks alates 2019. aastast veelgi kindlustada ja tugevdada. Selle raames on teatavaks tehtud konkurentsivõime ja tööhõive maksuvähenduse (CICE) muutmine tööandjate üldiseks sotsiaalmaksukärpeks ja täiendavad maksusoodustused madalapalgaliste puhul, et edendada madala kvalifikatsiooniga inimeste tööhõivet.

                  (14)

                  Alates 2013. aastast on Prantsusmaal miinimumpalga puhul järgitud indekseerimiskorda ja mingit erakorralist miinimumpalga tõstmist ei ole toimunud. Selle tulemusel on madala inflatsiooni ja aeglase palgakasvu tingimustes kasvanud miinimumpalk aeglasemalt kui selle kujundamise aluseks olevad palgad (2017. aastal 1,23 %, võrreldes 1,31 %ga keskmise palga puhul). Kuigi rahvusvahelises plaanis on miinimumpalk võrreldes keskmise palgaga suur, on miinimumpalga puhul tööjõukulud tänu sotsiaalmaksete kärpimisele oluliselt vähenenud. Sellised kärpeid suurendatakse ja need muudetakse alaliseks alates 2019. aastast. Kuigi miinimumpalga indekseerimine on oluline töötajate ostujõu säilitamiseks, võib praegune mehhanism (liidus ainulaadne) vähendada palkade võimet kohanduda vastavalt muutuvatele tingimustele, millel võib olla negatiivne mõju konkurentsivõimele. Sõltumatute ekspertide rühm hindab igal aastal miinimumpalka ja esitab selle suundumuste kohta mittesiduvaid arvamusi. 2017. aastal soovitas rühm läbi vaadata indekseerimise reegli, näiteks piirdudes indekseerimise puhul üksnes inflatsiooniga.

                  (15)

                  Praegune esmase kutsehariduse ja -õppe süsteem ei toeta piisavalt tööturule integreerimist, eelkõige kuna märkimisväärne hulk õpilastest õpib valdkondades, mille puhul tööväljavaated on piiratud. Lisaks on Prantsusmaa kutsehariduses ja -õppes osalevate õpilaste õpitulemused kehvemad kui liidus keskmiselt, samas kui üldharidust omandavate õpilaste õpitulemused on palju paremad. Sellega seoses on noorte tööhõive toetamiseks ja võrdsete võimaluste edendamiseks esmatähtis võtta meetmeid õpipoisiõppe edendamiseks, mis tagab paremad väljavaated tööturul, ja koolipõhise õppe tulemuste parandamiseks. Samal ajal on oluline võtta ka meetmeid, et parandada madala kvalifikatsiooniga töötajate ja tööotsijate juurdepääsu jätkuõppele ning soodustada kõrgema kvalifikatsiooni omandamist, mida toetatakse asjakohase nõustamisega. Võttes arvesse neid probleeme ja eelkõige vajadust parandada süsteemi juhtimist, tagada selle vastavus tööturu vajadustele, koolituse kvaliteet ja kättesaadavus ning kindlustada üleminek tööturul, esitas valitsus 27. aprillil 2018 seaduseelnõu õpipoisiõppe ning jätkukutsehariduse ja -õppe süsteemi reformimise kohta. 2018. aasta riiklikus reformikavas kinnitatakse kavatsust rakendada 14 miljardi euro suurune investeerimiskava oskuste täiendamiseks ja käivitada koolipõhise esmakutsehariduse täiendav reform.

                  (16)

                  Üldiselt on sotsiaalkaitsesüsteemi tulemused head. Siiretejärgne sissetuleku ebavõrdsus on allpool liidu keskmist ja hoolimata hiljutisest suurenemisest on suhtelises vaesuses ja sotsiaalses tõrjutuses elavate inimeste arv endiselt suhteliselt väike. Mõne rühma puhul on vaesusrisk siiski suurem, eelkõige üksikvanemaga peredes, väljaspool liitu sündinud inimeste ja mahajäänud linnapiirkondades elavate inimeste puhul. Sobiva eluaseme ebapiisav kättesaadavus vaesuses elavatele inimestele on endiselt murettekitav. Hoolimata olukorra hiljutisest paranemisest on mõnes piirkonnas sotsiaaleluasemeid endiselt liiga vähe.

                  (17)

                  Hoolimata käimasolevatest reformidest, mille eesmärk on vähendada ettevõtete maksukoormust ja toetada tootlikke investeeringuid, on Prantsuse maksusüsteem jätkuvalt väga keerukas ning maksukulud, ebatõhusad maksud ja tootmismaksud takistavad ärikeskkonna toimimist. Suur hulk maksukulusid (maksuvähendused, maksuvabastused, maksusoodustused) tekitab ettevõtjatele ja eelkõige VKEdele täiendavat koormust, suurendades nõuete täitmise kulusid ja ebakindlust. See tekitab täiendavat kontrollikulu ka maksuhalduri jaoks. Maksukulude hulk ja väärtus suureneb 2018. aasta eelarveseaduse kohaselt veelgi ning on 2018. aastal 99,8 miljardit eurot (4,2 % SKPst), võrreldes 93 miljardi euroga 2017. aastal. Lisaks on alates 2014. aastast kindlaks tehtud ligikaudu 192 vähest tulu (alla 150 miljoni euro aastas) andvat maksu, kuid ainult väga vähesed neist on kaotatud (8). Prantsusmaa tootmismaksud on võrreldes liidu keskmisega (9) väga suured (3,1 % SKPst 2016. aastal). Need koosnevad peamiselt kapitali- ja tööjõumaksudest, mida ettevõtted peavad maksma tulenevalt nende tootmistegevusest ja olenemata nende majandustulemustest.

                  (18)

                  Turuteenuste arvele jäi 2016. aastal rohkem kui 50 % lisandväärtusest, 40 % tööhõivest ja 20 % töötleva tööstuse ekspordi lisandväärtusest. Kuigi konkurents turuteenuste valdkonnas mõjutab kogu majandust, takistavad seda endiselt regulatiivsed nõuded ja halduskoormus, mis pärsivad ka ettevõtete kasvusuutlikkust. Kui teenuste valdkonna reformid on piisavalt ambitsioonikad ja need rakendatakse täielikult, võib neil olla märkimisväärne positiivne mõju majandusele. Reformiprioriteetide seadmisel on oluline võtta arvesse teenuste allsektorite majanduslikku tähtsust ja tulemusi. Näitajapõhine lähenemisviis teenustesektoris prioriteetsete reformide kindlaksmääramiseks on esile toonud mitmed äriteenused (arhitekti- ja inseneriteenused, õigus- ja raamatupidamisteenused ning haldus- ja tugiteenused), jaekaubanduse, majutus- ja toitlustusteenused ja tervishoiu. 6. augusti 2015. aasta majanduskasvu, -tegevuse ja võrdsete majanduslike võimaluste seadusega (nn Macroni seadus) vähendati konkreetsete kutsealateenuste valdkonnas piiranguid piiratud hulga kutsealade puhul, peamiselt õiguselukutse esindajate puhul. Kutsealateenuste valdkonnas on veel võimalusi täiendavateks reformideks. Edasised reformid võiksid olla suunatud konkreetsetele turule sisenemise ja majandustegevuse piirangutele (nt reserveeritud tegevusalad, hääleõiguse piirangud, aktsiaosaluse piirangud, valdkondadevahelised piirangud ja numerus clausus piirangud), mida peetakse ülemäärasteks. Ettevõtete kasvu peamiste takistuste kõrvaldamisele suunatud reformid võiks hõlmata ettevõtte suuruse kriteeriumidega seotud künniste kaotamist õigusaktides ja ettevõtete halduskoormuse vähendamist. Prantsusmaa kiire lairibaühenduse katvuse suurendamine aitaks rohkem kasu saada digitaalmajandusest.

                  (19)

                  Euroopa innovatsioonitegevuse tulemustabeli kohaselt on Prantsusmaa innovatsioonitulemused hoolimata suhteliselt suurest avaliku sektori toetusest liidu innovatsiooniliidrite tulemustest jätkuvalt nõrgemad. Innovatsioonitulemusi aitaks eelkõige parandada avaliku sektori toetuskavade, sealhulgas teadus- ja arendustegevuse maksuvähenduse (Crédit d'Impôt Recherche) tõhususe suurendamine. Sellega seoses tuleb käimasoleva hindamise tulemusi võtta arvesse avaliku sektori innovatsioonitoetuse struktuuri parandamisel. Ebapiisav teadmussiire riiklike teadusasutuste ja ettevõtete vahel on jätkuvalt probleemiks ning see piirab teadusuuringute tulemuste äriotstarbelist kasutamist. Võrreldes teiste liidu riikidega on Prantsusmaa tulemused nõrgad avaliku ja erasektori koostööväljaannete ning avaliku ja erasektori koostöös rahastatud teadus- ja arendustegevuse valdkonnas. Teadusasutuste ja ettevõtete vahelist siirdemehhanismi on võimalik tõhustada partnerlusel põhinevate teadusuuringute lihtsustamise ja teadlaste liikuvuse edendamise kaudu.

                  (20)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Prantsusmaa majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta stabiilsusprogrammi, 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Prantsusmaale esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Prantsusmaa eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (21)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (10) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

                  (22)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta riikliku reformikavaga ja 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3,

            SOOVITAB Prantsusmaal võtta 2018. ja 2019. aastal järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 1,4 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Kasutada juhuslikke tulusid valitsemissektori võla suhte SKPsse vähendamise kiirendamiseks. Rakendada kulude kokkuhoid 2018. aastal ja määrata täielikult kindlaks eesmärgid ja uued meetmed, mida on vaja 2022. aasta avaliku sektori meetme algatuse raames, et tagada 2019. aasta eelarves konkreetne kulude kokkuhoid ja tõhususe suurenemine. Järk-järgult ühtlustada olemasolevaid erinevaid pensioniskeeme käsitlevaid õigusnorme, et muuta skeemid õiglasemaks ja jätkusuutlikumaks.

                  2.

                  Jätkata kutsehariduse ja -õppe süsteemi reforme, et suurendada selle vastavust tööturu vajadustele ja parandada koolituse kättesaadavust, eelkõige madala kvalifikatsiooniga töötajate ja tööotsijate puhul. Edendada võrdseid võimalusi ja juurdepääsu tööturule, sealhulgas rändetaustaga inimeste ja mahajäänud piirkondades elavate inimeste puhul. Tagada, et miinimumpalga suundumused oleksid kooskõlas töökohtade loomise ja konkurentsivõimega.

                  3.

                  Lihtsustada maksusüsteemi, piirates maksukulude kasutamist, kaotades ebatõhusad maksud ja vähendades ettevõtete tootmismakse. Vähendada regulatiivset ja halduskoormust, et suurendada konkurentsi teenuste valdkonnas ja edendada ettevõtete kasvu. Tugevdada jõupingutusi, et suurendada innovatsioonisüsteemi tulemuslikkust, eelkõige parandades avaliku sektori toetuskavade tõhusust ning edendades teadmussiiret riiklike teadusasutuste ja ettevõtete vahel.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 179, 25.5.2018, lk 1.

         (4)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (6)  Nõukogu 22. juuni 2018. aasta otsus (EL) 2018/924, millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2009/414/EÜ ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta Prantsusmaal (ELT L 164, 29.6.2018, lk 44).

         (7)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (8)  Inspection Générale des Finances (2014), Les taxes à faible rendement.

         (9)  Tootmismaksude all tuleks mõista Eurostati kohaseid „muid tootmismakse“ (kategooria D29).

         (10)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Poola 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Poola 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/88

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Poola 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Poola 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta
      (2018/C 320/20)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Poolat ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

                  (2)

                  2018. aasta aruanne Poola kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Poola edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (3) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Poola edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

                  (3)

                  Poola esitas 26. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 2018. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (4)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (5)

                  Poola suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. Valitsuse 2018. aasta lähenemisprogrammi kohaselt on valitsusel kavas järk-järgult parandada nominaalset eelarvepositsiooni ning saavutada 2017. aasta puudujäägi 1,7 % SKPst asemel 2021. aastaks ülejääk 0,7 % SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 1,0 % SKPst, eeldatavasti ei saavutata 2021. aastaks, st lähenemisprogrammi lõpuks. Ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon (5) osutab puudujäägile 1,3 % SKPst 2021. aastal. 2018. aasta lähenemisprogrammi kohaselt väheneb valitsemissektori võla suhe SKPsse eeldatavasti 50,6 %lt SKPst 2017. aastal 50,4 %le SKPst 2018. aastal ja langeb 2021. aastaks 46,0 %le SKPst. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2018. aastal ettevaatlik ja edaspidi usutav.

                  (6)

                  Nõukogu soovitas 11. juulil 2017 Poolal tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude (6) nominaalne kasvumäär ei ületa 2018. aastal 3,7 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,5 % SKPst. Samal ajal märgiti, et 2018. aasta eelarvekava hindamisel ja sellele järgneval 2018. aasta eelarvetulemuste hindamisel tuleb eesmärgina nõuetekohaselt arvesse võtta sellise eelarvepoliitika seisundi saavutamist, mis aitab kaasa nii käimasoleva majanduse elavnemise tugevdamisele kui ka riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Komisjon andis kvalitatiivse hinnangu Poola majandusliku olukorra tugevusele, võttes asjakohasel viisil arvesse riigi jätkusuutlikkusprobleeme. Selle põhjal võib järeldada, et muid elemente ei ole vaja arvesse võtta. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on 2018. aastal oht sellest soovitatud kohandusest olulisel määral kõrvale kalduda.

                  (7)

                  Võttes arvesse, et Poola prognoositav SKP lõhe on 1,5 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2019. aastal ületada 4,2 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti raames ühiselt kokku lepitud eelarvekohanduste nõuete maatriksist. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2019. aastal kaldutakse sellest nõudest märkimisväärselt kõrvale. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks tuleks alates 2018. aastast võtta meetmeid.

                  (8)

                  Keskpikas ja pikas perspektiivis ootab Poolat kulusurve mitmes valdkonnas, eriti seoses elanikkonna vananemisega, ja see nõuab uusi mehhanisme, millega hinnata avaliku sektori kulutuste tõhusust ja tulemuslikkust ning lihtsustada ressursside ümberjaotamist. Selleks on valitsus alustanud eelarveprotsessi reformimist, eelkõige et tugevdada keskpika perioodi eelarveraamistikku ning lisada eelarveprotsessi kulude läbivaatamise. Poola on ainus liikmesriik, kellel ei ole täieõiguslikku sõltumatut eelarvenõukogu ega ole ka teada, et seda kavatsetaks moodustada, isegi kui sõltumatud asutused täidavad osa funktsioone, mis on harilikult eelarvenõukogu pädevuses. 2018. aasta riigiaruande põhjal ei ole Poola teinud edusamme vähendatud käibemaksumäära laialdase kasutamise piiramisel. Poola rahandusministeerium töötab aga selle nimel, et lihtsustada kohaldatavate määrade kehtestamist kaupadele ja teenustele.

                  (9)

                  Poola tööturg on viimastel aastatel hästi toiminud ja tööhõive määr jätkuvalt kasvanud. Teatavate elanikkonnarühmade, eelkõige naiste, madala kvalifikatsiooniga töötajate ja vanemaealiste tööturul osalemine on aga võrreldes teiste liikmesriikidega jäänud piiratuks. Mitu hiljutist poliitikameedet on töötamise motivatsiooni pigem vähendanud, eriti naiste ja vanemaealiste puhul. Poola sotsiaalkaitsesüsteem ei paku tööleasumiseks piisavaid stiimuleid. Samal ajal kui lapsetoetus on vaesust ja ebavõrdsust vähendanud, on see juba avaldanud ka negatiivset mõju lapsevanemate, eelkõige naiste tööjõus osalemise määrale, kuna toetuse suurus ja majandusliku olukorra piiratud hindamine vähendavad muudes sotsiaaltoetustes sisalduvate tööleasumise stiimulite mõju. Teine naiste tööturul osalemist takistav tegur on ametlikes lastehoiuasutustes käivate alla kolmeaastaste laste määr, mis on liidu üks madalamaid. Pikaajalist hooldust pakkuvatele isikutele kättesaadava toetuse piiratus takistab nende tööturule sisenemist. Seadusjärgse pensioniea alandamine on ergutanud eakamaid töötajaid tööturult lahkuma. Sisseränne väljastpoolt ELi mõjub soodsalt tööjõunõudluse kasvule.

                  (10)

                  Täiendav võimalus toetada nii tööturul osalemist kui ka majanduse innovatsioonivõimet on varustada õpilased ja täiskasvanud piisavate oskuste ja pädevustega, mis soodustaksid tööhõivet kiiresti muutuval tööturul. Täiskasvanute hariduses ja koolituses osalemise määr on palju madalam kui liidu keskmine. Koos teatavate puudujääkidega digioskustes ning ka kirja- ja arvutamisoskuses, eriti kõrghariduseta täiskasvanute puhul, takistab see nende tööalast konkurentsivõimet. Veel ei ole teada, millist mõju avaldavad oskustasemetele hiljuti kasutusele võetud ja kavandatavad poliitikameetmed, näiteks muudatused üld-, kutse- ja kõrghariduse korralduses.

                  (11)

                  Poola on jätkanud meetmete võtmist tööturu killustatuse vähendamiseks, piirates tähtajalise töösuhte kuritarvitamise võimalust, suurendades sotsiaalmakseid mittestandardsete töölepingute puhul ja kehtestades teatavale osale neist lepingutest minimaalse tunnitasu. Tähtajatute töölepingute arv ja osakaal on alates 2016. aasta lõpust suurenenud, kuid tähtajaliste lepingute osakaal on endiselt üks liidu suurimaid. Tööseadustiku reformimisega võivad kaasneda veel mõned tööturu duaalsusega seotud seadusemuudatused. Füüsilisest isikust ettevõtjate ja teatavate mittestandardsete töölepingutega isikute sotsiaalkaitse on uus potentsiaalne probleem, arvestades eelkõige tulevaste pensionide piisavust. Alates 2015. aastast on võetud mõningaid meetmeid FIEde ja mittestandardsete töölepingutega isikute sotsiaalkaitse täiustamiseks.

                  (12)

                  Keskmine pensioniiga on viimastel aastatel tõusnud tänu varasematele reformidele, nagu ennetähtaegselt pensionile jäämise võimaluste kaotamine ja seadusjärgse pensioniea järkjärguline tõstmine. Tegeliku pensioniea jätkuv kasv on väga tähtis keskpika perioodi majanduskasvu seisukohast ning pensionisüsteemi piisavuse ja eelarve jätkusuutlikkuse tagamiseks. Naiste seadusjärgse pensioniea hiljutine alandamine 60 aastale ja meestel 65 aastale on aga samm vastupidises suunas. Samal ajal ühtlustati üldkohtute mees- ja naissoost kohtunike pensioniiga 65 eluaastale, mis on kooskõlas komisjoni nõudmisega. Põllumajandustootjate erisotsiaalkindlustussüsteem, mida toetatakse ligi 1 % ulatuses SKPst, on üks töötajate vähese liikuvuse ja varjatud töötuse põhjus põllumajandussektoris.

                  (13)

                  Poola tervisenäitajate paranemiseks on vaja parandada tervishoiuteenuste kättesaadavust ja suurendada tulemuslikkust. Rahuldamata vajadus arstiabi järele inimese enda hinnangul on üks liidu suurimaid ning ootejärjekorrad on teatavat liiki arstiabi puhul eriti pikad. Haiglavoodikohtade arv on suhteliselt suur ja geograafiliselt mitte kõige optimaalsemalt jaotatud. Ambulatoorne ja esmatasandi arstiabi on enamasti vähearenenud ning arstidele on kasulik suunata patsiendid uuringuteks ja raviks spetsialistide juurde. Nende probleemide lahendamine on eriti keeruline, kui võtta arvesse, et avaliku sektori finantseerimise tase ning arstide ja õdede arv teatavatel erialadel on Poolas liidu keskmisest tublisti madalam. 2017. aastal tehti jõupingutusi tervishoiuressursside tõhusamaks jaotamiseks, kuid nende meetmete mõju laseb ennast veel oodata.

                  (14)

                  Majanduse innovatsioonivõime suurendamine on väga tähtis, et Poola üleilmses väärtusahelas ülespoole liiguks, säilitades seega võimaluse elatustaseme tõusuks. Selleks on vaja mitmesuunalisi poliitikameetmeid järk-järgult ja mitme aasta vältel. Peamiste asjaomaste poliitikavaldkondade seas on õiguskeskkonna usaldusväärsuse suurendamine, ettevõtjate teadus- ja arendustegevuse kulutuste stimuleerimine, teadusbaasi tugevdamine muu hulgas kõrgharidusreformi ja teadmiste vaba liikumise soodustamise teel ning tihe koostöö ettevõtjate ja teadusasutuste vahel. Viimane sisaldab ka soodsate tingimuste tagamist teadustegevuse turustamisele, mida arendatakse ja toetatakse avaliku sektori kaudu. Mitu poliitikameedet on nendes valdkondades juba võetud ja valitsus on kavandamas edasisi meetmeid.

                  (15)

                  Regulatiivsete muutuste kiire kulg ning avaliku ja ühiskondliku arutelu piiratud kasutamine mitme keskse õigusakti puhul kahjustavad õigusloome kvaliteeti ning suurendavad ettevõtjate ebakindlust. Õigusriigi põhimõtte järgimise tagamine ja kohtusüsteemi sõltumatus on selle saavutamiseks samuti esmatähtsad. Siinkohal tuletatakse meelde, et 2017. aasta detsembris esitas komisjon nõukogule põhjendatud ettepaneku võtta vastu otsus, millega järeldatakse ilmset ohtu, et Poola rikub oluliselt õigusriigi põhimõtet. Õiguskindlus ning usaldus õigusloome-, maksu- ja muu poliitika ning institutsioonide kvaliteedi ja prognoositavuse vastu on olulised tegurid, mis võivad suurendada investeeringute määra. Konkreetsed mõju eel- ja järelhinnangud ning selgelt kavandatud ja korraldatud ühiskondlik ja avalik arutelu aitaks õigusloome kvaliteeti parandada, piiraks vajadust täiendavate muudatuste järele ning parandaks seeläbi õiguskeskkonna prognoositavust. Samuti võiks see aidata vähendada uute seaduste võimalikke lühiajalisi negatiivseid kõrvalmõjusid, nagu halduskoormuse ajutine suurenemine maksualaste õigusnormide muutmise tõttu.

                  (16)

                  Teedevõrk on tänu liidu rahastamisele kiirelt arenenud, kuid liiklussurmade arv on endiselt üks suuremaid liidus. Peale selle on linnades üha suuremaid probleeme liikuvusega, nagu liiklusummikud ja õhusaaste, mida põhjustavad kasvav sõiduautopark ja vanade sõiduautode suur osakaal. Praegused stiimulid kollektiivsete, vähesaastavate ja aktiivsete transpordivõimaluste kasutamiseks ei ole piisavad, et nimetatud probleeme lahendada. Liidu kaasrahastatud raudteeprojektide elluviimisel esineb jätkuvalt märkimisväärseid kitsaskohti, mis on tingitud peamiselt ehitussektori piiratud suutlikkusest ja raudteetaristuettevõtja institutsioonilistest puudustest. Kuigi valitsus kavatseb ajakohastada asjakohast strateegiadokumenti, ei ole praegu piisavalt teavet kõigi transpordiliikide transpordivõrkude pikaajalise arenduse strateegilise visiooni kohta pärast 2023. aastat. Nende otstarve tuleb selgelt kindlaks määrata ja kinnitada selles dokumendis. Lisaks sellele püsivad energiavõrkudes ja -taristutes vaatamata viimastel aastatel tehtud investeeringutele kitsaskohad ja puudujäägid.

                  (17)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Poola majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta lähenemisprogrammi ja 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Poolale esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Poola eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (18)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (7) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

            SOOVITAB Poolal võtta 2018. ja 2019. aastal järgmisi meetmeid:

                  1.

                  Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 4,2 %, mis vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Parandada avaliku sektori kulutuste tõhusust, sealhulgas eelarveprotsessi täiustamise kaudu.

                  2.

                  Suurendada tööturul osalemist, sealhulgas lastehoiu kättesaadavuse parandamisega ja tööturul vajalike oskuste edendamisega, eelkõige täiskasvanuõppe kaudu, ning kõrvaldada takistused püsivamate töölepingute sõlmimiseks. Tagada pensionisüsteemi jätkusuutlikkus ja piisavus, astudes samme tegeliku pensioniea tõstmiseks ja eripensionide süsteemi reformimiseks.

                  3.

                  Tugevdada majanduse innovatsioonivõimet, sealhulgas soodustades tihedamat koostööd ettevõtjate ja teadusasutuste vahel. Parandada õiguskeskkonda, tagades eelkõige tulemusliku avaliku ja ühiskondliku arutelu õigusloomeprotsessis.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

         (3)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (5)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

         (6)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Horvaatia 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/44

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Horvaatia 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2018. aasta lähenemisprogrammi kohta
      (2018/C 320/10)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Horvaatiat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

                  (2)

                  2018. aasta aruanne Horvaatia kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Horvaatia edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (3) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 7. märtsil 2018. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Horvaatias esineb endiselt ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus, ehkki see on vähenemas. Haavatavus tuleneb avaliku ja erasektori võla ning välisvõla endiselt kõrgest tasemest – need võlad on kõik suurel määral nomineeritud välisvaluutas. Viivislaenude tase püsib kõrge, eriti finantssektoriväliste äriühingute puhul. Horvaatia potentsiaalne majanduskasv ei ole püsivaks kohandumiseks endiselt piisav ning tööjõu kasutamise püsivalt madala taseme ja tootlikkuse aeglase kasvu probleemidega tegelemiseks ei ole poliitikameetmeid piisavalt rakendatud. Konkurentsivõimet ja investeerimist pidurdavad ikka veel ettevõtluskeskkonna piirangud ning tõhusate avalike teenuste pakkumist häirib avaliku halduse killustatus.

                  (3)

                  Horvaatia esitas 26. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 2018. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste programmide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (4)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (5)

                  Horvaatia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Lähtudes valitsemissektori 2017. aasta eelarveülejäägist 0,8 % SKPst, on 2018. aasta lähenemisprogrammis kavandatud 2018. aastaks nominaalse eelarvepositsiooni puudujääk 0,5 % SKPst ja seejärel selle järkjärguline paranemine kuni 0,5 %-lise ülejäägini 2021. aastal. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk – struktuurne eelarvepuudujääk 1,75 % SKPst – kavatsetakse programmiperioodi kestel ületada. 2018. aasta lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse võrreldes 2017. aasta 78,0 %-ga vähenema 2018. aastal 75,1 %-ni ja 2021. aastaks 65,9 %-ni SKPst. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav, aga kavandatud eelarve-eesmärgid tunduvad ettevaatlikud. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori eelarvepositsioon 2018. ja 2019. aastal vastavalt 0,7 % ja 0,8 % SKPst.

                  (6)

                  11. juulil 2017 soovitas nõukogu Horvaatial oma 2018. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kinni pidada. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt püsib struktuurne eelarvepositsioon 2018. aastal – 0,3 % juures ja 2019. aastal – 0,6 % juures SKPst ning ületab seega keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Prognooside kohaselt täidab Horvaatia 2018. ja 2019. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu prognooside põhjal seisukohal, et Horvaatia täidab 2018. ja 2019. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded.

                  (7)

                  Kavandatud oluliste õigusaktide vastuvõtmine Horvaatia eelarveraamistiku parandamiseks on kaua viibinud. Puudused arvudes väljendatud eelarve-eeskirjades muudavad need eeskirjad eelarvepoliitika kavandamisel kasutuks ning eelarvepoliitika komisjoni kui sõltumatu organi mõju on endiselt nõrk. Horvaatia valitsemissektori suur võlg ja selle avatus valuutariskile tähendab, et endiselt on väga oluline järgida võla usaldusväärse haldamise tava. 2017. aastal tugevdati võla haldamise funktsiooni ja koostati võla haldamise strateegia, mida tuleb korrapäraselt ajakohastada. Seadusega juba sätestatud omandimaksu kehtestamine on edasi lükatud ning ei ole teada, kas ja kuna see maks kehtestatakse. Seega saab Horvaatia kinnisvara korduvast maksustamisest vähe tulu. Korduv omandimaks aitaks parandada tulude kogumise üldist majanduskasvu soodustavat mõju ning tagada kohalikele omavalitsusüksustele kindla ja prognoositava tuluallika.

                  (8)

                  Horvaatia tööturu taastumine 2017. aastal jätkus. Paraku püsivad tööhõive ja aktiivsuse määr oluliselt allpool liidu keskmist ning see pidurdab potentsiaalset majanduskasvu. Praegu on naiste seadusjärgne pensioniiga 62 aastat ja meeste oma 65 aastat. Seadusjärgse pensioniea lähendamine ja tõstmine edeneb aeglaselt: mõlemast soost isikute pensioniiga jõuab 67 aastani alles 2038. aastal. Lisaks sellele saavad eakad töötajad kasutada mitmesuguseid ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalusi ja pensionisüsteemis sisaldub hulk eripensioniskeeme, millega pakutakse soodsamaid pensionile jäämise tingimusi. Naiste tööjõus osalemise määra alandavad endiselt nende hoolduskohustused. Sellest tuleneva lühikese tööelu keskmise kestusega kaasneb praeguse või tulevase pensioni ebapiisavus ja vaesusrisk vanemas eas. Väljakuulutatud meetmeid pikema tööelu soodustamiseks ei ole veel rakendatud.

                  (9)

                  Ehkki sotsiaaldialoogi struktuur on Horvaatias paigas, on ametiasutuste ja sidusrühmade tegelik suhtlus poliitika ettevalmistamisel piiratud ja on seni seisnenud peamiselt kirjaliku tagasiside andmises valitsuse ettepandud meetmetele. Lisaks sellele on ametühingute üldine suutlikkus sotsiaaldialoogis osaleda nende killustatuse tõttu piiratud.

                  (10)

                  Hoolimata olukorra hiljutisest paranemisest, on vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus oleva elanikkonna osakaal endiselt suur ning erineb palju maakondade lõikes. Eriti on sellest mõjutatud vanemaealised, väheste oskustega ja puuetega inimesed. Sotsiaalkaitsesüsteemis on vajakajäämisi tulemuslikkuse ja võrdsuse vallas ning sotsiaalhüvitistest vaesuse vähendamiseks ei piisa. Institutsioonidevahelise koordineerimise puudumise ja vaesemate omavalitsusüksuste väiksema fiskaalvõimekuse tõttu pakutakse sotsiaalhüvitisi ebaühtlaselt.

                  (11)

                  Horvaatia püsib allpool liidu keskmist haridusse tehtavate investeeringute, alushariduse ja lapsehoiu, põhioskuste, kolmanda taseme hariduse omandamise ning selle poolest, kuivõrd vastavad kutseharidus ja -koolitus tööturu vajadustele. Horvaatia on käivitanud haridus-, teadus- ja tehnoloogiastrateegia raames mitu reformi. Õppekavade reformil on tõenäoliselt positiivne mõju Horvaatia hariduse kvaliteedile, kui see rakendatakse täies ulatuses ja kooskõlas strateegia raames kavandatud muude meetmetega. Kutsehariduse ja -õppe programmide vastavus tööturu vajadustele tundub olevat piiratud. Sellele osutab asjaolu, et üle poole registreeritud töötutest on kutsehariduse omandanud või kutseõppe läbinud inimesed. Vajalike oskuste paremaks kindlakstegemiseks peavad avaliku sektori asutused ja tööandjad omavahel kooskõlastatumalt suhtlema. Täiskasvanuõppe süsteemi, mille eesmärk on aidata kaasata inimesi tööturule, iseloomustavad suur pakkujate arv ja pakkumiste ebaühtlane jaotus riigi piires ning õppekavad, mida ei ole nõuetekohaselt hinnatud. Osalus täiskasvanuõppes ja aktiivse tööturupoliitika meetmete osana pakutavates haridusprogrammides on äärmiselt väike.

                  (12)

                  Horvaatia avaliku halduse territoriaalne killustatus ja pädevuste lai jagunemine eri valitsustasanditele pärsivad avalike teenuste osutamise tõhusust ja mõjutavad avaliku sektori kulutusi. Paljudel väikestel kohalikel üksustel puudub detsentraliseeritud ülesannete täitmiseks piisav finants- ja haldussuutlikkus. Avaliku halduse tõhususe näitajad jäävad allapoole liidu keskmist ning see takistab avaliku poliitika kavandamist ja rakendamist, samuti Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tulemuslikumat kasutamist. Keskvalitsuse kohalike üksuste arvu kavandatud vähendamine ja riigiametite süsteemi ühtlustamine on veelgi edasi lükatud. Avaliku halduse ja selle talituste palgakujundusraamistiku ebaühtlus tõkestab võrdset kohtlemist ja valitsuse kontrolli avaliku sektori palgakulude üle. Raamistiku ühtlustamiseks kavandatud õigusaktide vastuvõtmine on lükatud edasi 2018. aasta keskpaika. Ametiasutused on teinud esimesi samme haiglate teatavate ülesannete integreerimiseks, et parandada tervishoiuteenuste osutamise tõhusust ja nende kättesaadavust. Paraku kuhjuvad tervishoiusüsteemi ebatõhusa rahastamismudeli tõttu võlad, mis on eriti suured statsionaarse ravi puhul.

                  (13)

                  Majanduses mängivad endiselt suurt rolli riigile kuuluvad ettevõtted. Nende juhtimise parandamiseks võetud meetmed ei avalda veel olulist mõju ning seetõttu tegutsevad need ettevõtted vähese tootlikkuse ja kasumlikkusega. Vastu on võetud riigivara haldamist ja käsutamist reguleerivad uued õigusaktid.

                  (14)

                  Novembris 2017 jõudis lõpule Horvaatia Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga varade kvaliteedi sõltumatu läbivaatamine. Arvestades panga tähtsust liidu rahastamisvahendite ja Euroopa investeerimiskava rakendamisel ning otsese laenuandmise suurenevat osatähtsust selle tegevuses, tuleks läbivaatamise tulemusi kasutada panga järelevalve- ja õigusraamistiku ning juhtimise tugevdamiseks.

                  (15)

                  Ettevõtluskeskkonda halvendavad endiselt halduskoormus ja maksutaolised lõivud. Halduskoormust on pidevalt vähendatud, ent vaid mõõdukas tempos. Maksutaolisi lõive on kärbitud ainult vähesel määral ja läbipaistvus on kehv, sest registrit ei ole korrapäraselt ajakohastatud ja kavandatud kärbete mõju ei ole hinnatud.

                  (16)

                  Selleks et saavutada 2015.–2020. aasta korruptsioonivastase strateegia eesmärgid, tuleb 2017.–2018. aasta korruptsioonivastane tegevuskava täielikult rakendada. Endiselt on tarvis parandada mitmesuguseid olulisi elemente, eelkõige varade ja huvide konflikti avalikustamist, suurendada teadlikkust rikkumisest teatamise kanalitest ning kontrollida tõhusalt riigihangetega seotud riske, kuna riigihanked on riigile kuuluvates ettevõtetes toimuva ettevõttesisese lepingute sõlmimise tava tõttu korruptsioonile endiselt vastuvõtlikud.

                  (17)

                  Konkurentsi pärsivad piiravad eeskirjad kaupade ja teenuste turul, eelkõige üleliia reguleeritud kutsealade suur arv. Eeskirjade lõdvendamine on huvirühmade tugeva vastuseisu tõttu edenenud aeglaselt.

                  (18)

                  Kohtusüsteemi ja ka ettevõtluskeskkonna kvaliteeti ja tõhusust koormavad pikalevenivad kohtumenetlused ja pooleliolevate kohtuasjade suur arv. Pooleliolevate kohtuasjade arvu tajutud vähenemine on peamiselt tulenenud uute kohtuasjade väiksemast arvust, mitte pooleliolevate kohtuasjade kiiremast lahendamisest. Hoolimata olukorra paranemisest, kasutatakse vaidluste lahendamisel ja maksejõuetusmenetlustes endiselt liiga vähe elektroonilist sidet.

                  (19)

                  Horvaatia teadus- ja innovatsioonisüsteemi reformimiseks tehakse aruka spetsialiseerumise strateegia raames teatavaid sihipäraseid jõupingutusi. Poliitiline vastutus teadus- ja uuendustegevuse toetamise eest ei paista olevat koordineeritud ning see nõrgendab valdkonna strateegia rakendamist. Suurte ülikoolide juhtimisstruktuur on väga killustunud ja haldusnormid paindumatud. Teadusasutuste ja ettevõtlussektori koostöö jätab soovida. Teadus- ja innovatsioonipoliitika mõju ei jälgita ega hinnata korrapäraselt ning see ei võimalda nõuetekohaselt prioriteete seada. Kolmanda taseme haridussüsteemile tuleksid kasuks kvaliteedi parandamise ja tööturu vajadustele vastavuse suurendamise stiimulid.

                  (20)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Horvaatia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta lähenemisprogrammi ja 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Horvaatiale esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Horvaatia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (21)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta lähenemisprogrammiga tutvunud ja on arvamusel, (5) et Horvaatia täidab stabiilsuse ja kasvu pakti.

                  (22)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. riikliku reformikavaga ja 2018. lähenemisprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4,

            SOOVITAB Horvaatial võtta 2018. ja 2019. aastal järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Tugevdada eelarveraamistikku, suurendades muu hulgas eelarvepoliitika komisjoni sõltumatust ja volitusi. Kehtestada korduv omandimaks.

                  2.

                  Vähendada ennetähtaegselt pensionile jäämist, kiirendada seadusjärgse pensioniea tõstmist ja viia erikategooriaid käsitlevad pensionisätted vastavusse üldise pensionisüsteemi normidega. Minna edasi haridus- ja koolitussüsteemi reformiga, et parandada süsteemi kvaliteeti ja selle vastavust tööturu vajadustele nii noorte kui ka täiskasvanute jaoks. Konsolideerida sotsiaalhüvitisi ja suurendada nende vaesust vähendavat mõju.

                  3.

                  Vähendada avaliku halduse territoriaalset killustatust, ühtlustada pädevuste funktsionaalset jaotust ja suurendada avaliku poliitika kavandamise ja rakendamise suutlikkust. Võtta sotsiaalpartneritega konsulteerides kasutusele ühtlustatud palgakujundusraamistik avaliku halduse ja selle talituste töötajate jaoks.

                  4.

                  Parandada riigile kuuluvate ettevõtete üldjuhtimist ning soodustada riigile kuuluvate ettevõtete ja tootmisega mitteseotud varade müüki. Vähendada tunduvalt ettevõtjate koormust, mis tuleneb maksutaolistest lõivudest ning piiravatest haldus- ja õiguslikest nõuetest. Soodustada konkurentsi äriteenuste sektoris ja reguleeritud kutsealadel. Lühendada kohtumenetluste kestust ja soodustada elektroonilise side kasutamist kohtutes.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 41.

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Soome 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/112

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Soome 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2018/C 320/25)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Soomet ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 22. märtsil 2018. Nõukogu võttis 14. mail 2018 vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta (3) („euroala soovitus“).

                  (2)

                  Kuna Soome rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Soome tagama euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise, nagu on kajastatud allpool esitatud soovitustes, eelkõige soovituses 3.

                  (3)

                  2018. aasta aruanne Soome kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Soome edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (4) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Soome edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

                  (4)

                  Soome esitas13. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 2018. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (5)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (6)

                  Soome suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Valitsus kavatseb 2018. aasta stabiilsusprogrammis saavutada 2018. aastal nominaalse eelarvepositsiooni, mis on – 0,6 % SKPst, nagu eelmisel aastal. Valitsus prognoosib, et 2019. aastal ja edaspidi positsioon paraneb ning saavutab 2020. ja 2021. aastal väikse ülejäägi. 2017. aastal ületati keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst. Siiski peaks ümberarvutatud struktuurne eelarvepuudujääk (6) prognooside kohaselt olema 2018.–2019. aastal veidi suurem, 0,6 % SKPst, ja järgnevatel aastatel vähenema. Valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutas 2015. aastal kõrgeima taseme 63,6 % juures ja langes 2017. aastal 61,4 %-le. 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt jätkub võla suhte vähenemine ja 2021. aastal on see 56,7 % SKPst. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium näib üldjoontes usutav. Peamised eelarveprognoosi paikapidavuse küsitavused seonduvad kavandatud sotsiaal- ja tervishoiuteenuste reformi võimalike oodatust suuremate algkuludega.

                  (7)

                  2018. aasta stabiilsusprogrammis tuletatakse meelde, et pagulaste erakorralise sissevooluga seotud kulud suurenesid ning sellel oli 2015. ja 2016. aastal märkimisväärne mõju eelarvele. 2017. aasta stabiilsusprogrammis prognoositi 2017. aastal kulude vähenemist 0,15 % SKPst. Seda arvu 2018. aasta stabiilsusprogrammis ei kinnitatud ja seetõttu komisjon seda arvesse ei võtnud. Lisaks võimaldati Soomele nõutavast keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskavast 2017. aastaks ajutist kõrvalekaldumist mahus 0,5 % SKPst, et võtta arvesse riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust positiivselt mõjutavaid suuri struktuurireforme, eelkõige 2017. aasta pensionireformi ja konkurentsivõime pakti. Soomele võimaldati 2017. aastaks ka ajutist kõrvalekaldumist mahus 0,1 % SKPst, et võtta arvesse riiklikke investeeringukulusid liidu poolt kaasrahastatavatesse projektidesse. Viimatinimetatud kõrvalekalde võimaldamise üks kriteeriume on, et avaliku sektori koguinvesteeringud ei vähene. 2017. aasta arvandmetest nähtus, et võrreldes eelmise aastaga vähenesid 2017. aastal avaliku sektori investeeringud, kuid liidu vahenditega seotud investeeringud jäid hinnanguliselt samale tasemele. Seega leitakse, et 2017. aastal liidu kaasrahastatud projektidesse tehtud riiklike investeeringukulude suhtes ei vasta Soome enam 0,1 % ulatuses SKPst ajutise kõrvalekaldumise võimaldamise nõuetele. Ülejäänud ajutised kõrvalekalded keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise kohandamiskavast kantakse üle ja ning võivad kesta kokku kolm aastat. Seega on erakorraliste sündmuste ja struktuurireformi klauslitest tulenev ajutine kõrvalekaldumine kokku 2018. aastal 0,67 % SKPst ja 2019. aastal 0,5 % SKPst.

                  (8)

                  Nõukogu soovitas Soomel tagada, et 2018. aastal piirduks keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvalekalle ulatusega, mis on lubatud seoses erakorraliste sündmuste mõjuga eelarvele (võimaldatud 2016. aastal), samuti struktuurireformide ja investeeringute elluviimisega (võimaldatud 2017. aastal). Selleks ei tohi valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2018. aastal ületada 1,9 %, mis vastab struktuurse eelarvepositsiooni lubatud halvenemisele 0,1 % SKPst. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt on 2018. aastal oht kalduda soovitatud eelarvekohandusest mõnevõrra kõrvale. Siiski prognoositakse praegu, et tänu 2017. aasta oodatust parematele tulemustele jäädakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgile lähemalegi kui erakorraliste sündmuste ja struktuurireformi klauslitega võimaldatud kõrvalekalde puhul. Kui see kinnitust leiab, võetakse seda arvesse 2018. aasta järelhindamises.

                  (9)

                  Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks Soome 2019. aastal tagama, et 2019. aastal piirdub keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvalekalle ulatusega, mis on lubatud seoses 2017. aastal struktuurireformide elluviimiseks ajutise kõrvalekaldena võimaldatud mõjuga eelarvele. Selleks ei tohi valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ületada 2,9 %, mis vastab struktuurse eelarvepositsiooni lubatud halvenemisele 0,2 % SKPst. Kui poliitikat ei muudeta, peaks Soome 2019. aastal nõude täitma. Samuti peaks Soome eeldatavasti nii 2018. kui ka 2019. aastal saavutama võla vähendamise sihttaseme. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Soome peab olema valmis võtma vajalikke meetmeid nõuete täitmise tagamiseks 2018. aastal, ja prognoosib, et 2019. aastal täidab Soome stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.

                  (10)

                  Rahvastiku vananemise ja tööjõu vähenemise tõttu kasvavad kulutused pensionidele, tervishoiule ja pikaajalisele hooldusele eeldatavasti 2016. aasta 22 %-lt SKPst 2030. aastaks 24 %-le SKPst. Praegu parlamendis arutamisel oleva haldusreformi ning sotsiaal- ja tervishoiuteenuste reformi eesmärk on vähendada selles valdkonnas kulude kasvu. Muude eesmärkide seas soovitakse tagada tervishoiuteenuste võrdne kättesaadavus ja vähendada patsientide ooteaegu, eriti ebasoodsamates või kaugetes piirkondades. Inimeste endi hinnangul täitmata ravivajaduse määr ületab liidu keskmist. Eelkõige on vajalike meditsiiniteenuste saamine raskendatud mittetöötavatel inimestel. Vastutus Soome sotsiaal- ja tervishoiuteenuste eest läheb alates 2020. aastast uuele piirkondlike haldusasutuste tasandile, st maakonnatasandi asutustele. Reformiga koondatakse ressursse, et neid maakonnatasandil tulemuslikumalt kasutada. Tootlikkust peaks suurendama ka digi- ja e-teenuste ulatuslikum kasutamine. Lisaks tehtaks sotsiaal- ja esmatasandi tervishoiuteenused kättesaadavaks nii riiklikes kui ka erasektori sotsiaal- ja tervisekeskustes. Seeläbi suureneks patsientide valikuvabadus ja samas säästaks teenuseosutajate vaheline konkurents eeldatavasti kulusid. Selliste suurte eesmärkide saavutamine oleneb ka reformi rakendamise etapis tehtavatest valikutest.

                  (11)

                  2017. aastal töötas 20–64aastasest tööealisest elanikkonnast kokku 74 %, mis tähendab, et Soomes oli tööhõive määr võrreldes teiste Skandinaaviamaadega suhteliselt madal. Tööturul osalemine oli samuti madalam, eriti naiste, madala kvalifikatsiooniga meeste ja rändetaustaga inimeste puhul. 2017. aastal oli kogu tööjõu struktuurse tööpuuduse määr 7,5 %, mida on palju. Hiljuti Soome ametiasutuste võetud meetmetest hoolimata takistavad tööhõive kasvu probleemid nii tööpakkumise vastuvõtmiseks uute stiimulite kui ka aktiivsema tööturupoliitika kehtestamisel.

                  (12)

                  Endiselt takistavad tööjõu veelgi ulatuslikumat kasutamist mitteaktiivsus- ja töötuslõksud. Märkimisväärne mitteaktiivsuslõks tekib sotsiaalkindlustussüsteemi ja selle kaudu võimaldatavate mitmesuguste toetuste koosmõjus. Sotsiaalabil ja eluasemetoetustel on selle lõksu kujunemisel väga oluline roll. Sissetuleku suurenemisel kaob kiiresti nende ja muude toetuste saamise võimalus, millega kaasneb risk, et tööleasumine ei pruugi rahaliselt piisavalt tasuv olla. Leitakse, et toetuste saamise eeskirjade keerukuse ja kaasnevate haldustavade tulemusel on tekkinud märkimisväärsed töötuslõksud ehk bürokraatlikud lõksud. Ebakindlus toetuste taseme ja ennistamiseks kuluva aja suhtes vähendab huvi lühiajalise või osalise tööajaga töötamise vastu. Samuti tuleb arvestada, et kuigi viimasel ajal on elamuehitus hoogustunud, võib töötajate liikuvust takistada ka taskukohaste eluasemete puudus kasvukeskustes. Tõenäoliselt saab sotsiaalkindlustussüsteemi läbivaatamiseks ainest käimasolevast Soome kodanikupalga eksperimendist, mille esimesi tulemusi oodatakse 2019. aastal. Kaalutud on vanemapuhkuse süsteemi reformi, et suurendada sünnitamiseas naiste tööhõive määra ja edendada soolist võrdõiguslikkust. Praegu valmistatakse ette reaalajas sissetulekuregistrit, mis võiks anda võimaluse parandada avalike teenuste tõhusust ja toetuste taseme määramise tulemuslikkust.

                  (13)

                  Palgakujunduse tavad on muutumas ning järjest levinumad on sektori- ja kohaliku tasandi palgaläbirääkimised. Kuna äriühingud peavad tihti rinda pistma väga erinevate piirangutega, peaks see võimaldama eri äriühingutele suuremaid palgaerinevusi, tagades tootlikkuse kasvu järgiva reaalpalkade tõusu ja samas toetades suuremat tööhõivet. 2017. aasta lõpus ja 2018. aasta alguses sõlmitud viimaste palgakokkulepete raames on organiseerunud tööandjatel paremad võimalused kohaliku tasandi läbirääkimisteks. Tööandjatel, kes ei ole organiseerunud, on endiselt mõningaid takistusi. Täheldatud on esimesi positiivseid muutusi, sest hiljutiste palgaläbirääkimiste praegune seis lubab oletada, et see lõpeb kulupõhise konkurentsivõime suhtes laias laastus neutraalselt. Praktikas tundub, et palgakokkulepete ametliku kooskõlastamise puudumisest hoolimata on Soomes kujunemas oma mudel, milles seostatakse suletud sektori palgatõusud avatud sektoris kokku lepitud tõusudega.

                  (14)

                  Nüüd kui aktiivsus ja tööhõive on järk-järgult kriisieelsele tasemele jõudmas, kujuneb töötute ja mitteaktiivsete väiksemast tööalasest konkurentsivõimest tõenäoliselt tõsine probleem, mis võib tööturu taastumist pidurdada, kahjustades seega Soome heaoluühiskonna pikaajalist jätkusuutlikkust. Seda silmas pidades tuleb töötutele ja mitteaktiivsetele pakkuda sobivaid integreeritud aktiveerimis- ja rehabiliteerimisteenuseid. Samas on avalikele tööturuasutustele ja eriti nõustamise otstarbel eraldatud ressursid alla liidu keskmise. Töötutele, sh eriti neile, kellel on halvemad tööhõivevõimalused, pakutavad teenused on hajutatud mitme eraldiseisva pakkuja vahel. Integreerimine või parem kooskõlastamine aitaks saavutada lünkadeta teenuseahela (ühtne kontaktpunkt töötute/mitteaktiivsete jaoks). On vaja jätkata jõupingutusi, et tagada mitteaktiivsete, eelkõige 25–49aastaste vanuserühma kuuluvate isikute ja rändetaustaga isikute taas tööturule sisenemine. Sisserännanud võiksid osaliselt tasa teha tööealise rahvastiku arvu vähenemise, kuid selleks peavad nad olema hästi integreerunud tööturule ja Soome ühiskonda. Lisaks on suurenemas tööjõupuudus, mis tõenäoliselt peegeldab majanduses toimuvaid struktuurseid muutusi, nt elanikkonna vananemist. See osutab vajadusele jätkuvalt investeerida täiskasvanuharidusse ja kutseõppesse, et võimaldada ametialast liikuvust ja vähendada oskuste nõudlusele mittevastavust.

                  (15)

                  Valitsus on rakendanud ettevõtluse ja idufirmade edendamise meetmeid ning parandanud laenude ja ekspordigarantiide kättesaadavust väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele. Samuti võivad nüüd töötud ettevõtlusega alustades saada esimestel kuudel edasi töötushüvitist. See skeem osutub tõenäoliselt edukaks, kui lisandub ka koolitus ja juhendamine, skeemi lühiaegsus seevastu võib selle mõju piirata. Samuti on endiselt nõrku kohti ettevõtjate ja füüsilisest isikust ettevõtjate sotsiaalkaitse tagamisel ning füüsilisest isikust ettevõtjate vaesuse risk on Soomes võrreldes palgatöötajatega kõrge.

                  (16)

                  Kodumajapidamiste võlakoormus on endiselt rekordiliselt kõrgel tasemel (2016. aastal 67 % SKPst). Võlgu on peamiselt võetud ujuva intressiga, millega kaasnevad keskpikas perspektiivis intressimäärade tõusuga seotud riskid. Tarbijakrediit kasvab kiiresti ja järjest suurem osa sellistest laenudest on saadud välispankadelt, muudelt finantsasutustelt kui krediidiasutused, väikelaenu pakkujatelt ja vastastikuse laenuandmisega. Soome Finantsjärelevalveasutus on võtnud mitu meedet, et pidurdada kodumajapidamiste võlakoormuse suurenemist. Siiski ei eeldata lähitulevikus aktiivset finantsvõimenduse vähendamist, eriti seetõttu, et intressimäärad on endiselt madalad ja tarbijate kindlustunne suur. Põhjaliku krediidiregistri (mis koguks võlgnike kohta nii positiivset kui ka negatiivset teavet) puudumine võib takistada pankadel kodumajapidamiste koguvõlakoormusest selge ülevaate saamist.

                  (17)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Soome majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta stabiilsusprogrammi, 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Soomele esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Soome eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (18)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (7) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

            SOOVITAB Soomel võtta 2018. ja 2019. aastal järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Saavutada 2019. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärk, võttes arvesse struktuurireformide rakendamiseks ajutise kõrvalekaldumisega lubatud paindlikkust. Tagada haldusreformi vastuvõtmine ja rakendamine, et parandada sotsiaal- ja tervishoiuteenuste kulutõhusust ning võrdset kättesaadavust.

                  2.

                  Parandada tööpakkumise vastuvõtmise stiimuleid ning tagada töötutele ja mitteaktiivsetele piisavad ja hästi integreeritud teenused.

                  3.

                  Tugevdada kodumajapidamiste võlakoormuse jälgimist, sh krediidiregistrisüsteemi loomisega.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

         (3)  ELT C 179, 25.5.2018, lk 1.

         (4)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (6)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, milles ei ole arvesse võetud ühekordseid ja ajutisi meetmeid ning mille komisjon on ümber arvutanud ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt.

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2018, milles käsitletakse Küprose 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Küprose 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               10.9.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 320/55

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2018,
      milles käsitletakse Küprose 2018. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Küprose 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2018/C 320/12)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 22. novembril 2017 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2018) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. Euroopa Ülemkogu kiitis 22. märtsil 2018 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. Samuti võttis komisjon 22. novembril 2017 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Küprost ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 22. märtsil 2018. Nõukogu võttis 14. mail 2018 vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta (3) („euroala soovitus“).

                  (2)

                  Kuna Küprose rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Küpros tagama euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise, nagu on kajastatud allpool esitatud soovitustes 1, 3 ja 5.

                  (3)

                  2018. aasta aruanne Küprose kohta avaldati 7. märtsil 2018. Selles hinnati Küprose edusamme nõukogu poolt 11. juulil 2017 vastu võetud riigipõhiste soovituste (4) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Küprose edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 7. märtsil 2018. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Küprosel esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige on tähtis, et riik tegeleks era- ja avaliku sektori võlakoormuse ning välisvõla näol esineva suuremahulise tasakaalustamatusega ja viivislaenude suure osakaaluga.

                  (4)

                  Küpros esitas 19. aprillil 2018 oma 2018. aasta riikliku reformikava ja 30. aprillil 2018 oma 2018. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (5)

                  Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

                  (6)

                  Küprose suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Valitsuse 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks nominaalne eelarvepositsioon olema ülejäägis umbes 1,7 %ga SKPst 2018. aastal ja veidi alla 2 %ga SKPst kogu programmiperioodi vältel. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk – struktuurselt tasakaalustatud eelarvepositsioon – on kavas saavutada 2018.–2021. aastal. Valitsemissektori võla suhe SKPsse langes 2017. aastal 97,5 %-le SKPst; 2018. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse suurenema 2018. aastal 105,6 %ni ja seejärel langema, jõudes 2021. aastaks 88 %le SKPst. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Stabiilsusprogrammis esitatud makromajanduslike eeldustega seonduvad langusriskid, mis on peamiselt seotud viivislaenude suure osakaaluga finantssektoris.

                  (7)

                  11. juulil 2017 soovitas nõukogu Küprosel 2018. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kinni pidada. See on kooskõlas valitsemissektori esmaste netokulude (6) maksimaalse nominaalse kasvumääraga 1,9 % 2018. aastal, mis vastab struktuurse eelarvepositsiooni lubatud halvenemisele 0,4 % SKPst. Komisjoni 2018. aasta kevadprognoosi põhjal peaks struktuurne eelarvepositsioon olema 2018. aastal ülejäägis 0,8 % SKPst ja 2019. aastal 0,5 % SKPst ning seega ületama keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Prognoosi kohaselt järgib Küpros 2018. aastal üleminekuaja võlareeglit ja 2019. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu prognooside põhjal seisukohal, et Küpros täidab 2018. ja 2019. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded. Samal ajal tuleks lühikeses ja keskpikas perspektiivis hoolikalt jälgida kulude kasvu, võttes ennekõike arvesse võimalikke tulevasi ohte tulude stabiilsusele.

                  (8)

                  Hoolimata hiljutistest jõupingutustest e-valitsuse teenuste, õigusloome kvaliteedi ja töötajate liikuvuse parandamiseks, on avaliku halduse vähene tõhusus jätkuvalt probleemiks, mis mõjutab ettevõtluskeskkonda. Selle lahendamiseks kavandatud peamised seadusandlikud ettepanekud on endiselt tegemata. Nende seas on õigusaktide eelnõud avaliku halduse ja kohalike omavalitsuste reformimiseks. Riigile kuuluvate üksuste juhtimisraamistiku puudused võivad lihtsustada avaliku sektori tingimuslike kohustuste kuhjumist ning pärssida suutlikkust investeerida kommunaalteenustesse, nagu telekommunikatsioonid ja energeetika. Avaliku sektori palkade piiramisel on olnud märkimisväärne roll Küprose eelarve konsolideerimises. Samal ajal kaotab avaliku sektori palkade kasvu piirav kollektiivleping 2018. aastal kehtivuse ning püsivamat lahendust ei ole seni leitud.

                  (9)

                  2017. aasta detsembris võeti vastu riiklik korruptsioonivastane strateegia ja tegevuskava. Olemasolev korruptsioonivastane organ on jätkuvalt alarahastatud, kuid valitsus kavandab uue sõltumatu ameti loomist. Parlamendis on praegu analüüsimisel mitmesugused seadusandlikud algatused, näiteks rikkumistest teatajate kaitse, lobitöö ja varade deklareerimise kohta, mis vastuvõtmise korral aitavad samuti tugevdada riiklikku korruptsioonivastast raamistikku.

                  (10)

                  Nagu märgiti 2018. aasta euroala käsitlevas soovituses, on ettevõtjatevaheliste konkurentsimoonutuste tõkestamiseks, maksumaksjate õiglaseks kohtlemiseks ja riigi rahanduse kaitsmiseks oluline võidelda agressiivse maksuplaneerimise strateegiate vastu. Maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate liikmesriikidevahelise ülekanduva mõju tõttu tuleb liidu õigusaktide täiendamiseks kooskõlastada liikmesriikide poliitikameetmeid. Dividendi- ja intressimaksete suur osakaal SKPs viitab sellele, et Küprose maksueeskirju kasutavad ära agressiivset maksuplaneerimist viljelevad ettevõtted. Kuna Küprosel asuvate ettevõtete poolt kolmandate riikide residentidele (s.t liidu residentidelt kolmandate riikide residentidele) makstavatelt dividendidelt, intressidelt ja paljudel juhtudel ka litsentsitasudelt makse kinni ei peeta, võib see viia olukorrani, et sellised maksed jäävad üldse maksustamata, kui neid ei maksustata ka vastuvõtvas jurisdiktsioonis. Selliste maksude puudumine koos äriühingu tulumaksu residentsuse normidega võib hõlbustada agressiivset maksuplaneerimist. Tingliku intressi mahaarvamise süsteemid aitavad küll vähendada võlakohustuste ja omakapitali vahelist kallutatust, kuid neid saab toimivate kuritarvituste vastaste normide puudumisel kasutada ka maksudest kõrvalehoidumiseks. Komisjon võtab arvesse hiljuti välja kuulutatud või võetud positiivseid meetmeid (näiteks kavatsus vaadata läbi äriühingu tulumaksu residentsuse sätted ja kavandatavad muudatused siirdehindu käsitlevates sätetes). Hiljutistele arvamuste vahetusele tuginedes jätkab komisjon konstruktiivset dialoogi võitluseks maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate vastu.

                  (11)

                  Kohtusüsteemi puudujäägid piiravad jätkuvalt lepingute jõustamist ning kiireid kohtulahendeid tsiviil- ja kaubandusasjades. Tülikad tsiviilmenetlused ja kohtuotsuste ebapiisav jõustamine vähendavad pankade motivatsiooni kasutada viivislaenude mahu vähendamiseks maksejõuetus- ja sundtäitmisraamistikke. Kohtusüsteemi peamiste probleemide, näiteks kohtute digiteerimise madala taseme ja kohtunike elukestva õppe puudumise lahendamiseks on algatatud mitu reformi.

                  (12)

                  Uute maksejõuetus- ja sundtäitmisraamistike kasutamine on piiratud, mis mõjub kahjulikult viivislaenude vähendamise nimel tehtavatele jõupingutustele. Nende raamistike rakendamise ja toimivuse läbivaatamiseks loodi sidusrühmadest koosnev töörühm. Omandiõigust tõendavate dokumentide väljaandmisel esineva mahajäämuse vähendamiseks on võetud mõningaid haldusmeetmeid. Mahajäämused on aga suured ning kinnisvaratehingute süsteemi (s.t omandiõigust tõendavate dokumentide väljastamine ja õiguste üleandmine) puuduste kõrvaldamiseks puudub seni struktuurne lahendus.

                  (13)

                  Viivislaenude suur osakaal on pangandussektori peamine nõrkus ja see mõjutab ka laenupakkumist. Pankadel on jätkuvalt raskusi võlgade sissenõudmisega võlakohustuse täitmata jätnud laenuvõtjatelt ja nõrga tagasimaksedistsipliiniga. Tänu võlgade restruktureerimisele mahakandmiste ja kapitali vastu vahetamise kaudu vähenes 2017. aastal viivislaenude hulk, ehkki eri pankades eri määral. Pankade vähendamiskavade jätkusuutlikkuse osas valitseb jätkuvalt ebakindlus, kuna korduvate makseviivituste ja laenude ümberstruktureerimise osakaal on suur ning pankade otsene riskipositsioon kinnisvaraturuga seoses kasvab. Need tegurid osutavad vajadusele võtta kiiresti kasutusele ulatuslikum strateegia, et kiirendada pankade bilansside korrastamist, võttes arvesse sotsiaalseid tagajärgi haavatavatele rühmadele ja hoolikalt kavandatud stiimuleid tagasimaksedistsipliini tugevdamiseks. Selle strateegia raames näib olevat vajalik teha seadusandlikke muudatusi, mis võimaldaksid võlanõuete tulemuslikku sissenõudmist ja lihtsustaksid laenude müüki ning käsitleksid ühtlasi laenuvõtjate kaitset ja elektrooniliste oksjonite kasutuselevõttu. Lisaks sellele on kindlustus- ja pensionifondide järelevalve juhtimine ja haldussuutlikkus jätkuvalt nõrgad. Valitsusel on kavas esitada 2018. aasta jooksul sellekohased seadusandlikud ettepanekud.

                  (14)

                  Majanduskasvu tegevuskava elluviimine on aidanud saavutada teatavat edu strateegiliste investeeringute, ettevõtluse ja parema õigusloome valdkonnas. Mitu tähtsat reformi on aga takerdunud, eelkõige see, mis käsitleb lubade andmist investeerimisprojektidele. Juurdepääs rahastamisele on paranenud tänu tagatisnõuete teatavale täiustamisele, kuid eriti VKEde jaoks on see endiselt keskne probleem. Finantsabi meetmed on peamiselt toetuspõhised. Alternatiivsed rahastamisallikad, nagu riskikapital, omakapitali kaudu rahastamine ja ühisrahastamine, on Küprose ettevõtjate jaoks jätkuvalt marginaalse tähtsusega. Erastamine, mille eesmärk on meelitada ligi tootlikkust suurendavaid välisinvesteeringuid, on paljudel juhtudel takerdunud ja vaid üksikud erastamisprojektid (nt Larnaca sadam) edenevad järk-järgult.

                  (15)

                  Tööhõive on suurenemas ja töötuse tase kiires languses, ehkki noorte ja pikaajaliste töötute seas on see jätkuvalt kõrge. Avalike tööturuasutuste haldussuutlikkuse suurendamine jätkub. Probleeme on aga jätkuvalt tööandjatele suunatud teenuste, klientide liigitamise ning individuaalse juhendamise ja abiga, sealhulgas garanteeritud miinimumsissetuleku saajatele. Mittetöötavate ja mitteõppivate noorte (15–24aastaste) osakaal on ikka veel üks suurimaid liidus. Noortele suunatud teavitusmeetmed ning õigeaegne ja vajadustele kohandatud abi on piiratud, mida kinnitab ka nende vähene arv asjaomastes aktiveerimiskavades.

                  (16)

                  Haridusvaldkonna ajakohastamine edeneb, kuid suured probleemid on veel lahendamata. Hiljutiste edusammude seas on koolide õppekavade põhjalik läbivaatamine ja õpetajate uue ametissenimetamise süsteemi kasutuselevõtt. Küprose kulutused haridusele on üle liidu keskmise, mis näitab suurt pühendumist haridusele, koolitusele ja elukestvale õppele. Haridusalased saavutused on aga kesised ja haridussüsteemist varakult lahkumine, mis on küll tublisti alla liidu keskmise, on märgatavalt sagenenud. Kutsehariduses ja -koolituses osalemise määr on madal, õpetajate hindamissüsteemi reformimine ikka veel pooleli ning suur hulk kolmanda taseme haridusega inimesi töötab töökohtadel, kus ei ole tingimata vaja akadeemilist kraadi.

                  (17)

                  Küpros on teinud märgatavaid edusamme tervishoius, võttes vastu õigusakti uue riikliku tervishoiusüsteemi loomise kohta. Uue süsteemiga kavatsetakse parandada juurdepääsu, kehtestada üldine tervisekindlustus, vähendada omaosaluse kõrget taset ja suurendada hooldusteenuste tõhusust avalikus sektoris. Enne kui süsteem 2020. aastal täielikult toimima hakkab, on vaja lahendada suured rakenduslikud probleemid ja rahuldada investeerimisvajadused. Jätkuvalt tuleks tegeleda võimalike ülekulude vältimisega, tervishoiuteenuse, sh esmatasandi arstiabi osutajate ajakohastamise ja tõhustamisega, e-tervise teenuste kasutuselevõtuga ja riikliku ravimiorganisatsiooni loomisega. Pikaajalise hoolduse tase on kehv ja elanikkonna vananemist arvesse võttes püsib see probleem ka edaspidi.

                  (18)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2018) raames Küprose majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2018. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018. aasta stabiilsusprogrammi, 2018. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Küprosele esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Küprose eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka seda, mil määral need vastavad liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (19)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja on arvamusel, (7) et Küpros täidab eelduste kohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.

                  (20)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2018. riikliku reformikava ja 2018. stabiilsusprogrammiga tutvunud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5,

            SOOVITAB Küprosel võtta 2018.–2019. aastal järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Võtta vastu olulised seadusandlikud reformid, mille eesmärk on suurendada avaliku sektori tõhusust ja mis käsitlevad eeskätt avaliku halduse toimimist ning riigile kuuluvate üksuste ja kohalike omavalitsuste juhtimist.

                  2.

                  Kiirendada jõupingutusi kohtusüsteemi tõhususe parandamiseks, vaadates läbi tsiviilkohtumenetlused, parandades kohtute spetsialiseerumist ja kehtestades täielikult toimiva e-kohtu süsteemi. Võtta meetmeid, et rakendada täielikult maksejõuetuse ja sundtäitmise raamistikud ning tagada omandiõigust tõendavate dokumentide väljaandmise ja kinnisvaraga seotud õiguste üleandmise usaldusväärsete ja kiirete süsteemide olemasolu.

                  3.

                  Kiirendada viivislaenude osakaalu vähendamist, rakendades ulatusliku strateegia koos seadusandlike muudatustega, mis võimaldavad võlanõuete tulemuslikku sissenõudmist ja lihtsustavad laenude müüki. Integreerida ja tugevdada kindlustusandjate ja pensionifondide järelevalvet.

                  4.

                  Seada prioriteediks majanduskasvu tegevuskava põhielementide rakendamine, keskendudes eeskätt strateegiliste investeeringute kiiremale menetlemisele, ja võtta täiendavaid meetmeid, et parandada VKEde juurdepääsu rahastamisele. Parandada riigile kuuluvate ettevõtete toimimist, taaskäivitades muu hulgas erastamisprojektide elluviimise.

                  5.

                  Viia lõpule reformid, mille eesmärk on suurendada avalike tööturuasutuste suutlikkust ja tulemuslikkust, ning suurendada mittetöötavatele ja mitteõppivatele noortele suunatud teavitustööd ja aktiveerimistuge. Viia lõpule haridus- ja koolitussüsteemi reform, mis hõlmab õpetajate hindamist ning kutsehariduse ja -õppe suutlikkuse suurendamise meetmeid. Võtta meetmeid riikliku tervishoiusüsteemi täielikuks toimimiseks 2020. aastal, nagu kavandatud.

         Brüssel, 13. juuli 2018

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            H. LÖGER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 179, 25.5.2018, lk 1.

         (4)  ELT C 261, 9.8.2017, lk 1.

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

         (6)  Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis korvatakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.