title: Nõukogu soovitus, 30. oktoober 2020, mis käsitleb algatust „Töösild – noorte tööhõive tugevdamine“ ja millega asendatakse nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitus noortegarantii loomise kohta 2020/C 372/01

text:
               4.11.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 372/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      30. oktoober 2020,
      mis käsitleb algatust „Töösild – noorte tööhõive tugevdamine“ ja millega asendatakse nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitus noortegarantii loomise kohta
      (2020/C 372/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292 koostoimes artikliga 149,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  2017. aasta novembris kuulutasid Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon välja Euroopa sotsiaalõiguste samba, milles on esitatud 20 põhimõtet ja õigust, mille abil toetada hästitoimivaid ja õiglaseid tööturge ning sotsiaalhoolekandesüsteeme. Euroopa sotsiaalõiguste sambas on ette nähtud õigus õiglastele töötingimustele, selles on sätestatud nõue tagada naiste ja meeste võrdne kohtlemine ja võrdsed võimalused kõigis valdkondades ning õigus pääseda juurde sotsiaalkaitsele ja koolitusele. Lisaks märgitakse selles, et katseajad peaksid olema mõistliku kestusega, ning keelata tuleb ebatüüpiliste töölepingute kuritarvitamine. 4. põhimõtte („Tööhõive aktiivne toetamine“) kohaselt on noortel „õigus nelja kuu jooksul pärast töötuks jäämist või õpingute lõpetamist saada kvaliteetne täiendushariduse, õpipoisiõppe, praktika- või tööpakkumine“.

                  (2)

                  Nõukogu otsusega (EL) 2019/1181 (1) vastu võetud liikmesriikide tööhõivepoliitika suunistes ja eriti suunises 6 kutsutakse liikmesriike üles jätkuvalt tegelema noorte töötusega ning mittetöötavate ja mitteõppivate noorte (edaspidi „NEET-noored“) probleemiga, hoides ära haridussüsteemist varakult lahkumist ja parandades struktuurselt üleminekut hariduselust tööellu, sealhulgas rakendades täielikult noortegarantiid.

                  (3)

                  Nõukogu 20. detsembri 2012. aasta soovituses mitteformaalse ja informaalse õppimise valideerimise kohta (2) on sätestatud mitteformaalse ja informaalse õppimise valideerimise elemendid ja põhimõtted, mis võimaldavad isikutel valideerida mitteformaalse ja informaalse õppimise käigus omandatud teadmised, oskused ja pädevused ning omandada täielik või vajaduse korral osaline kvalifikatsioon.

                  (4)

                  Nõukogu 19. detsembri 2016. aasta soovituses „Oskuste täiendamise meetmed: uued võimalused täiskasvanutele“ (3) soovitatakse madala oskuste, teadmiste ja pädevuste tasemega täiskasvanutele pakkuda võimalust omandada vastavalt nende individuaalsetele vajadustele miinimumtasemel kirja- ja arvutusoskus ning digipädevus või omandada laialdasemad oskused, teadmised ja pädevused.

                  (5)

                  Nõukogu 22. mai 2018. aasta soovituses võtmepädevuste kohta elukestvas õppes (4) kutsutakse liikmesriike üles toetama põhiliste digioskuste arendamist ning laiendama ja parandama digipädevuste taset kõigis elanikkonnarühmades.

                  (6)

                  Nõukogu 10. märtsi 2014. aasta soovituses praktika kvaliteediraamistiku kohta (5) antakse suunised kvaliteetse praktika pakkumiseks ja see sisaldab eelkõige õppesisu, töötingimuste ning finantstingimuste ja värbamistavade läbipaistvusega seotud kvaliteedielemente.

                  (7)

                  Nõukogu 15. märtsi 2018. aasta soovituses kvaliteetse ja tõhusa õpipoisiõppe Euroopa raamistiku kohta (6) on määratletud 14 põhikriteeriumi, mida liikmesriigid ja sidusrühmad peaksid kasutama kvaliteetse ja tõhusa õpipoisiõppe väljatöötamiseks, et tagada nii õpipoiste tööalaste oskuste arendamine kui ka isiklik areng.

                  (8)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2019/1700 (7) luuakse ühine raamistik seitsme varem sõltumatu andmekogumi, sealhulgas ELi tööjõu-uuringu jaoks. Nimetatud ühine raamistik ehk Euroopa integreeritud sotsiaalstatistika annab kogu ELi kohta detailsemad võrdlusandmed, mis võimaldavad paremini mõista noorte teed haridussüsteemist tööellu, pakkudes täpsemat ülevaadet nende õpi- ja töökogemusest, aga ka nende isikliku taustaga seonduvast.

                  (9)

                  Euroopa Ülemkogu kutsub oma 15. detsembri 2016. aasta järeldustes üles noortegarantiid jätkama. Oma 15. juuni 2017. aasta järeldustes kinnitab nõukogu taas, et noorte töötuse ja mitteaktiivsusega võitlemine on endiselt poliitiline prioriteet, nimetab noortegarantiid ja noorte tööhõive algatust tugevateks struktuursete reformide ja poliitika uuendamise hooandjateks ning juhib tähelepanu, et NEET-noorteni jõudmine eeldab riiklike ametiasutuste tugevaid ja järjekindlaid jõupingutusi ning samuti valdkondadevahelist koostööd.

                  (10)

                  Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2018. aasta resolutsioonis „Noorte tööhõive algatuse elluviimise kohta liikmesriikides“ soovitatakse liikmesriikidel luua kõigi NEET-noorteni jõudmiseks sobivaid ja kohandatud teavitusmeetodeid ning kasutada integreeritud lähenemisviisi, et pakkuda individuaalsemat abi ja teenuseid, mis toetaksid mitmesuguste takistustega silmitsi seisvaid noori. Euroopa Parlament rõhutab vajadust parandada noortegarantii ja noorte tööhõive algatuse raames pakutava kvaliteeti ning kutsub üles edasisele arutelule toetuskõlbliku vanuserühma üle.

                  (11)

                  Euroopa roheline kokkulepe on liidu uus majanduskasvustrateegia. Selle eesmärk on muuta liit õiglaseks ja jõukaks nüüdisaegse, ressursitõhusa ja konkurentsivõimelise majandusega ühiskonnaks, kus 2050. aastaks ei ole enam kasvuhoonegaaside netoheidet ja kus majanduskasv on ressursikasutusest lahutatud.

                  (12)

                  Et aidata korvata COVID-19 pandeemia põhjustatud majanduslikku ja sotsiaalset kahju, käivitada Euroopa majanduse taastumine sellest kahjust ning kaitsta ja luua töökohti, on komisjon välja pakkunud liidu eelarve kogu potentsiaali ärakasutava ulatusliku Euroopa taastekava ja taasterahastu „Next Generation EU“. Nimetatud rahastu on hädavajalik, et toetada muude valdkondade hulgas ka lühiajalisi tööhõivemeetmeid, sealhulgas noorte tööhõive meetmeid, ning investeeringuid tööturu ning sotsiaal-, haridus- ja koolitussüsteemidega seotud pikemaajalistesse poliitikareformidesse.

                  (13)

                  Eelmise majanduslanguse ajal 2013. aastal oli 15–24aastaste noorte töötuse määr liidus 24,4 % (olles suurenenud võrreldes 2008. aasta tasemega, mis oli 16 %), ulatudes mõnes liikmesriigis üle 50 %, ning 15–24aastaseid NEET-noori oli 6,5 miljonit. Sellele reageerimiseks võttis nõukogu 2013. aasta aprillis vastu soovituse (8) luua noortegarantii. See on liidu tasandi ulatuslik kooskõlastatud reaktsioon noorte ees seisvatele probleemidele ning tugineb liikmesriikide hariduspoliitika ja aktiivse tööturupoliitika meetmetele.

                  (14)

                  COVID-19 pandeemia on paisanud liidu enneolematusse majanduslangusse, mis tõenäoliselt toob tagasi tähelepanuväärselt kõrge noorte töötuse ja NEET-noorte määra. Prognooside kohaselt kahaneb liidu majandus 2020. aastal märkimisväärselt, nii et oleme liidu ajaloo sügavaima majanduslanguse lävel. Enim kannatavad seeläbi noored, kes olid tööturul juba varem ebakindlas olukorras või kes seisid tööturule pääsemisel takistustega silmitsi juba enne pandeemia algust, lisaks on sellisel ajal tööturule sisenejatel raskem endale esimest töökohta leida. Seetõttu on praegust kriisi silmas pidades tarvis noortegarantiid tugevdada.

                  (15)

                  Noortel võib tööturul ette tulla mitmesuguseid raskusi ka seetõttu, et nende elus on üleminekuperiood, nende töökogemus on vähene või puudub sootuks ning muude takistuste tõttu, mis esinevad töömaailma sisenemisel. Nagu eelmised majanduslangused näitavad, kannatavad noored nende tõttu rohkem kui vanemad ja kogenumad töötajad.

                  (16)

                  Võrreldes noorte meestega muutuvad suurema tõenäosusega mitteaktiivseks noored naised, kellel on hoolduskohustused, nagu laste või ülalpeetavate täiskasvanute eest hoolitsemine või muud isiklikud või perekondlikud kohustused. Noorte naiste hulgas on hoolduskohustused mitteaktiivsuse põhjuseks viis korda sagedamini kui noorte meeste puhul. See võib viia tööhõives sooliste erinevuste suurenemiseni, millel on naiste jaoks elukestvad tagajärjed.

                  (17)

                  Noorte töötusel and mitteaktiivsusel ning nende piiratud juurdepääsul kaasavale ja kvaliteetsele haridusele, koolitusele ja sotsiaalteenustele võib olla armistav mõju, näiteks võib see tähendada tuleviku töötusriski suurenemist, tulevikus teenitava tulu vähenemist, inimkapitali raiskamist ning vaesuse põlvkondadevahelist ülekandumist. Need elemendid toovad kaasa isiklikke probleeme ning tekitavad otsest ja kaudset kahju kogu ühiskonnale. Pealegi suurendavad need piirkondadevahelist ebavõrdsust, näiteks ei pruugi noortel olla maapiirkondades või äärealadel võimalust püsivalt tööturule lõimuda ning nad otsivad seetõttu võimalusi mujalt.

                  (18)

                  Tootmise ja teenuste automatiseerimine ja digitaliseerimine ning muud arengusuunad kujundavad üha enam ümber ka tööelu. Noored on üleesindatud mittestandardsetel töökohtadel, näiteks platvormi- ja juhutöödel, kus pakutav sotsiaalkaitse ei pruugi olla piisav. Noored on üks neid rühmi, millel on risk kaotada töö automatiseerimise tõttu, kuna enamasti on lihttöökohtadel rohkem ülesandeid, mida saab automatiseerida. Samal ajal loob digitehnoloogia uusi töökohti ning suurendab paljudes majandussektorites nõudlust digipöördeks vajalike oskuste järele.

                  (19)

                  Tänased investeeringud Euroopa noorte inimkapitali aitavad muuta Euroopa sotsiaalsed turumajandused tulevikukindlaks, kergendades nii demograafiliste muutustega toimetulekut ja kasutades ühtlasi ära kõiki digiajastu võimalusi ja töökohtade lisandumist rohemajanduses. Sellised investeeringud käivad käsikäes tööturureformidega, mis võivad lahendada nii mõnegi noorte jaoks struktuurse probleemi ja anda neile parema stardikoha. Liit võidaks aktiivse, innovatiivse ja kvalifitseeritud tööjõu loodud hüvedest ning väldiks samas äärmiselt suuri majanduslikke ja sotsiaalseid kulutusi, mida põhjustab noorte inimeste kõrvalejäämine tööturult, haridusest ja koolitusest.

                  (20)

                  Tugevdatud noortegarantii võib noorte tööhõivevõimaluste loomisele kaasa aidata, edendades noorte ettevõtlust ja aidates ära kasutada digi- ja rohepöördest tulenevaid võimalusi. See võib kaasa aidata tugeva majanduslanguse poolt tööturule avaldatava armistava mõju vähendamisele, julgustades ettevõtjaid palkama töötuid noori, sealhulgas neid noori, kes olid töötud pandeemiaeelsel ajal, ning pakkudes koolitust, mis aitab töötuid ja mitteaktiivseid noori sobitada vabade töökohtadega.

                  (21)

                  Tugevdatud noortegarantii peaks tagama, et kõik noored saaksid kvaliteetse tööpakkumise, jätkuõppe võimaluse, õpipoisiõppe- või praktikapakkumise nelja kuu jooksul pärast töötuks jäämist või formaalharidussüsteemist lahkumist. Et seda eesmärki täita, tuleks noortegarantiiga luua noortele võimalus stabiilseks tööturule lõimumiseks ning kaasata ja motiveerida rohkem mitteaktiivseid noori, vaatamata nende ees seista võivatele takistustele ning tagades, et kedagi neist ei jäeta kõrvale. Tugevdatud noortegarantii peaks püüdma aidata noortel omandada väärtuslikke töökogemusi ning arendada muutuvas töömaailmas vajalikke õigeid oskusi, eriti kasvavates sektorites ning rohe- ja digipöörde kontekstis vajaminevaid oskusi. Siinkohal mängib olulist rolli õpipoisiõppe kvaliteet. Vaja on õpipoisikohtade saadavust parandada, eriti taastumisetapil, ja edendada ettevõtjate osalemist, et soodustada sujuvamat tööellu üleminekut. Õpipoisiõpe valmistab noori ette ametiteks, mille järele on suur nõudlus, rajades noortele niimoodi teed püsivaks tööturule lõimumiseks, seda ka kohalikul tasandil.

                  (22)

                  Nõukogu 2013. aasta soovituses noortegarantii loomise kohta võtsid liikmesriigid kohustuse tagada, et kõik alla 25-aastased noored saaksid kvaliteetse tööpakkumise, jätkuõppe võimaluse, õpipoisiõppe- või praktikapakkumise nelja kuu jooksul pärast töötuks jäämist või formaalharidussüsteemist lahkumist. Vanusevahemiku laiendamisel noortele vanuses 25–29 võetakse arvesse asjaolu, et koolist tööle siirdumine ja püsiv tööturule lõimumine võtab kauem aega, mille põhjuseks on töö olemuse muutumine, hariduse omandamisele kulutatud aja pikenemine ja nõutavate oskuste muutumine. On tähtis tunnistada, et COVID-19 pandeemia põhjustatud majanduslanguse tõttu suureneb töötuks jäänud ja toetust vajavate 25–29-aastaste osakaal. Ühtlasi on see kooskõlas liikmesriikide noortele suunatud meetmete ja programmidega, mis üldjuhul hõlmavad noori vanuses 15–29.

                  (23)

                  NEET-noored on heterogeenne rühm. Mõne noore puhul võib tööst ja õppimisest kõrvalejäämine olla mitmete sügavale juurdunud ebasoodsate tegurite väljendus ja peegeldada pikemaajalist ühiskonnast võõrdumist, mis nõuab seetõttu pikemaajalisi meetmeid. Mõni noor on eriti haavatav, näiteks madala haridustasemega noored ja puuduliku hariduse või väljaõppega noored, kel on tihti vaid osaline sotsiaalkaitse, piiratud juurdepääs rahalistele vahenditele, ebakindlad töötingimused või võivad nad kannatada diskrimineerimise all. Samas mõnede kõrgelt kvalifitseeritud noorte jaoks või nende jaoks, kel juba on piisav ja endiselt asjakohane töökogemus, võib NEET-noorte hulka sattumine olla pigem ajutine nähe, sest nende noorte tööturule sisenemise takistused on kergemat laadi ja neil puuduvad olemuslikud nõrkused. Tugevdatud noortegarantii raames tuleks tunnistada, et NEET-noored vajavad individuaalset lähenemisviisi: mõne NEET-noore puhul võib piisata kergemast lähenemisviisist, samas kui teiste, haavatavamate NEET-noorte puhul võib tarvis minna intensiivsemaid, pikaajalisemaid ja mitmekülgsemaid meetmeid. Meetmed peaksid tuginema sootundlikule lähenemisviisile ja võtma arvesse riiklike, piirkondlike ja kohalike olude vahelisi erinevusi.

                  (24)

                  Kogu liidus ei omanda rohkem kui viiendik noortest põhilisi digioskusi, kusjuures madala haridustasemega noortel on digioskused ebapiisavad üle kolme korra suurema tõenäosusega kui nende kõrge haridustasemega eakaaslastel. Kuna COVID-19 pandeemia kiirendab digipööret, hakkab digioskuste lõhe üha enam määrama noorte tööalast konkurentsivõimet ning võimet kasutada ära digipöördega kaasnevaid võimalusi. Eesmärgipärane oskuste täiendamine aitab noortel reageerida kasvavale digioskuste nõudlusele ja on suunatud ka digilõhe probleemi lahendamisele.

                  (25)

                  Tugevdatud noortegarantii üheks osaks peaks asjakohasel juhul olema pakkumise vastuvõtmisele eelnev individuaalsetele vajadustele kohandatud ettevalmistav koolitus konkreetsete oskuste alal, käsitledes näiteks digi-, rohe-, keele- ja ettevõtlusvaldkonna ning karjäärijuhtimise valdkonna oskusi. Selline praktiline koolitus võib olla tõuge täiskoormusega kutseõppe alustamiseks, esimene pilguheit tööelule või enne noortegarantii pakkumise saamist omandatud hariduse või töökogemuse täiendus. Kuna see ettevalmistav koolitus on lühiajaline ja informaalne ning ei peaks pikendama neljakuulist ettevalmistusetappi, siis on see pakkumisest endast eraldiseisev.

                  (26)

                  Kvaliteetsete töö- ning koolitus-, õpipoisiõppe- ja praktikavõimaluste loomiseks on äärmiselt oluline, et selliste valdkondade vahel nagu tööhõive, haridus, noored, sooline võrdõiguslikkus ja sotsiaalküsimused toimiks tõhus koordineerimine ja partnerlus. Lõimitud teenused (näiteks universaalteenused või muud teenusmudelid) tagavad lihtsama juurdepääsu teenustele ja hüvitistele ning nende kaudu on lihtsam pakkuda kohandatud, paindlikke ja vajadustele vastavaid lahendusi neile noortele, kelle ees seisavad mitmemõõtmelised tööturutõkked. Lõimitud teenused eeldavad töökultuuri muutust, noorte seadmist meetmete keskpunkti, parimate tavade alaste mõtete vahetamist kõigil valitsemistasanditel ja kõigi olulisemate osalejate vaheliste võrgustike loomist. Lisaks tuleb lahendada andmekaitseküsimused, et võimaldada eri ametiasutustel ja teenistustel teha tõhusat ja sujuvat koostööd.

                  (27)

                  Tugevdatud noortegarantii rakendamiseks tuleks luua toetusmeetmeid hõlmav kava, mida kohandatakse riiklike, piirkondlike ja kohalike oludega. Kavades tuleks arvesse võtta, et liikmesriigid erinevad noorte töötuse ja mitteaktiivsuse, institutsionaalse korralduse ja erinevate tööturul osalejate suutlikkuse poolest. Kavades tuleks arvesse võtta ka liikmesriikide eelarvete erinevusi ja finantspiiranguid vahendite eraldamisel, samuti tuleks kavu pidevalt jälgida ja täiustada.

                  (28)

                  Toetusmeetmeid saab rahastada liidu vahenditest. Põhiline noortegarantii rakendamist toetav liidu rahastamisvahend on olnud noorte tööhõive algatus 2014–2020 (mida liit toetab ligi 9 miljardi euroga) koos Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) täiendavate investeeringutega. Osana Euroopa majanduse taastekavast ja rahastamisvahendist „Next Generation EU“ saadakse noorte tööhõive meetmete jaoks täiendavaid liidu rahalisi vahendeid taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendist ning ühtekuuluvuse huvides ja Euroopa territooriumidele antava taasteabi (REACT-EU) algatuse raames. Neid jõupingutusi täiendab eelarveperioodil 2021–2027 Euroopa Sotsiaalfond+ (ESF+), mille kaudu toetatakse kõiki tugevdatud noortegarantii tööhõive-, haridus- ja koolitusmeetmeid,

            SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL

                  1)

                  tagada, et kooskõlas Euroopa sotsiaalõiguste samba 4. põhimõttega saavad kõik alla 30-aastased noored hiljemalt nelja kuu jooksul pärast töötuks jäämist või formaalharidussüsteemist lahkumist kvaliteetse tööpakkumise, jätkuõppe võimaluse, õpipoisiõppe- või praktikakoha.
                  Noortegarantii pakkumine noorele peaks algama sellest, et see noor võtab end noortegarantii pakkuja juures arvele. Noortegarantii kavad peaksid põhinema järgmistel suunistel, mis jagunevad nelja etapi vahel (vastavalt: kaardistamine, teavitustegevus, ettevalmistamine ja pakkumine), lähtuma riiklikest, piirkondlikest ja kohalikest oludest ning pöörama tähelepanu sihtrühma kuuluvate noorte soole ja mitmekesisusele;

         Kaardistamine

         Sihtrühma, saadaolevate teenuste ja vajalike oskuste kindlakstegemine

                  2)

                  tõhustada sihtrühma kaardistamist, et saada parem ülevaade NEET-noorte mitmekesisusest ja sellest, millist toetust võiksid NEET-noored, sealhulgas majanduslangusest negatiivselt mõjutatud NEET-noored, vajada;

                  3)

                  kaardistada eri toetusvajadustest lähtuvalt osutatavad teenused ning kasutada tööturul nõutavate oskuste kindlakstegemiseks riiklikke kutseoskuste prognoose koos olemasolevate kohalike prognoosidega (mis tuginevad näiteks suurandmetel põhinevale tööturuteabele), pöörates erilist tähelepanu piirkonna tööturu eripäradele ning takistustele, millega seisavad silmitsi maapiirkondades, äärealadel ja ebasoodsates linnapiirkondades elavad noored;

         Ennetusvõimaluste loomine seire ja varajase hoiatamise süsteemide abil

                  4)

                  tugevdada varajase hoiatamise süsteeme ja seirevõimekust, et teha kindlaks need, kellel on oht kujuneda NEET-nooreks, toetades samas haridus- ja koolitussüsteemist varakult lahkumise ennetamist (näiteks koolides toimuva kutsenõustamise abil ning paindlikumate õppimisvõimaluste ja töölõppimise laiendamise kaudu) koostöös haridussektori, lapsevanemate/eestkostjate ja kohalike kogukondadega ning kaasates noorsootöö-, sotsiaal-, tervise- ja tööhõiveteenuseid;

         Teavitustegevus

         Teadlikkuse suurendamine ja teabelevi suunamine

                  5)

                  võtta teavitustegevuseks kasutusele moodsad, noortesõbralikud ja kohalikud infokanalid ning teavitussüsteemid, kasutades nii digitaalseid kui ka muid vahendeid ning tagades noorte ja noorsootöötajate ning kohalike noorteorganisatsioonide, perede ja lapsevanemate ühenduste kaasamise;

                  6)

                  kasutada noortegarantiiga seotud kogu teabelevi puhul äratuntavat visuaalset stiili, mis põhineb komisjoni avaldatud suunistel, kus see on asjakohane, tagades ühtlasi juurdepääsu lihtsalt arusaadavale teabele kõikide saadaolevate toetuseliikide kohta, näiteks konkreetse riigi keel(t)es ühtse veebiportaali kaudu. Teabe levitamisel tuleks vältida mis tahes stereotüüpide kasutamist;

         Haavatavate rühmade aktiivsem teavitamine

                  7)

                  pöörata NEET-noortele (eriti haavatavatesse rühmadesse kuuluvatele, sealhulgas puuetega ja mitmemõõtmeliste probleemidega NEET-noortele) rohkem tähelepanu, kasutades eriettevalmistuse saanud teenuseosutajaid ja täiendavaid strateegiaid, nagu noorsootöö, noorte saadikud ning koostöö (eri rühmadesse kuuluvate) noortega suhtlevate partneritega. Kaaluda nende NEET-noorte puhul, kelleni on eriti raske jõuda, meetmete ja toetuste andmise koordineerimist ja mobiilsete üksuste kasutamist;

         Ettevalmistamine

         Profileerimisvahendite kasutamine individuaalsete tegevuskavade väljatöötamiseks

                  8)

                  täiustada profileerimis- ja seirevahendeid ja -tavasid, et need vastaksid noorte vajadustele ja neile suunatud pakkumistele, kasutades selleks mitmemõõtmelist sootundlikku profileerimist ja seiret, mis võtab arvesse asjaomase noore eelistusi ja motivatsiooni, oskusi ja varasemat töökogemust ning takistusi ja ebasoodsaid asjaolusid, kaasa arvatud töötuse või mitteaktiivsuse põhjuseid või selliseid põhjuseid, mis on seotud elukohaga maapiirkondades, äärealadel või ebasoodsates linnapiirkondades;

                  9)

                  tagada, et avalikes tööturuasutustes tõhustatakse nõustamist ja et noortegarantii pakkujatel oleks piisavalt töötajaid, sealhulgas eriettevalmistuse saanud töötajaid, kes oskavad hallata ja täiustada profileerimis- ja seirevahendeid ning koostada personaalseid vajadusi ja pakkumisi arvesse võtvaid individuaalseid tegevuskavasid;

         Nõustamine, juhendamine ja mentorlus

                  10)

                  tõhustada ettevalmistusetappi väljaõppinud nõustajate poolse personaalse nõustamise, juhendamise ja mentorlusega, mis vastab konkreetse isiku vajadustele ning mille puhul pööratakse nõuetekohaselt tähelepanu küsimustele nagu sooline kallutatus ja muud diskrimineerimise vormid. Valmistada NEET-noori ette töö olemuse muutumiseks ja elukestva õppe tingimusteks, näiteks karjäärinõustamise või ettevõtlikkuse toetamise abil, võttes kasutusele ka meetodid, nagu üks-ühele tugiteenused, motiveerimine, selgitustöö ja NEET-noorte toetamine kaaslaste poolt;

                  11)

                  võimaldada terviklikumat lähenemist nõustamisele, juhendamisele ja mentorlusele, suunates noori koostööpartnerite juurde (näiteks haridus- ja koolitusasutused, sotsiaalpartnerid ja noorteorganisatsioonid ning noorsootöö-, tervise- ja sotsiaalteenused), kes saavad aidata neid noori motiveerida ja toetada neid tööturule sisenemisel ees seisvate muude takistuste ületamisel;

         Ettevalmistav koolitus digioskuste parandamiseks

                  12)

                  hinnata kõikide end noortegarantiis osalemiseks arvele võtnud NEET-noorte digioskusi, kasutades selleks näiteks Euroopa kodanike digipädevuse raamistikku ja saadaolevaid hindamis- ja enesehindamisvahendeid ning väljaselgitatud puudujääke aluseks võttes tagades, et kõikidele noortele, kel on oma digipädevuse parandamiseks tarvis sihtotstarbelist ettevalmistavat koolitust, sellist koolitust ka pakutakse;

                  13)

                  kindlustada ettevalmistava koolituse puhul nii mitteformaalsete kui ka informaalsete õpitulemuste valideerimine ja tunnustamine, kasutades selleks haridus- ja koolitussüsteemidesse lõimitud valideerimislahendusi ning olemasolevaid vahendeid, nagu Europass, mis võimaldab moodulipõhisemalt koondada kvalifikatsioone, edendada õpitulemusi ja parandada tunnustamist;

         Muude oluliste oskuste hindamine, täiustamine ja valideerimine

                  14)

                  tagada, et ettevalmistusetapp soodustab seal, kus seda peetakse vajalikuks, oskuste täiendamist ja ümberõpet põhisuunaga digioskustele, rohelistele kutseoskustele ning keele-, ettevõtlus- ja karjäärijuhtimisoskustele, kasutades olemasolevaid pädevusraamistikke, hindamis- ja enesehindamisvahendeid ja valideerimisvahendeid, et aidata noortel ära kasutada kasvavate sektorite pakutavaid võimalusi ja valmistada neid ette muutuva tööturu vajadusteks;

         Pakkumine

         Toimivad tööhõivestiimulid ja ettevõtjana alustamise stiimulid

                  15)

                  kasutada sihipäraseid ja läbimõeldud tööhõivestiimuleid – näiteks palgatoetusi, töölevõtustiimuleid (preemiaid), sotsiaalkindlustusmaksete vähendamist, maksusoodustusi või puudetoetusi – ning ettevõtjana alustamise stiimuleid, et luua kvaliteetsed võimalused noorte püsivaks lõimimiseks tööturule; seal, kus see on asjakohane, tuleks pakkumised, mis edendavad noorte tegutsemist füüsilisest isikust ettevõtjana, siduda põhjaliku koolituse ja tervikliku ettevõtlusnõustamisega;

         Pakkumise kooskõlastamine kehtivate standarditega, et tagada kvaliteet ja võrdsed võimalused

                  16)

                  viia tööpakkumised kooskõlla Euroopa sotsiaalõiguste samba asjaomaste põhimõtetega, tagades naiste ja meeste võrdse kohtlemise ja võrdsed võimalused kõikides valdkondades ning õiguse õiglastele töötingimustele, juurdepääsu sotsiaalkaitsele ja koolitusele, katseaegade mõistliku pikkuse ning keelates ebatüüpiliste töölepingute kuritarvitamise;

                  17)

                  lihtsustada noorte hariduse ja koolituse taasalustamist, mitmekesistades haridustee jätkamise võimalusi (näiteks paindlike õppimisvõimaluste, töölõppimise, üleminekuprogrammide ja teise võimaluse programmide kaudu), tagades vajaduse korral mitteformaalse ja informaalse õppimise valideerimise;

                  18)

                  suurendada kvaliteetse õpipoisiõppe toetamist ja tagada, et pakkumised vastaksid kvaliteetse ja tõhusa õpipoisiõppe Euroopa raamistikus ette nähtud miinimumstandarditele;

                  19)

                  tagada, et pakutavad praktikakohad vastaksid praktika kvaliteediraamistikus ette nähtud miinimumstandarditele;

         Töölesuunamise järgse toetuse ja rakendamise tagasiside pakkumine

                  20)

                  laiendada töölesuunamise järgset pidevat toetust, et aidata noortel tulla toime uute olukordadega, ja vajaduse korral kohandada individuaalseid tegevuskavasid, kasutades pakkumiste kvaliteedis veendumiseks töölesuunamise järgset tagasisidet, ning hoida ära noorte tagasilangemist NEET-noore olukorda;

         Läbivad toetusvahendid

         Partnerluste kasutamine

                  21)

                  tugevdada kõikidel valitsemistasanditel partnerlusi noortegarantii pakkujate ja asjaomaste sidusrühmade, sealhulgas tööandjate, haridus- ja koolitusasutuste, sotsiaalpartnerite, noorsootööteenistuste, solidaarsus- ja ühiskondliku tegevuse, noorteorganisatsioonide ning teiste kodanikuühiskonna organisatsioonide vahel; edendada noortegarantii pakkujate ja muude sotsiaalteenuste näiteks lastehoiu-, tervishoiu-, rehabilitatsiooni-, sotsiaaleluruumide ja ligipääsetavusteenuste osutajate koostööprotokolle;

                  22)

                  edendada ühtse kontaktpunkti, ühise juhtumikorralduse, valdkondadevaheliste meeskondade ja muude integreeritud teenusemudelite edasiarendamist, mis tugevdavad partnerlusi ja on noortele ühtseks kontaktpunktiks;

         Andmete kogumise ja kavade seire täiustamine

                  23)

                  suurendada jõupingutusi paremate seireandmete saamiseks, tugevdades selleks süsteeme, mis võimaldavad jälgida noori pärast pakkumise vastuvõtmist, et teha pikaajalise ja püsiva tööturule lõimumise seiret;

                  24)

                  julgustada isikuandmete kaitse reegleid austavat jälgimis-, profileerimis- ja seireandmete laiemat jagamist noortegarantii partnerite vahel, et täiustada toetusi, kusjuures eriti oluline on see haavatavatele NEET-noortele suunatud sekkumiste õnnestumiseks;

         Rahaliste vahendite täielik ja optimaalne kasutamine

                  25)

                  eraldada riikides piisavad vahendid tugevdatud noortegarantiiga hõlmatud poliitikameetmete rakendamiseks, tagades nende hea sihipärasuse vastavalt iga noore ja eriti kõige haavatavamate rühmade individuaalsetele vajadustele;

                  26)

                  kasutada täielikult ja optimaalselt liidu ühtekuuluvuspoliitika praegusi vahendeid, eriti noorte tööhõive algatuse, ESFi ja Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) (2014–2020) vahendeid ning võtta kasutusele REACT-EU, ESF+ ja ERFi (2021–2027) raames pakutavad märkimisväärsed rahalised lisavahendid, et toetada noorte tööhõivet, haridust ja koolitust, vältida noorte töötust ja mitteaktiivsust ning viia ellu vajalikud poliitilised reformid;

                  27)

                  kasutada täielikult ära võimalused riikliku rahastamise täiendamiseks teistest liidu rahastamisallikatest, mis võivad toetada tugevdatud noortegarantii rakendamist ja mille hulka kuuluvad eelkõige taaste ja vastupidavuse rahastamisvahend, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond (EAFRD), programm „InvestEU“, Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifond, programm „Erasmus+“ ning tehnilise toetuse vahend;

            KIIDAB HEAKS KOMISJONI KAVATSUSE:

         Andmete kogumise ja kavade seire täiustamine

                  28)

                  jätkata noortegarantii kavade kvantitatiivset seiret ühiselt kokkulepitud näitajate raamistiku alusel, tehes vajaduse korral käesolevast soovitusest lähtuvaid kohandamisettepanekuid;

                  29)

                  suurendada alates 2022. aastast NEET-noorte sihtrühma hindamise detailsust, saades kasu määrusest (EL) 2019/1700 tulenevaid ELi tööjõu-uuringu täiustustest;

         Rakendamise seire

                  30)

                  seirata noortegarantii kavade rakendamise vastavust käesolevale soovitusele, kasutades selleks tööhõivekomitee mitmepoolset järelevalvet Euroopa poolaasta raames;

                  31)

                  suhelda liikmesriikidega regulaarselt Euroopa poolaasta raames, et tagada noorte tööhõive poliitikasse ja programmidesse tehtavate jooksvate riiklike investeeringute seire; anda liikmesriikidele vajaduse korral riigipõhiseid soovitusi, tuginedes liikmesriikide tööhõivepoliitika suunistele;

                  32)

                  esitada tööhõivekomiteele regulaarselt aruandeid noortegarantii kavade rakendamise ja tulemustega seotud arengute kohta;

         Teadlikkuse suurendamine ja teabelevi suunamine

                  33)

                  suurendada toetust liikmesriikide teadlikkuse suurendamise meetmetele ja teavitustegevusele ning laiendada tulemuste ja heade tavade näidete levitamist liikmesriikides, muu hulgas avalike tööturuasutuste võrgustiku kaudu.

            Nõukogu 22. aprilli 2013. aasta soovitus noortegarantii loomise kohta asendatakse käesoleva soovitusega.

         Brüssel, 30. oktoober 2020

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            M. ROTH

         (1)  Nõukogu 8. juuli 2019. aasta otsus (EL) 2019/1181 liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 185, 11.7.2019, lk 44).

         (2)  ELT C 398, 22.12.2012, lk 1.

         (3)  ELT C 484, 24.12.2016, lk 1.

         (4)  ELT C 189, 4.6.2018, lk 1.

         (5)  ELT C 88, 27.3.2014, lk 1.

         (6)  ELT C 153, 2.5.2018, lk 1.

         (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. oktoobri 2019. aasta määrus (EL) 2019/1700, millega luuakse valimitena kogutud individuaalsetel andmetel põhineva üksikisikuid ja leibkondi käsitleva Euroopa statistika ühtne raamistik ning muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EÜ) nr 808/2004, (EÜ) nr 452/2008 ja (EÜ) nr 1338/2008 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1177/2003 ja nõukogu määrus (EÜ) nr 577/98 (ELT L 261I, 14.10.2019, lk 1).

         (8)  ELT C 120, 26.4.2013, lk 1.


title: Nõukogu soovitus (EL) 2021/1085, 1. juuli 2021, millega muudetakse soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta

text:
                  2.7.2021

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 235/27

         NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2021/1085,
         1. juuli 2021,
         millega muudetakse soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta
         EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte b ja e ning artikli 292 esimest ja teist lauset,
         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Nõukogu võttis 30. juunil 2020 vastu soovituse Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (1) (edaspidi „nõukogu soovitus“).

                     (2)

                     Selle järel võttis nõukogu vastu soovitused (EL) 2020/1052, (2) (EL) 2020/1144, (3) (EL) 2020/1186, (4) (EL) 2020/1551, (5) (EL) 2020/2169, (6) (EL) 2021/89, (7) (EL) 2021/132, (8) (EL) 2021/767, (9) (EL) 2021/892 (10) ja (EL) 2021/992, (11) millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta.

                     (3)

                     20. mail 2021 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2021/816, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta, (12) et ajakohastada kriteeriume, mille alusel hinnatakse, kas mittehädavajalik reisimine kolmandatest riikidest on ohutu ja kas seda tuleks lubada.

                     (4)

                     Nõukogu soovituses on sätestatud, et liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil järk-järgult kaotama ELi mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 1. juulist 2020 nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul. Nõukogu peaks pärast komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedat konsulteerimist ning nõukogu soovituses osutatud metoodikal, kriteeriumidel ja teabel põhinevale üldisele hinnangule tuginedes vaatama I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu iga kahe nädala järel läbi ja vajaduse korral seda ajakohastama.

                     (5)

                     Pärast seda on nõukogu komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedalt konsulteerides ning nõukogu soovituses (nagu seda on muudetud soovitusega (EL) 2021/816) sätestatud kriteeriume ja metoodikat kohaldades arutanud nõukogu soovituse I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu läbivaatamist. Nende arutelude tulemusena tuleks I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu muuta. Täpsemalt tuleks loetellu lisada Armeenia, Aserbaidžaan, Bosnia ja Hertsegoviina, Brunei Darussalami Riik, Jordaania, Kanada, Katar, Moldova Vabariik, Montenegro ja Saudi Araabia, samuti Kosovo (*) (kategooria „Üksused ja territoriaalvalitsused, mida vähemalt üks liikmesriik ei ole riigina tunnustanud“).

                     (6)

                     Piirikontroll ei ole üksnes nende liikmesriikide huvides, kelle välispiiril seda tehakse, vaid kõigi liikmesriikide huvides, kes on kaotanud piirikontrolli sisepiiridel. Seepärast peaksid liikmesriigid tagama, et välispiiridel võetakse meetmeid koordineeritult, et tagada Schengeni ala hea toimimine. Selleks peaksid liikmesriigid alates 1. juulist 2021 koordineeritud viisil jätkama Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu kaotamist käesoleva soovitusega muudetud nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide, erihalduspiirkondade ning muude üksuste ja territoriaalvalitsuste elanike puhul.

                     (7)

                     Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu poolt otsuse tegemist käesoleva soovituse üle, kas ta rakendab seda.

                     (8)

                     Käesolev soovitus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ; (13) seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

                     (9)

                     Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (14) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.

                     (10)

                     Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (15) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ (16) artikliga 3.

                     (11)

                     Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ (17) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2011/350/EL (18) artikliga 3,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
         Nõukogu soovitust (EL) 2020/912 (nagu seda on muudetud soovitustega (EL) 2020/1052, (EL) 2020/1144, (EL) 2020/1186, (EL) 2020/1551, (EL) 2020/2169, (EL) 2021/89, (EL) 2021/132, (EL) 2021/767, (EL) 2021/816, (EL) 2021/892 ja (EL) 2021/992) Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta muudetakse järgmiselt.

                     1)

                     Nõukogu soovituse punkti 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:

                                 „1.

                                 Liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil kaotama järk-järgult Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 1. juulist 2021 I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul.“

                     2)

                     Soovituse I lisa asendatakse järgmisega:

                           „I LISA
                           Kolmandad riigid, erihalduspiirkonnad ning muud üksused ja territoriaalvalitsused, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut:
                           I.   RIIGID

                                       1.

                                       ALBAANIA

                                       2.

                                       ARMEENIA

                                       3.

                                       AUSTRAALIA

                                       4.

                                       ASERBAIDŽAAN

                                       5.

                                       BOSNIA JA HERTSEGOVIINA

                                       6.

                                       BRUNEI DARUSSALAMI RIIK

                                       7.

                                       KANADA

                                       8.

                                       IISRAEL

                                       9.

                                       JAAPAN

                                       10.

                                       JORDAANIA

                                       11.

                                       LIIBANON

                                       12.

                                       MONTENEGRO

                                       13.

                                       UUS-MEREMAA

                                       14.

                                       KATAR

                                       15.

                                       MOLDOVA VABARIIK

                                       16.

                                       PÕHJA-MAKEDOONIA VABARIIK

                                       17.

                                       RWANDA

                                       18.

                                       SAUDI ARAABIA

                                       19.

                                       SERBIA

                                       20.

                                       SINGAPUR

                                       21.

                                       LÕUNA-KOREA

                                       22.

                                       TAI

                                       23.

                                       AMEERIKA ÜHENDRIIGID

                                       24.

                                       HIINA (*1)

                                 II.   HIINA RAHVAVABARIIGI ERIHALDUSPIIRKONNAD

                                       Hongkongi erihalduspiirkond

                                       Macau erihalduspiirkond

                                 III.   ÜKSUSED JA TERRITORIAALVALITSUSED, MIDA VÄHEMALT ÜKS LIIKMESRIIK EI OLE RIIGINA TUNNUSTANUD

                                       Kosovo (*)

                                       Taiwan

                        (*1)  Oleneb vastastikkuse kinnitamisest."

                        (*)  Kõnealune nimetus ei piira seisukohti staatuse suhtes ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244/1999 ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta."

            Brüssel, 1. juuli 2021

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               G. DOVŽAN

            (1)  ELT L 208I, 1.7.2020, lk 1.

            (2)  ELT L 230, 17.7.2020, lk 26.

            (3)  ELT L 248, 31.7.2020, lk 26.

            (4)  ELT L 261, 11.8.2020, lk 83.

            (5)  ELT L 354, 26.10.2020, lk 19.

            (6)  ELT L 431, 21.12.2020, lk 75.

            (7)  ELT L 33, 29.1.2021, lk 1.

            (8)  ELT L 41, 4.2.2021, lk 1.

            (9)  ELT L 165I, 11.5.2021, lk 66.

            (10)  ELT L 198, 4.6.2021, lk 1.

            (11)  ELT L 221, 21.6.2021, lk 12.

            (12)  ELT L 182, 21.5.2021, lk 1.

            (*)  Kõnealune nimetus ei piira seisukohti staatuse suhtes ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244/1999 ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta.

            (13)  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

            (14)  EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.

            (15)  ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

            (16)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/146/EÜ sõlmida Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 1).

            (17)  ELT L 160, 18.6.2011, lk 21.

            (18)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/350/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, seoses sisepiiridel piirikontrolli kaotamise ja isikute liikumisega (ELT L 160, 18.6.2011, lk 19).


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 7. august 2020, Euroopa Liidu Nõukogule, Suomen Pankki välisaudiitorite kohta (EKP/2020/37) 2020/C 268/01

text:
               14.8.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 268/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
      7. august 2020,
      Euroopa Liidu Nõukogule, Suomen Pankki välisaudiitorite kohta (EKP/2020/37)
      (2020/C 268/01)
      EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

                  (2)

                  Suomen Pankki praeguse välisaudiitori (PricewaterhouseCoopers Oy) volitused lõpevad pärast 2019. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb määrata välisaudiitorid alates 2020. majandusaastast.

                  (3)

                  Suomen Pankki on valinud oma välisaudiitoriks majandusaastateks 2020 kuni 2025 KPMG Oy Ab.

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      Suomen Pankki välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2020 kuni 2025 määrata KPMG Oy Ab.

         Frankfurt Maini ääres, 7. august 2020

               EKP president

            Christine LAGARDE


title: Nõukogu soovitus, 13. juuli 2021, euroala majanduspoliitika kohta 2021/C 283/01

text:
               15.7.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 283/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      13. juuli 2021,
      euroala majanduspoliitika kohta
      (2021/C 283/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  COVID-19 pandeemia tekitatud kriisi tagajärjel tabas euroala majandust 2020. aasta esimesel poolel äkiline ja sügav majanduslangus. Hoolimata 2020. aasta kolmandas kvartalis toimunud majanduse jõudsast taastumisest tänu piirangute kaotamisele, suurendasid COVID-19 taaslevimine ja 2020. aasta neljandas kvartalis kehtestatud uued piirangud ebakindlust veelgi ning näitasid, et kestev tervisekriis ohustab euroala endiselt. COVID-19 kriis on toonud kaasa mitmeid laiaulatuslikke vapustusi nii nõudluse kui ka pakkumise poolel, mis peaks komisjoni 2020. aasta sügisprognoosi kohaselt väljenduma sisemajanduse koguprodukti (SKP) eeldatavas 7,8 % languses 2020. aastal. Seepärast ennustatakse 2021. aastaks majanduse oodatust aeglasemat taastumist ning eeldatakse, et 2020. aasta suur SKP lõhe (ligikaudu –7,0 % euroala potentsiaalsest SKPst) 2021. aasta lõpuks ei kao. Majanduse väljavaadete suhtes valitseb märkimisväärne ebakindlus, mis on seotud COVID-19 pandeemia arengu ja ettevõtjate käitumise muutumisega. Kiire tegutsemine nii riiklikul kui ka liidu tasandil, sealhulgas Euroopa Ülemkogu taasterahastut „Next Generation EU“ käsitleva kokkuleppe saavutamine, on aidanud otsustavalt tagasi pöörata nii nõudluse kui ka pakkumise poolel kogetud vapustuste mõningaid negatiivseid tagajärgi ja stabiliseerida turge. Nii eratarbimine kui ka investeerimine said tõsise löögi, mis omakorda mõjutas negatiivselt hindu ja palku. Ka tööturu väljavaated on pärast seitset aastat positiivset trendi halvenenud. Töötuse kasvu on seni leevendanud ambitsioonikate poliitikameetmete, näiteks lühendatud tööaja kavad ja muud toetuspoliitikad eesmärgiga vältida lauskoondamisi ja laiaulatuslikku sissetulekute vähenemist, edukas rakendamine kõigis liikmesriikides ning sellest tulenev töötatud tundide väiksem koguarv, samuti tööhõives osalemise määra vähenemine.

                  (2)

                  COVID-19 kriis suurendab euroala liikmesriikide majanduslikku erinevust. Seda erinevust põhjustavad mitmed tegurid, sealhulgas COVID-19 kriisist tingitud vapustuste intensiivsus ja kestus; kontaktirohkete sektorite nagu turismi, ärireiside ja majutussektori osakaal ja majanduslik tähtsus ning eelarvepoliitilise manööverdamisruumi olemasolu. Need erinevused mõjutavad usaldust, investeeringuid ja kasvuväljavaateid, aga ka piirkondlikke erinevusi, mis eksisteerisid ka enne COVID-19 kriisi, kuid mis võivad nüüd süveneda. Pikemas perspektiivis võib praegune kriis avaldada püsivat negatiivset mõju potentsiaalsele majanduskasvule ja suurendada palgalõhet, kuna nii materiaalne kui ka immateriaalne inim- ja füüsiline kapital on vähenenud. Need võimalikud negatiivsed mõjud võivad tuua kaasa veelgi väiksema tööjõu tootlikkuse ja sissetulekute kasvu ning suurema ebavõrdsuse.

                  (3)

                  Liidu kiire ja jõuline reageerimine, sealhulgas taasterahastu „Next Generation EU“ loomine, mis hõlmab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2021/241 (3) loodud taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendit, on süvendanud turu usaldust ja näidanud liikmesriikide solidaarsust ja eesmärkide ühtsust majanduskasvu taastamise ning majandusliku ja sotsiaalse vastupanuvõime tugevdamise alaste jõupingutuste koordineerimisel. Väga lühikese aja jooksul lepiti kokku mitmes uues liidu ja euroala instrumendis. Need instrumendid juba pakuvad turvavõrku töötajatele nõukogu määrusega EL) 2020/672 (4) loodud eriolukorras töötuseriski leevendamiseks pakutava ajutise toetuse Euroopa rahastu (TERA) kaudu, ettevõtjatele Euroopa Investeerimispanga üleeuroopalise tagatisfondi kaudu ning liikmesriikidele COVID-19 kriisiga seotud otseste ja kaudsete tervishoiu-, ravi- ja ennetustegevuse kulude riigisiseseks rahastamiseks Euroopa stabiilsusmehhanismi juhatajate nõukogu 15. mail 2020 vastu võetud Euroopa stabiilsusmehhanismi raames loodud pandeemia kriisitoetuse kaitsemeetme kaudu. Liidu poliitiline reageering hõlmas ka stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimist ning ajutist raamistikku liidu riigiabi eeskirjade kohase paindlikkuse kasutamiseks. Ühtekuuluvuspoliitika vahendid suunati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2020/460 (5) kohase koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatuse ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2020/558 (6) kohaste Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamise COVID-19 puhangule reageerimise erimeetmete kaudu ümber sinna, kus neid kõige rohkem vajati.

                  (4)

                  Hästi läbimõeldud poliitika rakendamine taasterahastu „Next Generation EU“ ja selle peamise instrumendi, taaste- ja vastupidavusrahastu raames annab liikmesriikidele uue hoo majanduskasvu soodustavate reformide alustamiseks ning investeeringutaseme ja -kvaliteedi suurendamiseks, mis on kooskõlas vastupidavust ning rohe- ja digipööret käsitlevate eesmärkidega. See rakendamine peaks aitama luua inimkapitali, toetada töötajate edukat töökohavahetust, mis koos ühtekuuluvuspoliitika vahenditega on oluline ühtekuuluvuse tagamiseks, tööhõive ja tootlikkuse suurendamiseks ning majandusliku ja sotsiaalse vastupanuvõime edendamiseks. Seejuures kujunevad kõige olulisemaks liidu majanduskasvu eesmärgid ja riiklikud struktuursed probleemid, sealhulgas need, mis on nimetatud 2019. ja 2020. aasta riigipõhistes soovitustes. Komisjoni 17. septembri 2020. aasta teatises esitatud 2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegias, millega edendatakse nimetatud eesmärke, on esitatud seitse juhtalgatust: 1) energiatootmine; 2) renoveerimine; 3) laadimine ja tankimine; 4) ühendumine; 5) moderniseerimine; 6) laiendamine ning 7) ümberõpe ja oskuste täiendamine. Need juhtvaldkonnad kujutavad endast ühiseid väljakutseid, mis eeldavad kooskõlastatud investeeringut ja reformi. Liikmesriike innustatakse tegema neis valdkondades investeeringuid ja reforme ning integreerima neisse veelgi rohkem oma väärtusahelad. Määruses (EL) 2021/241 sätestatakse, et euroala liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavad peavad olema kooskõlas probleemide ja prioriteetidega, mis on kindlaks määratud nõukogu soovituses euroala majanduspoliitika kohta. Seda kooskõla tuleks taaste- ja vastupidavuskavade hindamisel arvesse võtta.

                  (5)

                  Euroala vajab COVID-19 pandeemia mõju leevendamiseks toetavat, koordineeritud, terviklikku ja järjepidevat majanduspoliitikameetmete kombinatsiooni, mille puhul järgitakse täielikult liidu institutsioonide suhtes aluslepingus sätestatud kaitsemeetmeid. Eesmärk on piirata mis tahes negatiivset pikaajalist mõju tööturule, vähendada märkimisväärseid majanduslikke ja sotsiaalseid erinevusi, tegeleda tasakaalustamatuse ja muude makromajanduslike riskidega ning üldisemalt vältida negatiivseid tagajärgi potentsiaalsele majanduskasvule ja hinnastabiilsusele ning tagada riikide rahanduse jätkusuutlikkus keskpikas perspektiivis. Euroala poliitika kolme põhimõõtme – raha-, eelarve- ja struktuuripoliitika – vastastikune kooskõla ning finantsstabiilsus on olulised, et tagada üldine euroala toetav poliitiline hoiak.

                  (6)

                  Euroopa Keskpanga (EKP) kiire rahapoliitilise sekkumise eesmärk on olnud hoida rahapoliitika ülekandekanaleid muutumatuna ja tagada hindade stabiilsus keskpikas perspektiivis. EKP on teatanud märkimisväärsetest avaliku ja erasektori varade ostudest Euroopa Keskpanga otsusega (EL) 2020/440 (7) loodud pandeemia majandusmõjude ohjeldamise erakorralise varaostukava (1,850 miljardit eurot kuni vähemalt 2022. aasta märtsi lõpuni) ja Euroopa Keskpanga otsusega (EL)2016/948 (8) loodud ettevõtlussektori varaostukava (netoostud mahus 20 miljardit eurot kuus, millele lisandub 120 miljardi euro suurune täiendav rahastamispakett kehtivusega 2020. aasta lõpp) raames. Lisaks pakub EKP väga soodsatel tingimustel sihtotstarbelisi pikemaajalisi refinantseerimisoperatsioone, toetades nii pankade laenuandmist ettevõtetele ja kodumajapidamistele.

                  (7)

                  Eelarvepoliitika oli 2020. aastal väga ekspansiivne ja jääb prognooside kohaselt 2021. aastal toetavaks nii euroala kui ka liikmesriikide tasandil, kui jätta välja erakorralised meetmed ja võtta lisaks arvesse teatavaid juba väljakuulutatud taastemeetmeid. Riikide eelarvepoliitika koordineerimine, järgides täielikult stabiilsuse ja kasvu pakti, on äärmiselt oluline COVID-19 kriisile tulemuslikuks reageerimiseks, kestlikuks taastumiseks ning majandus- ja rahaliidu nõuetekohaseks toimimiseks. 20. märtsil 2020 tegi komisjon järelduse, et ELi liidu majandus on tõsises languses ning et stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud. Seda järeldust kinnitasid liikmesriikide rahandusministrid 23. märtsil 2020. Liikmesriigid võtsid kasutusele ulatuslikud eelarvemeetmed, et ohjata COVID-19 kriisi ning toetada sellest eriti mõjutatud eraisikuid ja ettevõtjaid, ning erakorralise likviidsustoetuse peamiselt tagatiste kaudu ettevõtetele ja pankadele krediidivoo tagamiseks. Liidu tasandil antakse eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastu kaudu täiendavat koordineeritud eelarvetoetust ning üldine vabastusklausel jääb kehtima ka 2021. aastal. Võttes arvesse ajakohastatud makromajanduslikke prognoose, hindab komisjon 2021. aasta kevadel olukorda uuesti ja teeb kokkuvõtte üldise vabastusklausli kohaldamisest.

                  (8)

                  COVID-19 kriisi majanduslikel tagajärgedel on suur negatiivne mõju riikide rahandusele. Kui tervishoiu- ja majandustingimused seda võimaldavad, aitab eelarvepoliitika ümbersuunamine eesmärgiga saavutada keskpikal perioodil konservatiivne eelarvepositsioon, sealhulgas erakorraliste meetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, kaasa riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele keskpikas perspektiivis. Seda ümbersuunamist tuleks teha viisil, mis leevendab kriisi sotsiaalset mõju ja mõju tööturule ning aitab kaasa sotsiaalsele kestlikkusele. Eriti olulised tunduvad olevat reformid, mille eesmärk on parandada riigieelarvete struktuuri ja tagada riikide rahanduse jätkusuutlikkus pikemas perspektiivis, sealhulgas pidades silmas kliimamuutusi ja tervishoiuvaldkonna probleeme. Riigieelarvete struktuuri parandamine, eelkõige kulude läbivaatamise ja tulemuslike riigihankeraamistike kaudu, võib luua hädavajaliku eelarvepoliitilise manööverdamisruumi. Roheline eelarvestamine võib aidata lahendada ka kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise ning keskkonnakaitsega seotud probleeme. Piisavad, tõhusad ja kaasavad tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemid pakuvad hädavajalikku kaitset neile, kes seda vajavad, neil on võtmeroll automaatsete stabilisaatoritena ning nad peaksid säilitama eelarve kestlikkuse. Samuti suurendavad potentsiaalset toodangut reformid, mis tugevdavad asjakohase rakendamise ja planeerimise kaudu tööjõu-, kapitali-, toote- ja teenuseturgude toimimist, vältides samal ajal negatiivset lühiajalist mõju kogunõudlusele.

                  (9)

                  COVID-19 kriis suurendab selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kuna tööjõu maksukiil on enamikus euroala liikmesriikides endiselt suur, hõlmavad need reformid maksukoormuse nihutamist maksubaasidele, mis kahjustavad vähem tööjõu pakkumist ja nõudlust, tootlikkust, investeeringuid ja majanduskasvu, võttes samal ajal arvesse seonduvat jaotuslikku mõju. Keskkonnamaksude ja/või muude välismõjude hinnakujunduse vormide ulatuslikum kasutamine võib toetada kestlikku majanduskasvu, soodustades keskkonnasõbralikumat käitumist. Agressiivse maksuplaneerimise ja maksustamise vältimise vastased meetmed nii rahvusvahelisel tasandil kui ka liidus võivad muuta maksusüsteemid tõhusamaks ja õiglasemaks. Lisaks on globaliseerumine toonud kaasa vajaduse kohandada maksustamisraamistikku, et see sobiks kaasaegse ja üha enam digitaliseeritud majandusega nii liidu kui ka ülemaailmsel tasandil. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) raames tehakse tööd, et leida ülemaailmsel konsensusel põhinev lahendus majanduse digitaliseerimisest tulenevate maksuprobleemide lahendamiseks.

                  (10)

                  Arvestades COVID-19 kriisi põhjustatud suurt ebakindlust ja selle kahjulikku mõju investeeringutele, on eriti oluline tuua varasemaks reformid, millega kõrvaldatakse investeerimise kitsaskohad ja pakkumise poolega seotud piirangud. Väga olulised on meetmed, mis kiirendavad liidu vahendite kasutuselevõttu ning ressursside tulemuslikku ja tõhusat kasutamist, eelkõige liikmesriikides, kes on neis valdkondades maha jäänud ja kus liidu vahenditest rahastatakse märkimisväärset osa investeeringutest. Reformid, millega vähendatakse ettevõtete halduskoormust, näiteks avaliku halduse digitaliseerimine, sealhulgas e-identimine või kohtureformid, ja tõkestatakse rahaliste vahendite väärkasutamist, näiteks korruptsiooni, kelmust, pettust ja rahapesu, võivad parandada ettevõtluskeskkonda ning aidata hoogustada erainvesteeringuid ning töökohtade ja ettevõtete loomist.

                  (11)

                  COVID-19 kriis on märkimisväärselt vähendanud paljude ettevõtjate tulusid ja ohustab ettevõtete maksevõimet kogu euroalal. Tulemuslikel maksejõuetusraamistikel on oluline roll ajutiselt raskustesse sattunud elujõuliste ettevõtete toetamisel ja elujõuetute ettevõtete korrakohasel lõpetamisel. Maksejõuetusraamistike parandamine võib samuti aidata vähendada viivislaenude tõenäolist suurenemist ja säilitada majandusele laenude andmise, hõlbustades pankade bilansside korrastamist ja kannustades piiriüleseid investeeringuid pikemas perspektiivis. Sellega seoses võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2019/1023, (9) et kehtestada liikmesriikide maksevõimet käsitlevates õigusaktides miinimumstandardid, et tagada ennetava restruktureerimise raamistike kättesaadavus finantsraskustesse sattunud võlgnikele, näha ette menetlused ülemäärastes võlgades ettevõtjate võlgade kustutamiseks ning suurendada igat liiki maksejõuetusmenetluste tõhusust. Oluline on jätkata direktiivi (EL) 2019/1023 ülevõtmist ja rakendamist. Komisjon teatas oma 24. septembri 2020. aasta teatises „Inimeste ja ettevõtete hüvanguks toimiv kapitaliturgude liit - uus tegevuskava“ esitatud kapitaliturgude liidu tegevuskavas ka tööst, mille eesmärk on pangandussektoriväliste ettevõtete maksejõuetusõiguse teatavate sihtvaldkondade täiendav lähendamine või minimaalne ühtlustamine. Lisaks sellele on liikmesriikidel võimalik täiendavalt hinnata oma maksejõuetusraamistike tõhusust ja tulemuslikkust kooskõlas rahvusvaheliste parimate tavadega ning kõrvaldada allesjäänud puudused.

                  (12)

                  Kaupade ja teenuste ühtse turu edasine süvendamine ning euroala kohandamine digitaalajastuga võib olla majanduskasvu, lähenemise ja vastupidavuse oluline mootor. Ühisraha ja ühtne turg koos on aidanud luua paremaid tingimusi majanduse stabiliseerimiseks ja pikaajaliseks majanduskasvuks. COVID-19 kriis on hoogustanud digivahendite kasutamist, rõhutanud digitaalse ühtse turu tähtsust ning kiirendanud digitaalsete ja sularahata makseviiside kasutamist. Ühtne turg ei ole aga endiselt valmis, eriti teenuste ning täpsemalt jaekaubanduse ja professionaalsete teenuste valdkonnas. Ühtsel turul on võime vähendada hinnajäikust ning soodustada seeläbi rahapoliitika ülekandumist ja majanduslikku vastupanuvõimet. Ühtne turg aitab kaasa ka tootmistegurite liikuvusele, mis võimaldab sektoritel, piirkondadel ja liikmesriikidel viia majanduskulud nagu näiteks töötusega seotud kulud vapustustele reageerimisel miinimumini. Kaupade ja teenuste ühtse turu edasiseks integreerimiseks on vaja kõrvaldada kõik allesjäänud tarbetud piirangud, tõhustada turujärelevalve mehhanisme ja võtta meetmeid vajaliku haldussuutlikkuse tagamiseks, et saavutada need eesmärgid.

                  (13)

                  Majandusliku ja sotsiaalse vastupanuvõime suurendamiseks ning taastumise toetamiseks on oluline teha reforme ja investeeringuid, mis parandavad tööturule integreerimist ja lihtsustavad muudatusi tööturul, pöörates erilist tähelepanu digitaalsetele ja rohelistele töökohtadele. Riikide ja liidu viivitamata võetud kriisimeetmed on vähendanud negatiivset majanduslikku ja sotsiaalset mõju töötajatele. Samal ajal on nüüd muutunud veelgi pakilisemaks mitmed pikaajalised reformid: tulemuslik aktiivne tööturupoliitika, sealhulgas individuaalne toetus; haridus- ja koolitussüsteemide kvaliteedi ja kaasavuse parandamine, et tugevdada haridustulemusi varasest east alates; tugevad ümberõppe- ja täiendõppemeetmed ning investeeringud täiskasvanuharidusse ja -koolitusse ning veebipõhistesse õppeplatvormidesse; oskuste nappuse probleemiga tegelemine ning tööealise elanikkonna kõige haavatavamate rühmade, sealhulgas noorte ja pikaajaliste töötute tööväljavaadete parandamine ning soolise ebavõrdsuse kaotamine. Kestliku ja kaasava taastumise saavutamisele aitab kõige rohkem kaasa kvaliteetsete töökohtade loomise edendamine ja töötingimuste parandamine, eelkõige tagades piisava miinimumpalga ning vähendades tööturu killustatust ja tööjõu liikuvust takistavaid asjaolusid. Olulist rolli poliitika edukal kujundamisel ja rakendamisel mängivad sotsiaaldialoog ja kollektiivläbirääkimised.

                  (14)

                  Majandusliku ja sotsiaalse vastupanuvõime seisukohast on oluline tagada juurdepääs piisavatele, kaasavatele ja kestlikele tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemidele, mis toimivad COVID-19 kriisi ajal automaatsete stabilisaatoritena. Juurdepääsud nendele süsteemidele aitavad säilitada kogu majandustsükli jooksul sotsiaalset sidusust, inimväärset elatustaset ja inimeste head tervist, mis on tootliku tööpõhise majanduse alus, ning võidelda vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu. Liikmesriikide prioriteediks peavad jääma investeeringud, millega toetatakse tervishoiureforme ja vastupidavaid tervishoiusüsteeme. Poliitika suunamisel on kesksel kohal Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 2017. aastal välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste samba rakendamine. COVID-19 kriisi tingimustes on muutunud veelgi olulisemaks vajadus tagada kõigile piisav sotsiaalkaitse nii kvaliteetse tervishoiu ja pikaajalise hoolduse kui ka kõigi töötajate asendussissetuleku näol (sealhulgas ebatüüpiliste lepingute alusel töötajatele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele). Paljud liikmesriigid on võtnud vastu ajutised sissetulekutoetuse ja sotsiaalabi meetmed, et toetada haavatavaid rühmi, kellel on väga väike sissetulek, ja töötajaid, kellel ei ole õigust saada töötushüvitist. On võetud meetmeid seoses hüvitiste, abikõlblikkuse tingimuste ja mitterahaliste lisateenustega. Sotsiaalkaitsesüsteemide piisavust ja katvust tuleb suurendada viisil, mis tagab riikide rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse ja põlvkondadevahelise õigluse.

                  (15)

                  Viimastel aastatel on tehtud märkimisväärseid edusamme, kuid COVID-19 kriisi majanduslike tagajärgede tõttu on finantssektor taas surve all. Praeguse kriisi alguses oli euroala pankade kahjumikatmisvõime suurem kui enne ülemaailmse finantskriisi puhkemist. Koos raha- ja eelarvepoliitiliste meetmetega on sellega välditud turupõhise rahastamise tingimuste karmistamist pärast kriisi algust ning tagatud jätkuv laenuandmine erasektorile. Kriis avaldab tõenäoliselt täiendavat survet pankade niigi madalale kasumlikkuse tasemele ja viivislaenude osakaalule. Need arengud võivad takistada majandusele laenu andmist, mis on taastumiseks hädavajalik. Selles valdkonnas edusammude tegemiseks on eriti oluline viivislaenude järelturgude arendamine, riiklike varahaldusettevõtjate tõhus loomine, kui see on asjakohane, ja maksejõuetusraamistike reformimine, samuti madala kasumlikkusega seotud struktuursete probleemide lahendamine. Kiire ja ulatuslik poliitiline sekkumine on suurendanud usaldust ja aidanud säilitada makromajanduslikku finantsstabiilsust. Valitsuste laenutagatiskavad aitavad jätkata majandusele laenu andmist, kaitsta ettevõtjaid ja vähendada vastastikust sõltuvust pangandussektoriga, kuid kujutavad endast liikmesriikide eelarvete jaoks ka tingimuslikke kohustusi. Maksejõuetuse moratooriumide ja viivislaenude restruktureerimise pikendamine tähendab, et tuleb leida keeruline tasakaal elujõulistele ettevõtetele jätkuva toetuse tagamise ning vahendite väära jaotumise, võimaliku pankroti korral kahjumi suurenemise ja krediidikvaliteedi selguse vähenemisega seotud riskide vahel.

                  (16)

                  Majandus- ja rahaliidu struktuuri väljaehitamine on endiselt väga oluline. Järelejäänud lünkade täitmine võiks veelgi suurendada euroala stabiilsust ja vastupidavust ning tugevdaks sellest tulenevalt viimastel aastatel üldjoontes stabiilsena püsinud euro rahvusvahelist rolli. Edasistes sammudes tuleks võtta arvesse kogemusi, mis on saadud Euroopa laiaulatuslikust majanduspoliitilisest reageerimisest COVID-19 kriisile. Lisaks lühiajalisele stabiliseerivale mõjule ja oma rollile taastumise toetamisel võib taasterahastu „Next Generation EU“ avaldada majandus- ja rahaliidule mõju ka pikemas perspektiivis tänu majanduskasvu soodustavate investeeringute ja struktuurireformide stimuleerimisele ning euroala suuremale vastupanuvõimele tulevastele šokkidele. Eurodes nomineeritud võlainstrumentide, sealhulgas roheliste ja sotsiaalsete võlakirjade ulatuslik emiteerimine suurendab sügavust ja likviidsust kvaliteetsete eurodes nomineeritud võlaväärtpaberite turul ning võib aidata tugevdada euro rahvusvahelist rolli. Siiski on majandus- ja rahaliidust endiselt puudu mõned olulised elemendid, nagu välja kujundatud pangandusliit ja süvendatud kapitaliturgude liit. Endiselt on väga oluline pangandusliidu tugevdamine. Selleks on vaja jätkata viivitamata ja sama ambitsioonikalt tööd kõigi elementide kallal, sealhulgas nende, mis olid arutlusel Euroopa hoiuste tagamise skeemi kõrgetasemelises töörühmas, põhinedes konsensusele. Euroopa stabiilsusmehhanismi reformipaketiga edasi liikumine ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 806/2014 (10) loodud ühtse kriisilahendusfondi ühise kaitsekorra planeeritust varasem jõustumine 2022. aasta alguses, arvestades riskide vähendamisel tehtud edusamme ja eurorühma 30. novembri 2020. aasta avalduses kirjeldatud täiendavaid meetmeid, on järjekordne oluline samm pangandusliidu väljakujundamise ning majandus- ja rahaliidu tugevdamise suunas. Tuleks jätkata tööd, et leida lahendused, kuidas kaotada piirangud, mis kehtivad praegu seoses likviidsuse pakkumisega kriisilahenduse korral. Kapitaliturgude liidu süvendamine on peamine prioriteet, nagu näitas 2020. aasta septembri uus tegevuskava. Vastavalt komisjoni 19. jaanuari 2021 teatisele „Euroopa majandus- ja finantssüsteem: avatuse, tugevuse ja vastupidavuse edendamine“ on tugev ja vastupidav majandus- ja rahaliit oluline ka selleks, et tugevdada euro rahvusvahelist rolli ning tagada liidu majanduslik ja finantsautonoomia, võttes samal ajal täielikult arvesse liidu siseturgu ning tegutsedes euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide suhtes avatud ja läbipaistval viisil,

            SOOVITAB euroala liikmesriikidel võtta aastatel 2021–2022 individuaalselt, sealhulgas oma taaste- ja vastupidavuskavade kaudu, ja eurorühmas ühiselt järgmisi meetmeid:

                  1)

                  tagada COVID-19 kriisist taastumist toetav poliitiline kurss. Kuna tervishoiualane hädaolukord kestab, võtta vastu eelarvepoliitika, mis jääb kogu 2021. aasta jooksul toetavaks kõigis euroala liikmesriikides. Võtta vastu poliitikameetmed, mis on kohandatud iga riigi oludele ning on õigeaegsed, ajutised ja sihipärased. Jätkata COVID-19 pandeemiaga tulemuslikuks tegelemiseks ning majanduse ja kestliku taastumise toetamiseks võetavate meetmete koordineerimist. Kui epidemioloogilised ja majanduslikud tingimused seda võimaldavad, lõpetada erakorraliste meetmete rakendamine järk-järgult, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada konservatiivne eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Jätkata reforme, mis suurendavad kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust. Pöörata erilist tähelepanu eelarvemeetmete kvaliteedile. Parandada riigihankeraamistikke ja avaliku sektori finantsjuhtimist, sealhulgas eelkõige investeerimisraamistikke ja rohelise eelarvestamise vahendite kasutamist. Avaliku sektori kulutuste paremaks sidumiseks taastumise ja vastupidavuse alaste vajadustega võtta aluseks kuluanalüüsid;

                  2)

                  veelgi parandada lähenemist, vastupidavust ning kestlikku ja kaasavat majanduskasvu. Vähendada erinevuse suurenemise ohtu ning suurendada majanduslikku ja sotsiaalset vastupanuvõimet euroalal, jätkates struktuursete probleemide lahendamist, rakendades reforme, mis tugevdavad tootlikkust ja tööhõivet, tagavad ressursside sujuva ümberjaotamise ning parandavad turgude ja avaliku halduse toimimist, suurendades avaliku sektori investeeringute taset ja edendades erainvesteeringuid, ning toetada kooskõlas rohe- ja digipöördega õiglast ja kaasavat taastumist. Integreerida veelgi kaupade ja teenuste ühtset turgu, sealhulgas digitaalset ühtset turgu, kõrvaldades tarbetud piirangud, tõhustades turujärelevalvet ja tagades piisava haldussuutlikkuse. Tagada tulemuslik aktiivne tööturupoliitika ja toetatakse töökohavahetust, eelkõige rohelise ja digimajanduse töökohtade kasuks. Edendada õiglasi töötingimusi, tegeletakse tööturu killustatusega ning tugevdatakse kaasamist. Tagada sotsiaalpartnerite tulemuslik kaasamine poliitika kujundamisse ning tugevdada sotsiaaldialoogi ja kollektiivläbirääkimisi. Tugevdada kaasavaid haridus- ja koolitussüsteeme ning oskustesse investeerimist, tegeledes oskuste nappuse probleemiga. Jätkata nõukogu raames tööd ülemaailmse konsensusel põhineva lahenduse leidmiseks sellele, kuidas lahendada majanduse digitaliseerimisest tulenevad maksuprobleemid OECD kaasavas maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise raamistikus, eeldades et selles foorumis saavutatakse kokkulepe 2021. aasta keskpaigaks. Teha asjakohast ettevalmistustööd edasiseks tegevuseks digitaalmajandusega seotud maksuprobleemidele lahenduse leidmisel, sealhulgas juhul, kui 2021. aasta keskpaigaks ei ole rahvusvahelist konsensust saavutatud. Saavutada täiendavat edu, et võidelda agressiivse maksuplaneerimise vastu, vähendada maksukiilu ja toetada üleminekut CO2 heite maksustamisele ja keskkonnamaksudele;

                  3)

                  tugevdada riiklikke institutsioonilisi raamistikke. Jätkata ja kiirendada reforme, et kõrvaldada investeerimisega seotud kitsaskohad ning tagada liidu vahendite, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu tõhus ja õigeaegne kasutamine. Tugevdada avaliku halduse, sealhulgas õigus- ja tervishoiusüsteemide ning riiklike tööturuasutuste tulemuslikkust ja digitaliseerimist. Vähendada ettevõtete halduskoormust ja parandatakse ettevõtluskeskkonda. Jätkata kelmuse, pettuse ja korruptsiooni vastu võitlemise ning rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise raamistike täiustamist. Edendada konkreetseid meetmeid maksejõuetusraamistike tõhususe, tulemuslikkuse ja proportsionaalsuse suurendamiseks, viivisnõuete vähendamiseks ja kapitali tõhusa jaotamise tagamiseks;

                  4)

                  tagada makromajanduslik finantsstabiilsus. Säilitada majanduse krediidikanalid ja meetmed elujõuliste ettevõtete toetamiseks seni, kuni see on enneolematu COVID-19 kriisi ajal vajalik. Säilitada pangandussektori usaldusväärsed bilansid, sealhulgas jätkates viivislaenude vähendamist, muu hulgas viivislaenude järelturgude arendamise abil;

                  5)

                  viia lõpule majandus- ja rahaliidu loomine ning tugevdada euro rahvusvahelist rolli. Teha edusamme majandus- ja rahaliidu süvendamisel, et suurendada euroala vastupanuvõimet, viies lõpule pangandusliidu loomise, jätkates viivitamata ja sama ambitsioonikalt tööd kõigi elementide, sealhulgas nende kallal, mis olid arutlusel Euroopa hoiuste tagamise skeemi kõrgetasemelises töörühmas, ning süvendades kapitaliturgude liitu, samuti toetades algatusi, millega rakendatakse digirahandust, jaefinantsteenuseid ja kestliku rahanduse põhimõtteid. Töötada edasi lahendustega, et kaotada piirangud, mis kehtivad praegu seoses likviidsuse pakkumisega kriisilahenduse olukorras, ning et tugevdada liidu õigus- ja järelevalveraamistikku, muu hulgas tagades rahapesuvastast võitlust käsitlevate õigusnormide järjepideva ja tõhusa järelevalve ja jõustamise.

            Edasisel majandus- ja rahaliidu süvendamisel tuleks võtta arvesse kogemusi, mis on saadud liidu laiaulatuslikust majanduspoliitilisest reageerimisest COVID-19 kriisile. Liidu siseturgu täielikult arvesse võttev ning euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide suhtes avatud ja läbipaistval viisil saavutatud edu majandus- ja rahaliidu süvendamisel aitab tugevdada euro rahvusvahelist rolli ja edendada liidu majandushuve kogu maailmas.

         Brüssel, 13. juuli 2021.

               Nõukogu nimel

               Rahandusminister

            Andrej ŠIRCELJ

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. veebruari 2021. aasta määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu (ELT L 57, 18.2.2021, lk 17).

         (4)  Nõukogu 19. mai 2020. aasta määrus (EL) 2020/672, millega luuakse COVID-19 puhanguga kaasnenud eriolukorras töötuseriski leevendamiseks pakutava ajutise toetuse Euroopa rahastu (TERA) )ELT L 159, 20.5.2020, lk 1).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. märtsi 2020. aasta määrus (EL) 2020/460, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013 ja (EL) nr 508/2014 seoses erimeetmetega investeeringute kaasamiseks liikmesriikide tervishoiusüsteemidesse ja muudesse majandussektoritesse, et reageerida COVID-19 puhangule (koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus) (ELT L 99, 31.3.2020, lk 5).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2020. aasta määrus (EL) 2020/558, millega muudetakse määrusi (EL) nr 1301/2013 ja (EL) nr 1303/2013 seoses erimeetmetega erandliku paindlikkuse lubamiseks Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamisel, et reageerida COVID-19 puhangule (ELT L 130, 24.4.2020, lk 1).

         (7)  Euroopa Keskpanga 24. märtsi 2020. aasta otsus (EL) 2020/440 pandeemia majandusmõjude ohjeldamise erakorralise ja ajutise varaostukava kohta (EKP/2020/17) (ELT L 91, 25.3.2020, lk 1).

         (8)  Euroopa Keskpanga 1. juuni 2016. aasta otsus (EL) 2016/948 ettevõtlussektori varaostukava rakendamise kohta (EKP/2016/16) (ELT L 157, 15.6.2016, lk 28).

         (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/1023, mis käsitleb ennetava saneerimise raamistikke, võlgadest vabastamist ja äritegevuse keeldu ning saneerimis-, maksejõuetus- ja võlgadest vabastamise menetluste tõhususe suurendamise meetmeid, ning millega muudetakse direktiivi (EL) 2017/1132 (saneerimise ja maksejõuetuse direktiiv) (ELT L 172, 26.6.2019, lk 18).

         (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määrus (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT L 225, 30.7.2014, lk 1).


title: Nõukogu soovitus (EL) 2021/1170, 15. juuli 2021, millega muudetakse soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta

text:
                  16.7.2021

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 255/3

         NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2021/1170,
         15. juuli 2021,
         millega muudetakse soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta
         EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte b ja e ning artikli 292 esimest ja teist lauset,
         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Nõukogu võttis 30. juunil 2020 vastu soovituse Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (1) (edaspidi „nõukogu soovitus“).

                     (2)

                     Selle järel võttis nõukogu vastu soovitused (EL) 2020/1052, (2) (EL) 2020/1144, (3) (EL) 2020/1186, (4) (EL) 2020/1551, (5) (EL) 2020/2169, (6) (EL) 2021/89, (7) (EL) 2021/132, (8) (EL) 2021/767, (9) (EL) 2021/892, (10) (EL) 2021/992 (11) ja (EL) 2021/1085, (12) millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta.

                     (3)

                     20. mail 2021 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2021/816, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta, (13) et ajakohastada kriteeriume, mille alusel hinnatakse, kas mittehädavajalik reisimine kolmandatest riikidest on ohutu ja kas seda tuleks lubada.

                     (4)

                     Nõukogu soovituses on sätestatud, et liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil järk-järgult kaotama ELi mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 1. juulist 2020 nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul. Nõukogu peaks pärast komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedat konsulteerimist ning nõukogu soovituses osutatud metoodikal, kriteeriumidel ja teabel põhinevale üldisele hinnangule tuginedes vaatama I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu iga kahe nädala järel läbi ja vajaduse korral seda ajakohastama.

                     (5)

                     Pärast seda on nõukogu komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedalt konsulteerides ning nõukogu soovituses (nagu seda on muudetud soovitusega (EL) 2021/816) sätestatud kriteeriume ja metoodikat kohaldades arutanud nõukogu soovituse I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu läbivaatamist. Nende arutelude tulemusena tuleks I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu muuta. Täpsemalt tuleks loetelust eemaldada Rwanda ja Tai ning loetellu lisada Ukraina.

                     (6)

                     Piirikontroll ei ole üksnes nende liikmesriikide huvides, kelle välispiiril seda tehakse, vaid kõigi liikmesriikide huvides, kes on kaotanud piirikontrolli sisepiiridel. Seepärast peaksid liikmesriigid tagama, et välispiiridel võetakse meetmeid koordineeritult, et tagada Schengeni ala hea toimimine. Selleks peaksid liikmesriigid alates 15. juulist 2021 koordineeritud viisil jätkama Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu kaotamist käesoleva soovitusega muudetud nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide, erihalduspiirkondade ning muude üksuste ja territoriaalvalitsuste elanike puhul.

                     (7)

                     Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu poolt otsuse tegemist käesoleva soovituse üle, kas ta rakendab seda.

                     (8)

                     Käesolev soovitus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ (14); seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

                     (9)

                     Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (15) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.

                     (10)

                     Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (16) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ (17) artikliga 3.

                     (11)

                     Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ (18) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2011/350/EL (19) artikliga 3,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
         Nõukogu soovitust (EL) 2020/912 (nagu seda on muudetud soovitustega (EL) 2020/1052, (EL) 2020/1144, (EL) 2020/1186, (EL) 2020/1551, (EL) 2020/2169, (EL) 2021/89, (EL) 2021/132, (EL) 2021/767, (EL) 2021/816, (EL) 2021/892, (EL) 2021/992 ja (EL) 2021/1085) Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta muudetakse järgmiselt.

                     1)

                     Nõukogu soovituse punkti 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:

                                 „1.

                                 Liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil kaotama järk-järgult Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 15. juulist 2021 I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul.“

                     2)

                     Soovituse I lisa asendatakse järgmisega:

                           „I LISA
                           Kolmandad riigid, erihalduspiirkonnad ning muud üksused ja territoriaalvalitsused, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut:

                                       I.

                                       RIIGID

                                                   1.

                                                   ALBAANIA

                                                   2.

                                                   ARMEENIA

                                                   3.

                                                   AUSTRAALIA

                                                   4.

                                                   ASERBAIDŽAAN

                                                   5.

                                                   BOSNIA JA HERTSEGOVIINA

                                                   6.

                                                   BRUNEI DARUSSALAMI RIIK

                                                   7.

                                                   KANADA

                                                   8.

                                                   IISRAEL

                                                   9.

                                                   JAAPAN

                                                   10.

                                                   JORDAANIA

                                                   11.

                                                   LIIBANON

                                                   12.

                                                   MONTENEGRO

                                                   13.

                                                   UUS-MEREMAA

                                                   14.

                                                   KATAR

                                                   15.

                                                   MOLDOVA VABARIIK

                                                   16.

                                                   PÕHJA-MAKEDOONIA VABARIIK

                                                   17.

                                                   SAUDI ARAABIA

                                                   18.

                                                   SERBIA

                                                   19.

                                                   SINGAPUR

                                                   20.

                                                   LÕUNA-KOREA

                                                   21.

                                                   UKRAINA

                                                   22.

                                                   AMEERIKA ÜHENDRIIGID

                                                   23.

                                                   HIINA ((*))

                                       II.

                                       HIINA RAHVAVABARIIGI ERIHALDUSPIIRKONNAD

                                                   Hongkongi erihalduspiirkond

                                                   Macau erihalduspiirkond

                                       III.

                                       ÜKSUSED JA TERRITORIAALVALITSUSED, MIDA VÄHEMALT ÜKS LIIKMESRIIK EI OLE RIIGINA TUNNUSTANUD

                                                   Kosovo (*)

                                                   Taiwan

                        ((*))  Oleneb vastastikkuse kinnitamisest."

                        (*)  Kõnealune nimetus ei piira seisukohti staatuse suhtes ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244 (1999) ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta."

            Brüssel, 15. juuli 2021

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               G. DOVŽAN

            (1)  ELT L 208 I, 1.7.2020, lk 1.

            (2)  ELT L 230, 17.7.2020, lk 26.

            (3)  ELT L 248, 31.7.2020, lk 26.

            (4)  ELT L 261, 11.8.2020, lk 83.

            (5)  ELT L 354, 26.10.2020, lk 19.

            (6)  ELT L 431, 21.12.2020, lk 75.

            (7)  ELT L 33, 29.1.2021, lk 1.

            (8)  ELT L 41, 4.2.2021, lk 1.

            (9)  ELT L 165 I, 11.5.2021, lk 66.

            (10)  ELT L 198, 4.6.2021, lk 1.

            (11)  ELT L 221, 21.6.2021, lk 12.

            (12)  ELT L 235, 2.7.2021, lk 27.

            (13)  ELT L 182, 21.5.2021, lk 1.

            (14)  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

            (15)  EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.

            (16)  ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

            (17)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/146/EÜ sõlmida Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 1).

            (18)  ELT L 160, 18.6.2011, lk 21.

            (19)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/350/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, seoses sisepiiridel piirikontrolli kaotamise ja isikute liikumisega (ELT L 160, 18.6.2011, lk 19).