title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Malta 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Malta 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/83

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Malta 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Malta 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   2014/C 247/16
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (4) Malta 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Malta ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Malta 2014. aasta eelarvekava kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Maltat ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks prioriteedid finantsstabiilsuse tagamiseks, eelarve konsolideerimiseks ja majanduskasvu hoogustamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Malta kohta tehtud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Maltal ei esine enam makromajanduslikku tasakaalustamatust makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses. Ehkki võlakoormus on ikka veel suur, on riskid erasektori ja avaliku sektori võla jätkusuutlikkusele ning finantssektori stabiilsusele kontrolli all, isegi kui need vajavad jätkuvat järelevalvet. Eeskätt on finantsstabiilsuse näitajad endiselt usaldusväärsed. Kuid võttes arvesse kõnealuse sektori riskide struktuurset iseloomu, tuleb jätkata praeguseid mõistlikke järelevalve ja riskide võtmise tavasid. Eluasemeturg on stabiliseerunud ja seega on liigsed kinnisvaraga seotud riskid piiratud. Erasektori võlg väheneb; ettevõtete finantsvõimendust vähendatakse nõuetekohaselt ja krediidituru surve on piiratud.

               (8)

               Malta esitas 16. aprillil 2014 oma 2014. aasta riikliku reformikava, mida ajakohastati 8. mail 2014, ning 30. aprillil 2014 oma 2014. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               2014. aasta stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärast eelarvepuudujääki jätkusuutlikul viisil 2014. aastaks ning liikuda järk-järgult keskpika perioodi eesmärgi ehk struktuurselt tasakaalustatud eelarvepositsiooni poole, mis on stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetest rangem. Keskpika perioodi eesmärgi saavutamine ei ole siiski programmiperioodil kavas. 2014. aastal jääb kavandatud (ümberarvutatud) struktuuriline kohandamine soovitatule siiski napilt alla. Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi kavandatud kõrvaldamist on 2015. aastal kavandatud väike kõrvalekalle keskpika perioodi eesmärgi saavutamist toetavast kohandamiskavast. Pärast seda on kavandatud iga-aastane edasiminek keskpika perioodi eesmärgi suunas üldjoontes kooskõlas nõudega vähemalt 0,5 % SKPst. Stabiilsusprogrammis prognoositakse, et valitsemissektori võlg, mis ulatus 2013. aastal 73 %-ni SKPst, hakkab alates 2014. aastast kahanema kooskõlas võla vähendamise sihttasemega. Kokkuvõttes on programmieesmärgid stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega suuresti kooskõlas. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium, mille on kinnitanud sõltumatu organ (riigikontroll), on 2014. ja 2015. aasta puhul usutav, kuna nende aastate majanduskasvu prognoositakse veidi väiksemaks kui komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosis nende aastate kohta.
               Eelarve-eesmärgid on siiski ohus, sest meetmed ei toeta täielikult programmiperioodiks kavandatud tulude struktuurset kasvu ning ülekulud võivad tingida kavandatust suuremaid avansilisi makseid. Komisjoni prognoosi kohaselt peaks Malta jätkusuutlikult kõrvaldama oma ülemäärase eelarvepuudujäägi 2014. aasta jooksul. Samal ajal jääb prognoosib komisjon, et eelarve konsolideerimise eesmärgist jääb 2013.–2014. aastal puudu 1,6 % SKPst struktuurse eelarvepositsiooni (korrigeeritud) muutuse alusel ning 1,25 % SKPst meetmetena, mida peeti vajalikuks eelarvepuudujäägi menetluse raames esitatud soovituses. Ehkki võla vähendamise kontrollväärtus saavutatakse 2014. aastal ilma varuta, näitavad võlastsenaariumiga seotud riskid kasvavat tendentsi.

               (10)

               2015. aastal valitseb oht kalduda suurel määral kõrvale nõutud edasiminekust keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel. Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohaselt oma hinnangule stabiilsusprogrammi kohta ja komisjoni prognoosile, on nõukogu arvamusel, et ehkki Malta kavandatud valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk ja valitsemissektori võlg vastavad ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames esitatud soovitusele, tuleb teha täiendavaid jõupingutusi, et viia struktuuriline kohandamine 2014. aastal vastavusse soovitatuga ning tagada asjakohane edasiminek keskpika perioodi eesmärgi suunas alates 2015. aastast.

               (11)

               Malta eelarveraamistiku mittesiduv olemus ja asjaolu, et eelarvepoliitikat kavandatakse lühikeses perspektiivis, ei toeta tugeva eelarvepositsiooni saavutamist. Seni ei ole vastu võetud õigusakte, mis pidid jõustuma hiljemalt 2013. aasta lõpul ning mille eesmärk oli täita nõukogu direktiivi 2011/85/EL (6) ja fiskaalkokkuleppe nõuded. Stabiilsusprogrammi kohaselt on valitsus aga hiljuti kinnitanud eelarvepoliitilise vastutuse seaduse eelnõu, mis esitatakse parlamendile heakskiitmiseks. Õigusakti eelnõus nähakse ette struktuurilise eelarvetasakaalu reegli, võlareegli ja kolmeaastase jooksva eelarveraamistiku kehtestamine ning sellise eelarvenõukogu järkjärguline loomine, kelle ülesanne oleks kinnitada valitsuse ametlikud makromajanduslikud ja eelarveprognoosid ning teha eelarve-eeskirjade täitmise eel- ja järelseiret.

               (12)

               Malta maksuametid on kavas liita üheks asutuseks, et lihtsustada maksude kogumise protsessi ning aidata võidelda maksudest kõrvalehoidumise vastu. Maksukohustuse täitmise toetamiseks ja tasumisele kuuluvate summade sissenõudmise lihtsustamiseks on läbi vaadatud käibemaksu käsitlevates õigusaktides sätestatud karistused ja maksuintressid. Võetud on ka mitmesuguseid muid meetmeid, mis peaksid Malta maksusüsteemi konsolideerima. Need meetmed on asjakohased, kuid nende mõju ei ole veel ilmne.

               (13)

               Vaatamata ikka veel püsivatele probleemidele seoses Malta riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega võib täheldada teatavaid edusamme pensionisüsteemi reformimisel ja tervishoiuteenuste jätkusuutlikkuse parandamisel. Loodud on pensionide strateegiarühm, et hinnata kõiki võimalusi pensionisüsteemi reformimiseks, ning Malta ametiasutused on andnud lubaduse mitte tõsta seadusjärgset pensioniiga kõrgemale kui 2006. aasta pensionireformis sätestatud tõus. Ehkki Maltal on kavas võidelda nende vajakajäämistega tööturu meetmete abil ja eriti oma hiljuti vastu võetud aktiivsena vananemise strateegia abil, ei lahenda see tõenäoliselt probleemi. Tervishoiusüsteemi jätkusuutlikkus on teine kitsaskoht, kui võtta arvesse vananemisega seotud kulude oodatavat suurenemist. Äsja koostati riikliku tervishoiusüsteemi strateegia eelnõu, kuid puudub selgus selle rakendamise küsimustes ning eelistes kulutõhususe ja jätkusuutlikkuse seisukohast. Tarvis on tugevdada riiklikku esmatasandi arstiabi.

               (14)

               Koolist väljalangemise määr on Maltal endiselt väga kõrge, kuid selle vähendamiseks võetakse meetmeid ning samuti on loomisel terviklik järelevalvesüsteem. Põhioskuste omandamise tase on aga madal, mis süvendab kehva kirjaoskust ja koolist väljalangemist. Hiljaaegu vastu võetud riikliku kirjaoskusstrateegia nõuetekohane rakendamine peaks toetama nimetatud puudujäägi kõrvaldamiseks tehtavaid jõupingutusi. Seda tuleb toetada täiendavate meetmetega, mis peaksid eeldatavalt parandama haridus- ja koolitussüsteemi vastavust tööturu vajadustele. Nimetatud meetmed hõlmavad õpipoisiõppe raamistiku reformi, elukestva õppe strateegia loomist, töökohal toimuva väljaõppe sisseseadmist kutsehariduses ja -koolituses ning Euroopa Sotsiaalfondi kaudu rahastatavat eriprogrammi.

               (15)

               Malta tegeleb praegu mitme olulise meetme rakendamisega, et suurendada naiste osalust tööturul, eeskätt tasuta lastehoiuteenuste pakkumisega leibkondadele, kus vanemad töötavad või õpivad. Tulemuslik rakendamine on siin esmatähtis. Ametiasutused aitavad pakkuda ka pikapäevarühma teenust ning võimalusi saata lapsi kooli enne ettenähtud avamisaega, et vanema rolli tööeluga paremini sobitada. Ühtlasi kavandatakse maksusoodustusi, et julgustada vanemaid saatma lapsi lastehoiuasutustesse, mis töötavad varasemate kavade kohaselt. Vähe on tehtud aga tööd selle nimel, et pakkuda ja edendada paindlikku töökorraldust, näiteks kaugtööd ja paindlikku tööaega, mis aitaks naisi taas tööturule integreerida.

               (16)

               Rahvusvahelise konkurentsivõime edasiseks parandamiseks peab Malta lisaks palga ja tootlikkuse näitajate muutumise ebakõladest tuleneva võimaliku negatiivse mõju vältimisele pöörama tähelepanu ka sellistele taristuga seotud puudujääkidele energia- ja transpordisektoris, mis kahandavad taristu potentsiaali, eriti kui võtta arvesse suuri kulutusi energiale. Sel aastal peaks lõpule jõudma elektrivõrkude ühendamine Itaaliaga ning see parandab varustuskindlust ning võib aidata kaasa energiavarustuse mitmekesistumisele ja väljaspool toodetud taastuvenergia kasutamisele. Ka Delimara veeldatud maagaasi terminal ja kavandatav ühendus Euroopa gaasivõrguga täiendavad Malta energiaallikate jaotust, muutes selle vähem sõltuvaks ühest peamisest energiaallikast ja suurendades nõnda Malta atraktiivsust äritegevuse kohana. Kui välja arvata mõningane edu fotogalvaaniliselt saadud päikeseenergia valdkonnas, kujutavad kodumaised taastuvenergiaallikad endast kasutamata potentsiaali.

               (17)

               Malta ärikliima edasist arengut piirab avaliku halduse vähene suutlikkus. Ehkki areng riigihangete valdkonnas kulgeb õiges suunas, on hankemenetlused endiselt liiga pikaajalised, tingides avaliku sektori kulutuste ebatõhusust. Neil meetmetel pole konkreetseid eesmärke ja see teeb nende tulemuslikkuse hindamise keerukaks. Laenuvahenditest rahastamise alternatiivide puudumine muudab rahastamise ettevõtjate jaoks kulukaks, mis omakorda survestab nende majandustegevust. Ettevõtete võlgnevuse soodustamine võib ühtlasi kaasa tuua ülemäära suure ettevõtete finantsvõimenduse ja kapitali ebapiisava jaotuse. Seega tuleb otsida rahastamiseks uusi laenuvabu võimalusi. 2013. aasta riigipõhistes soovitustes esile tõstetud puudujääke Malta kohtusüsteemis ei ole kõrvaldatud. Ehkki võib oodata, et komisjoni poolt 2013. aasta novembris esitatud kohtusüsteemi reformi arvukate reformiettepanekute seast rakendatakse nii mõnigi 2014. aasta lõpuks, on siiski tarvis avalikustada selge ajakava ja määrata, millised meetmed on prioriteetsed. Samuti pole kindel, kuidas kõnealused meetmed mõjutavad kohtuasjade kuhjumist, eriti seoses eespool nimetatud puudujääkidega.

               (18)

               Malta on tugevdanud regulatiivset järelevalvet, et tagada finantssektori stabiilsus. Malta Keskpanga ülesannete hulka on lisatud makrotasandi usaldusjärelevalve ning erilist rõhku pannakse finantsstabiilsuse küsimustele, kusjuures finantsstabiilsuse ühisnõukogu on nüüd õigusaktidega sätestatud. Laenukahjumi reservide parandamiseks on võetud rahuldavaid meetmeid, peamiselt läbi vaadatud panganduseeskirja nr 9 abil.

               (19)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Malta majanduspoliitikat. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Malta eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5.

               (20)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (7) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (21)

               Komisjon analüüsis Euroopa poolaasta kontekstis ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (8). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Malta tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Maltal võtta aastatel 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Kõrvaldada ülemäärane eelarvedefitsiit jätkusuutlikul viisil 2014. aasta jooksul. Tugevdada 2015. aastal märkimisväärselt eelarvestrateegiat, et tagada nõutud struktuuriline kohandamine 0,6 % SKPst keskpika perioodi eesmärgi suunas. Seejärel püüda teha igal aastal struktuuriline kohandus, mis on vähemalt 0,5 % SKPst ning heades majandustingimustes või vajaduse korral veelgi rohkem, tagamaks võlareegli täitmise, et valitsemissektori kõrge võlatase näitaks ka edaspidi jätkusuutlikku kahanemistendentsi. Võtta lõplikult vastu eelarvepoliitilise vastutuse seadus eesmärgiga kehtestada siduv ja reeglipõhine mitmeaastane eelarveraamistik ning luua sõltumatu asutus, kelle ülesanne oleks valvata eelarve-eeskirjade täitmise järele ja toetada eelarve planeerimise aluseks olevaid makromajandusprognoose. Jätkata maksukohustuse täitmise parandamist ja maksudest kõrvalehoidumise vastast võitlust, tagades seni võetud meetmete jätkuva rakendamise ja hindamise ning astudes ka uusi samme, edendades eeskätt elektrooniliste maksevahendite kasutamist.

               2.

               Jätkata riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks käimasolevat pensionireformi, näiteks kiirendades eeskätt seadusjärgse pensioniea juba jõustatud tõstmist ning sidudes selle seejärel oodatava eluea muutumisega. Tagada, et riikliku tervishoiusüsteemi terviklik reform suudaks pakkuda olemasolevate ressursside kulutõhusat ja jätkusuutlikku kasutamist, nagu esmatasandi arstiabi parandamine.

               3.

               Jätkata poliitilisi jõupingutusi, et suurendada haridus- ja koolitussüsteemi vastavust tööturu vajadustele, kiirendades õpipoisiõppe süsteemi reformi käikulaskmist. Veelgi parandada põhioskuste omandamist ja vähendada koolist väljalangemist, eeskätt väljakuulutatud riikliku kirjaoskusstrateegia lõpliku väljatöötamise ja rakendamise teel. Parandada veelgi naiste, eriti tööturule naasvate naiste osalemist tööturul, edendades paindlikku töökorraldust.

               4.

               Mitmekesistada energiaallikate jaotust majanduses, suurendades sealhulgas taastuvatest energiaallikatest toodetava energia osakaalu.

               5.

               Parandada jätkuvalt riigihankemenetluste tõhusust ja vähendada nende pikkust; pakkuda ettevõtjatele alternatiive laenuvahenditest rahastamisele, lihtsustades juurdepääsu kapitaliturgudele ja arendades riskikapitalifonde; suurendada kohtusüsteemi tõhusust, tagades kavandatud kohtureformi õigeaegse ja tõhusa elluviimise.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 59.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  Nõukogu 8. novembri 2011. aasta direktiiv 2011/85/EL liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 41).

      (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (8)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 141


				|

		52013PC0907

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tehakse kindlaks, et Poola ei ole võtnud vastusena nõukogu 21. juuni 2013. aasta soovitusele tõhusaid meetmeid /* COM/2013/0907 final - 2013/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tehakse kindlaks, et Poola ei ole
võtnud vastusena nõukogu 21. juuni 2013. aasta soovitusele tõhusaid
meetmeid

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa
Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 126 lõiget 8,
võttes arvesse Euroopa
Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Vastavalt Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklile 126 hoiduvad liikmesriigid valitsemissektori
ülemäärasest eelarvepuudujäägist.
(2)       Stabiilsuse ja kasvu pakt
põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade
stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja jätkusuutliku
majanduskasvu tagamiseks.
(3)       Nõukogu otsustas 7. juulil
2009 kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 6, et
Poolal on ülemäärane eelarvepuudujääk, ning esitas talle soovituse korrigeerida
ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2012. aastaks vastavalt asutamislepingu
artikli 104 lõikele 7 ja nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1467/97
(ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise
kohta)[1]
artiklile 3. Et vähendada valitsemissektori eelarvepuudujääki usaldusväärsel ja
jätkusuutlikul viisil kontrollväärtuseni 3 % SKPst või alla selle,
soovitati Poola ametiasutustel 2009. aastal kavakohaselt rakendada
stimuleerivaid fiskaalmeetmeid, tagada, et eelarve keskmine struktuurne
kohandamine oleks alates 2010. aastast vähemalt 1¼ protsendipunkti SKPst
aastas, töötada välja üksikasjalikud meetmed, et 2012. aastaks vähendada eelarvepuudujääk
alla kontrollväärtuse, ning käivitada reformid, millega piiratakse järgmistel
aastatel jooksvate esmaste kulutuste tegemist. Nõukogu kehtestas tõhusate
meetmete võtmiseks tähtaja 7. jaanuar 2010.
(4)       3. veebruaril 2010 jõudis
komisjon järeldusele, et komisjoni 2009. aasta sügisprognoosi andmeil on Poola
nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovituse kohaselt võtnud vajalikud meetmed
valitsemissektori eelarvepuudujäägi viimiseks allapoole aluslepingus sätestatud
kontrollväärtust, ja asus seisukohale, et ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse raames ei ole seepärast vaja rohkem meetmeid võtta. 2011. aasta
sügisprognoosi põhjal leidis komisjon, et Poola ei paistnud eesmärke
saavutavat, ja palus võtta täiendavaid meetmeid, mida Poola ka tegi ja millest
ta 10. jaanuariks 2012 avalikult teatas. 11. jaanuaril 2012 kinnitas komisjon,
et Poola ametiasutused on võtnud tõhusaid meetmeid ülemäärase eelarvepuudujäägi
tähtaegseks ja jätkusuutlikuks korrigeerimiseks ning et Poola suhtes
kohaldatava ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames ei tulnud tol ajal
võtta täiendavaid meetmeid[2].
(5)       21. juunil 2013 jõudis
nõukogu järeldusele, et Poola on võtnud tõhusaid meetmeid, kuid on toimunud
tõsiseid majandussündmusi, millel on riigi rahandusele oluline negatiivne mõju,
ning esitas läbivaadatud soovitused[3].
Seega vastas Poola määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 sätestatud
tingimustele, mis võimaldavad pikendada valitsemissektori ülemäärase
eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtaega. Nõukogu soovitas Poolal korrigeerida
ülemäärane eelarvepuudujääk 2014. aastaks. Poolal tuleks täita
valitsemissektori eelarvepuudujäägi eesmärgid – 2013. aastal 3,6 % SKPst ja
2014. aastal 3,0 % SKPst –, mis on kooskõlas komisjoni 2013. aasta
ajakohastatud kevadprognoosi kohase aastase struktuurse eelarvepositsiooni
paranemisega 2013. aastal vähemalt 0,8 % SKPst ja 2014. aastal vähemalt
1,3 % SKPst. Poola peaks kõrvalekaldumatult rakendama juba vastuvõetud
meetmed ning täiendama neid uute meetmetega, mis on piisavad, et korrigeerida
ülemäärane eelarvepuudujääk 2014. aastaks. Poola peaks kasutama kõiki
ettenägematuid tulusid puudujäägi vähendamiseks. Nõukogu kehtestas tähtajaks,
milleks Poolal tuli võtta tõhusad meetmed ja esitada vastavalt määruse (EÜ) nr
1467/97 artikli 3 lõikele 4a üksikasjalik eesmärkide saavutamiseks kavandatud
konsolideerimisstrateegia, 1. oktoobri 2013.
(6)       2. oktoobril 2013 esitas
Poola aruande tõhusate meetmete kohta. Aruande aluseks olev makromajanduslik
stsenaarium sarnaneb 2013. aasta lähenemisprogrammi aluseks olnud
stsenaariumile. Kui aastatel 2001–2011 oli SKP keskmine reaalkasv 4 %
aastas, siis 2012. aastal majandustegevus aeglustus ja kasvumäär oli
1,9 %. Tõhusate meetmete aruande aluseks olevas makromajanduslikus
stsenaariumis prognoositakse, et 2013. aastal aeglustub SKP reaalkasv veelgi,
1,5 %ni, ning kasv hoogustub alles 2014. ja 2015. aastal, kui reaalne SKP
kasvab vastavalt 2,5 % ja 3,8 %. Komisjoni 2013. aasta sügisprognoosi
kohaselt peaks reaalne SKP kasvama 2013. aastal 1,3 %; 2014. aastal
kiireneb kasv 2,5 %ni ja 2015. aastal 2,9 %ni. Poola ametiasutuste
prognoosiga võrreldes on komisjon pessimistlikum sisenõudluse kasvu suhtes
prognoosiperioodil, eelkõige eratarbimise ja erasektori investeeringute suhtes.

(7)       Poola ametiasutused
prognoosivad 2013. aastal valitsemissektori eelarvepuudujäägiks 4,8 %
SKPst, võrreldes 3,9 %ga SKPst 2012. aastal. See on nõrgem tulemus, kui
2013. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud 3,5 % SKPst, ning
selle põhjuseks on tulude märkimisväärne alalaekumine (1,2 % SKPst) ja
kulude ületamine mahus 0,1 % SKPst. 2014. aastaks prognoosib Poola
rahandusministeerium ülejääki 4,5 % SKPst kavandatava pensionireformi
mõjul, millega eelkõige kaasneb varade ühekordne ülekandmine 8,5 %
väärtuses SKPst. 2015. aastaks prognoositakse taas eelarvepuudujääki 3 %
ulatuses SKPst.
(8)       2013. ja 2014. aasta puhul on
komisjoni ja Poola ametiasutuste prognoosid sarnased. Ka komisjoni prognoosis
oodatakse 2013. aastaks puudujääki 4,8 % SKPst. Puudujäägi suurenemine
võrreldes ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse baasstsenaariumis esitatud 3,9
%ga SKPst tuleneb peamiselt tulude alalaekumisest. 2014. aastaks prognoositakse
kavandatava pensionireformi mõjul valitsemissektori eelarveülejääki (4,6 %
SKPst). 2015. aasta puhul on komisjon Poola ametiasutustest pessimistlikum ning
prognoosib valitsemissektori eelarvepuudujäägiks 3,3 % SKPst.
0,3-protsendipunktine vahe tuleneb peamiselt nii väiksematest jooksvatest
tuludest, kuna SKP nominaalkasvu prognoos on tagasihoidlikum, kui ka
valitsemissektori suurematest vahetarbimise kuludest. Puudujäägieesmärkide
saavutamist ohustavad rakendamisega seotud riskid.
(9)       Nii Poola ametiasutuste kui
ka komisjoni prognoosi kohaselt jääb valitsemissektori koguvõlg kogu
vaatlusalusel perioodil alla kontrollväärtuse 60 %. Komisjoni 2013. aasta
sügisprognoosi kohaselt väheneb võla suhe SKPsse 55,6 %lt 2012. aastal
51 %-le 2014. aastal, mis tuleneb peamiselt pensionifondide varade
ülekandmisest 8,5 % ulatuses SKPst, ning suureneb 2015. aastal 52,5 %ni.
(10)     Kuna komisjoni 2013. aasta
sügisprognoosi järgi peaks valitsemissektori eelarvepuudujääk 2013. aastal
jõudma tasemele 4,8 % SKPst, ei saavuta Poola tõenäoliselt nõukogu
soovitatud valitsemissektori puudujäägieesmärki 3,6 % SKPst. 2013. aastal
jääb ka aasta keskmine kohandatud struktuurne konsolideerimine (0,3 %
SKPst) soovitatud aastasele konsolideerimisele (0,8 % SKPst) oluliselt
alla. Uute kaalutlusõiguse alusel võetud meetmete alt-üles analüüs, mida
täiendab kulutuste muutuste hinnang,[4]
näitab eelarvepositsiooni üldist tugevdamist mahus 0,2 % SKPst. See
tulemus ei vasta nõukogu soovituses nõutud sihi saavutamiseks vajalikele
täiendavatele meetmetele mahus 0,4 % SKPst ning kinnitab, et Poola ei ole
2013. aastal eelarvepositsiooni nõukogu soovituse kohaselt parandanud.
(11)     2014. aastaks prognoosib
komisjon valitsemissektori eelarveülejääki 4,6 % SKPst. Valitsemissektori
eelarvepuudujäägi eesmärk saavutatakse seega üksnes tänu pensionifondide varade
ühekordsele ülekandmisele. 2014. aastal ületab prognoositud aastane kohandatud
struktuurne konsolideerimine (1,4 % SKPst) soovitatud aastast
konsolideerimist (1,3 % SKPst).
(12)     Kokkuvõttes ei ole Poola
saavutanud 2013. aastaks soovitatud eelarve-eesmärke, kuid prognooside kohaselt
peaks täidetama nõukogu 21. juuni 2013. aasta soovituses 2014. aastaks kindlaks
määratud eesmärgid. Komisjoni 2015. aasta prognoosist aga nähtub, et ülemäärase
eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2014. aastal ei ole jätkusuutlik, kuna
prognoosi järgi peaks puudujääk jõudma tasemele 3,3 % SKPst,
ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:
Artikkel 1
Poola ei ole võtnud 2013. aastal tõhusaid
meetmeid vastusena aluslepingu artikli 126 lõike 7 kohaselt antud nõukogu 21.
juuni 2013. aasta soovitusele.
Artikkel 2
Käesolev otsus
on adresseeritud Poola Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[2]               Komisjoni teatis nõukogule „Eelarve täitmise hindamine
käimasoleva ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse osana pärast komisjoni
talituste 2011. aasta sügisprognoosi”, COM(2012) 4 final, 11. jaanuar 2012.
[3]               Nõukogu soovitus Poola valitsemissektori ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks, 21. juuni 2013.
[4]               Korrigeeritud, võttes arvesse kulude üle- ja
alakasutust, mis jääb valitsuse kontrolli alt välja.


title: ELi narkostrateegia (2013–2020)

text:
               29.12.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 402/1

         ELi narkostrateegia (2013–2020)
   2012/C 402/01
   EESSÕNA

               1.

               Käesolevas ELi narkostrateegias on esitatud liikmesriikide ja ELi institutsioonide poolt kindlaks määratud ELi uimastipoliitika üldine poliitiline raamistik ja prioriteedid ajavahemikuks 2013–2020. Käesoleva strateegia raamistik, ülesanne ja eesmärgid on aluseks kahele järjestikusele 4-aastasele ELi narkootikumidealasele tegevuskavale.

               2.

               Käesolev narkostrateegia põhineb eelkõige ELi õiguse aluspõhimõtetel ning toetab igati liidu põhiväärtuste (inimväärikuse, vabaduse, demokraatia, võrdsuse, solidaarsuse, õigusriigi ja inimõiguste) austamist. Narkostrateegia eesmärk on kaitsta ja parandada ühiskonna ja üksikisiku heaolu, kaitsta rahva tervist, tagada elanikkonna kõrge turvalisuse tase ning tasakaalustatud, integreeritud ja tõenduspõhine lähenemisviis uimastite nähtusele.

               3.

               Strateegia põhineb ka rahvusvahelisel õigusel, asjaomastel ÜRO konventsioonidel, (1) mis annavad ebaseaduslike uimastite nähtuse käsitlemisele rahvusvahelise õigusliku raamistiku, ning inimõiguste ülddeklaratsioonil. Käesolevas ELi narkostrateegias võetakse arvesse asjaomaseid ÜRO poliitilisi dokumente, sealhulgas 2009. aastal vastu võetud ÜRO poliitilist avaldust ja tegevuskava rahvusvahelise koostöö kohta, mis on suunatud integreeritud ja tasakaalustatud strateegia väljatöötamisele ülemaailmse narkoprobleemiga võitlemiseks, milles sätestatakse, et narkootikumide nõudluse vähendamine ja narkootikumide pakkumise vähendamine on vastastikku tugevdavad elemendid ebaseaduslikke uimasteid käsitlevas poliitikas, ning ÜRO poliitilist deklaratsiooni HIV/AIDSi kohta. Strateegia on koostatud Lissaboni lepingus sätestatud põhimõtete ning liidu ja liikmesriikide vastavate pädevuste alusel. Nõuetekohaselt on võetud arvesse subsidiaarsust ja proportsionaalsust, kuna käesoleva ELi strateegia eesmärk on riiklikele strateegiatele lisaväärtuse andmine. Strateegiat viiakse ellu kooskõlas nimetatud põhimõtete ja pädevustega. Lisaks austab strateegia täielikult Euroopa inimõiguste konventsiooni ja ELi põhiõiguste hartat.

               4.

               2020. aastaks peaks ebaseaduslike uimastite valdkonnas seatud ja käesoleva ELi narkostrateegiaga soodustatud ja koordineeritud prioriteetide ja tegevuse abil olema saavutatud üldine mõju ELi narkoolukorra peamistele aspektidele. Need tagavad narkootikumide nõudluse ja narkootikumide pakkumise vähendamise meetmete, sekkumiste ja lähenemisviiside sidusa, tõhusa ja tulemusliku rakendamise kaudu riiklikul, ELi ja rahvusvahelisel tasandil ning ka kõnealuste meetmete rakendamisega seotud võimalike soovimatute negatiivsete tagajärgede minimeerimise kaudu inimeste tervise kaitse kõrge taseme, sotsiaalse stabiilsuse ning julgeoleku.

               5.

               Uimastite nähtus on nii riiklik kui ka rahvusvaheline küsimus, millega tuleb tegeleda ülemaailmses kontekstis. Seetõttu mängib ELi tasandil läbiviidav koordineeritud tegevus olulist rolli. Käesolevas ELi narkostrateegias on esitatud ühine ja tõenduspõhine raamistik uimastite nähtuse käsitlemiseks nii ELi sees kui ka EList väljaspool. Ühiste ja täiendavate meetmete raamistiku kehtestamise teel tagab strateegia, et kõnealusesse valdkonda investeeritud ressursse kasutatakse tõhusalt ja tulemuslikult, võttes samas arvesse liikmesriikide ja ELi institutsioonide institutsioonilisi ja rahalisi piiranguid ja nende suutlikkust.

               6.

               Strateegia eesmärk on panustada narkootikumide nõudluse ja narkootikumide pakkumise vähendamisse ELis ning narkootikumidest põhjustatud tervisealaste ja sotsiaalsete ohtude ja kahjude vähendamisse strateegilise lähenemisviisi kaudu, mis toetaks ja täiendaks riikide poliitikaid, kehtestaks raamistiku koordineeritud ja ühiste meetmete võtmiseks ning moodustaks kõnealuses valdkonnas tehtava ELi väliskoostöö aluse ja poliitilise raamistiku. Seda saavutatakse integreeritud, tasakaalustatud ja tõenduspõhise lähenemisviisi teel.

               7.

               Lõpuks tugineb käesolev strateegia eelmiste ELi narkostrateegiate ja nendega seotud tegevuskavade rakendamisest saadud kogemustele, sealhulgas ELi narkostrateegia 2005–2012 välishindamise tulemustele ja soovitustele, võttes samas arvesse teisi asjakohaseid narkovaldkonna poliitikasuundi ja meetmeid nii ELi kui ka rahvusvahelisel tasandil.

         I.   Sissejuhatus

               8.

               Strateegiasse on kaasatud uusi lähenemisviise ja selles käsitletakse viimastel aastatel avastatud uusi probleeme, sealhulgas:

                           —

                           aina suurenevat erinevate ainete üheaegset tarbimist, sealhulgas seaduslike ainete, nagu alkoholi ja kontrollitud retseptiravimite, ning ebaseaduslike ainete kombineerimist;

                           —

                           suundumust mitte-opioididest narkootikumide tarbimisele ning uute psühhoaktiivsete ainete esiletõusu ja levikut;

                           —

                           vajadust tagada ja parandada juurdepääsu kontrollitud retseptiravimitele;

                           —

                           vajadust parandada narkootikumide nõudluse vähendamisega seotud teenuste kvaliteeti, ulatust ja mitmekesistamist;

                           —

                           vere kaudu levivate haiguste, eelkõige C-hepatiidi viiruse esinemise jätkuvalt kõrget taset süstivate narkootikumitarbijate seas ning uute HIV-nakkuse ja muude süstitavate narkootikumide tarvitamisega seotud, vere kaudu levivate haiguste puhangute võimalikku ohtu;

                           —

                           narkootikumidega seotud surmajuhtumite jätkuvalt suurt arvu ELis;

                           —

                           vajadust tegeleda narkootikumide tarvitamisega integreeritud tervishoiualase lähenemisviisi kaudu, mis muu hulgas käsitleks haigestumust narkootikumide tarbimisega seonduvatesse psühhiaatrilistesse haigustesse;

                           —

                           ebaseaduslike narkootikumide turgude dünaamikat, sealhulgas uimastikaubanduse muutuvaid marsruute, piiriülest organiseeritud kuritegevust ja uute kommunikatsioonitehnoloogiate kasutamist ebaseaduslike narkootikumide ja uute psühhoaktiivsete ainete levitamise hõlbustajana;

                           —

                           vajadust ennetada lähteainete, lähteainete lähteainete ja narkootikumide ebaseaduslikul tootmisel kasutatavate muude oluliste kemikaalide kõrvalesuunamist seaduslikust kaubandusest ebaseaduslikule turule ning teatud lisaainetena kasutatavate kemikaalide kõrvalesuunamist.

               9.

               ELi narkostrateegia eesmärgid on järgmised:

                           —

                           panustada narkootikumide nõudluse, narkosõltuvuse ning narkootikumidega seotud tervisealaste ja sotsiaalsete ohtude ja kahjude mõõdetavasse vähendamisse;

                           —

                           panustada ebaseaduslike narkootikumide turu toimimise takistamisse ja ebaseaduslike narkootikumide kättesaadavuse mõõdetavasse vähendamisse;

                           —

                           innustada koordineerimist aktiivse arutelu ning narkootikumide valdkonna arengusuundade ja probleemide analüüsi kaudu ELi ja rahvusvahelisel tasandil;

                           —

                           täiendavalt tugevdada narkoalast dialoogi ja koostööd ELi ja kolmandate riikide ning rahvusvaheliste organisatsioonide vahel;

                           —

                           panustada seire, teadusuuringute ja hindamistulemuste paremasse levitamisse ning sellesse, et paremini mõistetaks uimastite nähtuse kõiki aspekte ja sekkumiste mõju, et luua poliitikatele ja meetmetele usaldusväärne ja terviklik tõenduspõhi.

               10.

               Strateegia tugineb ELi saavutustele (2) ebaseaduslike narkootikumide valdkonnas ning sellesse annab oma panuse käimasolev praeguse narkoolukorra põhjalik hindamine, eelkõige Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) poolne hindamine, tunnistades samas ennetava reageerimise vajadust arengutele ja probleemidele.

               11.

               Strateegia on üles ehitatud kahe järgmise poliitikavaldkonna ümber: narkootikumide nõudluse vähendamine ja narkootikumide pakkumise vähendamine ning; kolme järgmise valdkondadevahelise küsimuse ümber: a) koordineerimine, b) rahvusvaheline koostöö ja c) teadusuuringud, teavitamine, seire ja hindamine. Selle kahes järjestikuses tegevuskavas, mille vastavad eesistujariigid koostavad 2013. ja 2017. aastal, esitatakse konkreetsete meetmete loetelu koos ajakava, vastutavate poolte, näitajate ja hindamisvahenditega.

               12.

               Võttes arvesse praegust narkoolukorda ja strateegia rakendusvajadusi, valitakse mõlema poliitikavaldkonna ja kolme valdkondadevahelise küsimuse kohta välja piiratud arv suunatud meetmeid, mis lisatakse tegevuskavadesse, tuginedes kriteeriumidele, mis hõlmavad järgmist:

                           a)

                           meetmed peavad olema tõenduspõhised, teaduslikult põhjendatud ja kulutõhusad ning olema suunatud realistlikele ja mõõdetavatele tulemustele, mida saab hinnata;

                           b)

                           meetmed on tähtajalised, neil on seonduvad võrdlusalused ja tulemuslikkuse näitajad ning nende puhul määratakse kindlaks rakendamise, aruandluse ja hindamise eest vastutavad pooled;

                           c)

                           meetmed peavad olema ELi jaoks selgelt olulised ja neil peab olema selge lisaväärtus.

               13.

               Selleks et tagada jätkuv keskendumine strateegiale ja sellega kaasnevate tegevuskavade rakendamisele, peab iga eesistujariik käsitlema oma eesistumisperioodil komisjoni toetusel ning EMCDDA ja Europoli tehnilise sisendi alusel prioriteete ja meetmeid, mis nõuavad järelmeetmeid horisontaalses narkootikumide töörühmas, ning jälgima edusamme. Komisjon, võttes arvesse liikmesriikide ja Euroopa välisteenistuse (EEAS) antud ning EMCDDAst, Europolist ja muudest ELi organitest ja kodanikuühiskonnast saadaolevat teavet, esitab iga kahe aasta tagant eduaruandeid, et hinnata ELi narkostrateegia ja selle tegevuskavade eesmärkide ja prioriteetide rakendamist.

               14.

               Komisjon, võttes arvesse liikmesriikide antud ning EMCDDAst, Europolist ja muudest asjaomastest ELi institutsioonidest ja organitest ning kodanikuühiskonnast saadaolevat teavet, algatab 2016. aastaks strateegia välise vahehindamise, et valmistada ette teist tegevuskava ajavahemikuks 2017–2020. Narkostrateegia ja selle tegevuskavade lõppemisel 2020. aastal algatab komisjon nende rakendamise kohta üldise välise hindamise. Kõnealuses hindamises tuleks võtta arvesse ka liikmesriikidelt, EMCDDAlt, Europolilt, muudelt asjaomastelt ELi institutsioonidelt ja organitelt ning kodanikuühiskonnalt saadud teavet ja varasemaid hinnanguid, et anda sisendeid ja teha soovitusi ELi uimastipoliitika edasiarendamiseks.

               15.

               Strateegia eesmärkide saavutamiseks ja tõhususe tagamiseks kasutatakse ELi narkostrateegias 2013–2020 võimaluse korral olemasolevaid narkootikumide valdkonnas kasutatavaid vahendeid ja kõnealuses valdkonnas tegutsevaid organeid nende asjaomaste volituste piires, või neid vahendeid ja organeid, mis on strateegia peamiste aspektide suhtes olulised, seda nii ELis (eelkõige EMCDDA, Europol, Eurojust, Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus (ECDC) ning Euroopa Ravimiamet (EMA)) kui ka koostöös organitega EList väljaspool (näiteks ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise büroo (UNODC), Maailma Tolliorganisatsioon (WCO), Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) ja Pompidou rühm). Komisjon, kõrge esindaja, nõukogu ja Euroopa Parlament tagavad, et ELi tegevused ebaseaduslike narkootikumide valdkonnas on koordineeritud ning et need täiendavad üksteist.

               16.

               Käesoleva ELi narkostrateegia eesmärkide rakendamiseks tuleks nii ELi kui ka riikide tasandil eraldada asjakohased ja sihtotstarbelised vahendid.

         II.   Poliitikavaldkond – narkootikumide nõudluse vähendamine

               17.

               Narkootikumide nõudluse vähendamine koosneb mitmest võrdselt olulisest ja vastastikku tugevdavast meetmest, sealhulgas ennetamisest (keskkonnaalane ennetus, universaalne ennetus, valikuline ennetustegevus ja näidustatud ennetus), varajasest avastamisest ja sekkumisest, ohu ja kahju vähendamisest, ravist, taastusabist, sotsiaalsest reintegratsioonist ja taastumisest.

               18.

               Narkootikumide nõudluse vähendamise valdkonnas on ELi narkostrateegia 2013–2020 eesmärk panustamine ebaseaduslike narkootikumide tarbimise mõõdetavasse vähendamisse, narkootikumide esmakordse tarvitamise edasilükkamisse hilisemasse vanusesse, et ennetada ja vähendada probleemsete narkootikumide tarbimist, narkosõltuvust ning narkootikumidega seotud tervisealaseid ja sotsiaalseid ohte ja kahjusid integreeritud, valdkondadevahelise ja tõenduspõhise lähenemisviisi kaudu ning tervishoiu-, sotsiaal- ja õiguspoliitika vahelise ühtsuse edendamise ja säilitamise teel.

               19.

               Narkootikumide nõudluse vähendamise valdkonnas on kindlaks määratud alljärgnevad prioriteedid (ei ole loetletud tähtsuse järjekorras).

                           19.1.

                           Tõhusate ja mitmekülgsete narkootikumide nõudluse vähendamise meetmete kättesaadavuse, juurdepääsetavuse ja ulatuse parandamine, parimate tavade kasutamise ja vahetamise edendamine ning kvaliteedinõuete arendamine ja rakendamine ennetamise (keskkonnaalase ennetuse, universaalse ennetuse, valikulise ennetustegevuse ja näidustatud ennetuse), varajase avastamise ja sekkumise, ohu ja kahju vähendamise, ravi, taastusabi, sotsiaalse reintegratsiooni ja taastumise valdkonnas.

                           19.2.

                           Ennetusprogrammide kättesaadavuse ja tõhususe parandamine (esialgsest mõjust kuni pikaajalise jätkusuutlikkuseni) ning ebaseaduslike narkootikumide ja muude psühhoaktiivsete ainete tarbimise ohtude ning sellega seotud tagajärgede alase teadlikkuse tõstmine. Sel eesmärgil peaksid ennetusmeetmed hõlmama varajast avastamist ja sekkumist, tervislike eluviiside edendamist ja sihtotstarbelist ennetamist (sh valikulist ennetustegevust ja näidustatud ennetust), mis on suunatud ka peredele ja kogukondadele.

                           19.3.

                           Tõhusate nõudluse vähendamise meetmete laiendamine ja arendamine, et reageerida sellistele probleemidele nagu mitme narkootikumi segatarbimine, sealhulgas seaduslike ja ebaseaduslike ainete kombineerimine, kontrollitud retseptiravimite väärkasutus ja uute psühhoaktiivsete ainete tarvitamine.

                           19.4.

                           Tõhusatesse ohu ja kahju vähendamise meetmetesse investeerimine ja nende täiendav uurimine, mis on suunatud sellele, et märkimisväärselt vähendada otseselt ja kaudselt narkootikumidega seotud surmajuhtumite arvu ning vere kaudu levivaid, narkootikumide tarvitamisega seotud nakkushaigusi nagu, kuid mitte ainult, HIV ja viirushepatiit ning sugulisel teel levivad haigused ja tuberkuloos.

                           19.5.

                           Tõhusa ja mitmekülgse narkomaaniaravi kättesaadavuse, juurdepääsetavuse ja ulatuse suurendamine probleemsetele tarbijatele ja uimastisõltlastele, sealhulgas mitte-opioididest narkootikumide tarbijatele üle ELi, et kõik, kes soovivad narkomaaniaraviga alustada, saaksid seda vastavalt asjakohastele vajadustele teha.

                           19.6.

                           Narkootikumide nõudluse vähendamise meetmete arendamise, kättesaadavuse ja ulatuse suurendamine vanglates, vastavalt vajadusele ja tuginedes kinnipeetavate tervisliku seisundi ja vajaduste nõuetekohasele hindamisele, et saavutada ühiskonnas pakutava ravi kvaliteediga võrdne ravikvaliteet, kooskõlas Euroopa inimõiguste konventsioonis ja ELi põhiõiguste hartas ette nähtud õigusega tervishoiuteenustele ja inimväärikusele. Ravi järjepidevus tuleks tagada kõigi kriminaalkohtusüsteemi etappide vältel ja pärast vabastamist.

                           19.7.

                           Integreeritud ravimudelite arendamine ja laiendamine, mis hõlmaksid vaimse ja/või füüsilise tervisega seotud probleeme, taastusabi ja sotsiaalset toetust, et vastavalt parandada ja suurendada probleemsete tarbijate ja uimastisõltlaste, sealhulgas narkootikumide tarbimisega seonduvate haiguste all kannatavate inimeste tervist ja sotsiaalset olukorda, sotsiaalset reintegratsiooni ja taastumist.

                           19.8.

                           Tõhusate ja diferentseeritud narkootikumide nõudluse vähendamise meetmete arendamine, mille eesmärk on vähendada ja/või lükata edasi narkootikumide esmakordset tarvitamist ning mis vastavad konkreetsete rühmade vajadustele, narkootikumide tarbimismudelitele ja olmetingimustele, pöörates erilist tähelepanu haavatavatele ja marginaliseerunud rühmadele.

                           19.9.

                           ELis rahvatervist ohustada võivate kohalike ja piirkondlike narkootikumide tarbimispuhangute ennetamine koordineeritud ja tõhusate ühiste lähenemisviiside tagamise teel.

                           19.10.

                           Narkootikumide nõudluse vähendamise prioriteetides tuleb võtta arvesse uimastite nähtusega seonduvaid spetsiifilisi iseärasusi, vajadusi ja probleeme riikide ja ELi tasandil. Kõnealuse eesmärgi saavutamiseks tuleb tingimata eraldada piisavaid vahendeid kohalikul, riiklikul ja ELi tasandil.

         III.   Poliitikavaldkond – narkootikumide pakkumise vähendamine

               20.

               Narkootikumide pakkumise vähendamine hõlmab narkokuritegevuse, eelkõige organiseeritud kuritegevuse ennetamist, heidutamist ja takistamist kohtu- ja õiguskaitseasutuste vahelise koostöö, keelustamise, kuritegeliku vara konfiskeerimise, uurimiste ja piirikontrolli kaudu.

               21.

               Narkootikumide pakkumise vähendamise valdkonnas on ELi narkostrateegia 2013–2020 eesmärk panustamine ebaseaduslike narkootikumide kättesaadavuse mõõdetavasse vähendamisse ebaseadusliku uimastikaubanduse takistamise, uimastite tootmise ja uimastikaubandusega seotud organiseeritud kuritegelike rühmituste likvideerimise, kriminaalkohtusüsteemi tõhusa kasutamise, tõhusal jälitusteabel põhineva politseitöö ja suurendatud jälitusteabe jagamise kaudu. ELi tasandil pööratakse erilist tähelepanu suuremahulisele, piiriülesele ja organiseeritud narkokuritegevusele.

               22.

               Narkootikumide pakkumise vähendamise valdkonnas on kindlaks määratud alljärgnevad prioriteedid (ei ole loetletud tähtsuse järjekorras).

                           22.1.

                           Õiguskaitseasutuste vahelise koostöö ja koordineerimise tugevdamine strateegilisel ja operatiivsel tasandil. See peaks hõlmama muu hulgas piiriülese reaalajas teabevahetuse (ja jälitusteabe vahetuse) parandamist, parimaid tavasid ja teadmisi ning ühiste operatsioonide ja uurimiste läbiviimist. Sellega seoses tuleks oluliseks pidada kolmandate riikidega tehtavat koostööd seoses ELi suunalise ja ELi sisese organiseeritud narkokuritegevusega.

                           22.2.

                           Ebaseaduslike narkootikumide ELi sisese ja piiriülese tootmise, ebaseadusliku üle piiri toimetamise, ebaseadusliku kauplemise, levitamise ja müügi ning sellise tegevuse hõlbustamise vähendamine ning ka lähteainete, lähteainete lähteainete ja narkootikumide ebaseaduslikul tootmisel kasutatavate muude oluliste kemikaalide kõrvalesuunamise vähendamine.

                           22.3.

                           Tõhus reageerimine muutuvatele suundumustele nagu teatud ebaseaduslike narkootikumide lisaainetena kasutatavate kemikaalide kõrvalesuunamine ning narkootikumide pakkumine uute tehnoloogiate kaudu.

                           22.4.

                           Erilist tähelepanu tuleb pöörata uutele kommunikatsioonitehnoloogiatele, kuna neil on oluline roll narkootikumide (sealhulgas kontrollitud uute psühhoaktiivsete ainete) tootmise, turustamise, ebaseadusliku kauplemise ja levitamise hõlbustajatena.

                           22.5.

                           Liikmesriigid peavad jätkama koostööd ja vajadusel oma meetmeid ELi tasandil koordineerima, koostöös asjaomaste ELi ja rahvusvaheliste organite ja asutustega nagu Europol, Eurojust ning EMCDDA, kasutades täielikult ära kohtu- ja õiguskaitseasutuste vahelise koostöö raames antud olemasolevaid vahendeid ja meetodeid, nagu jälitusteabel põhinev politseitöö, narkootikumide profileerimine, ühised uurimisrühmad, ühised tolli- ja politseioperatsioonid, ning asjakohaseid algatusi, nagu EMPACT-projektid ja kontaktametnike platvormid, kasutades ära piirkondlikke platvorme.

                           22.6.

                           ELi tasandil tuleb rõhku asetada jälitusteabel põhinevale õiguskaitsele, mis on suunatud suuremahulise narkootikumide tootmise ja ebaseadusliku kauplemise vastu võitlemisele. Täiendavalt tuleks tugevdada tihedamat koordineerimist ja koostööd õiguskaitseasutuste vahel nii liikmesriikides kui ka liikmesriikide vahel ja ka Europoliga.

                           22.7.

                           Vajadusel, kui selliseid ülesandeid ei algatata või täideta Europoli kaudu, võib ELis luua ajutisi piirkondlikke koostööalgatusi või platvorme, et reageerida uutele ohtudele, mis on tingitud uimastikaubanduse muutuvatest marsruutidest ja esilekerkivatest organiseeritud kuritegevuse keskustest. Seda tehakse koordineeritud operatsioonide kaudu reageerimise teel. Sellised meetmed peavad olema kooskõlas ELi tasandil kehtiva õigusliku korra ja töökorraldusega, täiendama neid, ning tuginema ohu hinnangutele ja analüüsidele. Kõnealused koostööstruktuurid peaksid olema paindlikud, need võivad olla ajutised, sõltuvalt nende loomise aluseks oleva konkreetse ohu edasisest arengust, ning need peaksid tegema tihedat koostööd kõikide asjaomaste EL asutuste ja platvormidega, eelkõige Europoliga.

                           22.8.

                           Kui seda peetakse vajalikuks, ELi kohtu- ja õiguskaitseasutuste vahelise narkokoostöö tugevdamine ja kehtivate tavade kasutamine kiiremate ja täpsemate menetluste kehtestamise teel. Kohtu- ja õiguskaitseasutuste vaheliste koostöötegevuste ning teabe ja jälitusteabe vahetuse toetamine.

                           22.9.

                           Vajadusel Euroopa Liidu õigusraamistiku sihtotstarbeline tugevdamine, et tugevdada ELi reageerimist uute suundumuste käsitlemisel, tagamine, et ühised jõupingutused täiendaksid üksteist piiriüleste organiseeritud kuritegelike rühmituste likvideerimiseks, narkootikumidega seotud kriminaaltulu konfiskeerimine ELi kriminaaltulu jälitamise talituste võrgustiku täieliku ärakasutamise teel, et seeläbi tagada tõhusam reageerimine uimastikaubandusele. Võib uurida asjakohaste õiguskaitsevahendite edasiarendamist.

                           22.10.

                           EL peab tegema tööd poliitikate tõhustamiseks narkootikumide pakkumise vähendamise valdkonnas, tugevdades poliitika hindamist ja analüüsimist, et parandada nii arusaama narkootikumide turgudest ja narkokuritegudest kui ka narkootikumidega seotud õiguskaitsealaste reageeringute tulemuslikkust.

                           22.11.

                           Kuritegude ennetamiseks, korduvkuritegevuse vältimiseks ning kriminaalõigussüsteemi tõhususe ja tulemuslikkuse edendamiseks, tagades samas proportsionaalsuse, peab EL vajadusel innustama uimastipoliitikate ja -programmide, sealhulgas vahistamistaotluste ning uimasteid tarvitavate õigusrikkujate sunniviisiliste karistuste asjakohaste alternatiivide (nagu hariduse, ravi, taastusabi, järelravi ja sotsiaalse reintegratsiooni) kasutamist, järelevalvet ja tõhusat rakendamist.

         IV.   Valdkondadevaheline teema – koordineerimine

               23.

               ELi uimastipoliitika valdkonnas on koordineerimisel kahekordne eesmärk, s.o sünergiate, kommunikatsiooni ning tõhusa teabe- ja arvamustevahetuse tagamine poliitiliste eesmärkide toetamiseks, innustades samas aktiivset poliitilist arutelu ning narkootikumide valdkonna arengute ja väljakutsete analüüsimist nii ELi kui ka rahvusvahelisel tasandil.
               Koordineerimine on nõutav nii ELi institutsioonides, liikmesriikides, muudes asjaomastes Euroopa organites ja kodanikuühiskonnas ning nende vahel kui ka ELi, rahvusvaheliste organite ja kolmandate riikide vahel.

               24.

               Koordineerimise valdkonnas on kindlaks määratud alljärgnevad prioriteedid (ei ole loetletud tähtsuse järjekorras).

                           24.1.

                           Sünergia, ühtsuse ning tõhusa töökorralduse tagamine asjaomastes liikmesriikides, ELi institutsioonides, organites ja algatustes, tuginedes lojaalse koostöö põhimõttele, (3) vältides jõupingutuste dubleerimist, tagades tõhusa teabevahetuse, kasutades ressursse tulemuslikult ning tagades meetmete järjepidevuse erinevatel eesistumisperioodidel.

                           24.2.

                           Võttes arvesse horisontaalse narkootikumide töörühma rolli nõukogu peamise narkoalase koordineeriva organina, tuleb selle koordineerimispüüdlusi täiendavalt tugevdada, et võtta arvesse erinevate narkoküsimusi käsitlevate organite, nagu sisejulgeolekualase operatiivkoostöö alalise komitee (COSI) ja rahvatervise töörühma tööd. Lisaks sellele nõuab narkoprobleemi tasakaalustatud lähenemisviis, mis võrdse tarmukusega käsitleb narkootikumide nõudlust ja pakkumist, tihedat koostööd, suhtlemist ja teabevahetust teiste asjakohaste nõukogu ettevalmistavate organitega, sealhulgas välistegevuse valdkonna ettevalmistavate organitega ning teiste asjaomaste ELi algatustega õigus- ja kriminaalasjade, õiguskaitse, rahvatervise ning sotsiaalküsimuste valdkondades.

                           24.3.

                           Selle tagamine, et EL ja liikmesriigid strateegia eesmärkide toetamiseks arendavad edasi ja rakendavad multidistsiplinaarse koostöö meetodeid ja parimaid tavasid ning et neid riiklikul tasandil edendatakse.

                           24.4.

                           Igal eesistumisperioodil võimaluse andmine, et arutada, jälgida ja hinnata koordineerimise, koostöö, uute suundumuste, tõhusate sekkumiste ja muude poliitikaarengute küsimusi, millel oleks ELi narkostrateegiale lisaväärtus, näiteks narkootikumide vastase võitluse riiklike koordineerijate koosolekutel.

                           24.5.

                           Edendada ja innustada kodanikuühiskonna, sealhulgas valitsusväliste organisatsioonide, samuti noorte, narkootikumide tarvitajate ja uimastitega seotud teenuste klientide aktiivset ja otstarbekat osalemist ja kaasamist uimastipoliitika arendamisse ja rakendamisse riikide, ELi ja rahvusvahelisel tasandil. Samuti tagada koostöö ELi kodanikuühiskonna uimastifoorumiga ELi ja rahvusvahelisel tasandil.

                           24.6.

                           Selle tagamine, et EL väljendaks ennast selgelt ja ühehäälselt sellistel rahvusvahelistel foorumitel nagu ÜRO narkootikumide komisjon (CND) ning kolmandate riikidega peetavates dialoogides, edendades integreeritud, tasakaalustatud ja tõenduspõhist ELi narkootikumidealast lähenemisviisi. Seoses sellega võivad ELi delegatsioonid etendada kasulikku rolli sellise narkoalase lähenemisviisi edendamisel ning uimastipoliitikat käsitleva ühtse diskursuse hõlbustamisel.

         V.   Valdkondadevaheline teema – rahvusvaheline koostöö

               25.

               Rahvusvaheline koostöö on põhivaldkond, kus EL annab liikmesriikide uimastipoliitikate koordineerimise jõupingutustele ja probleemide käsitlemisele lisaväärtust. ELi narkoalased välissuhted tuginevad sellistele põhimõtetele nagu jagatud vastutus, mitmepoolsus ning integreeritud, tasakaalustatud ja tõenduspõhine lähenemisviis, narkopoliitika küsimuste integreerimine arengupoliitikasse, inimõiguste ja inimväärikuse austamine ning rahvusvaheliste konventsioonide järgimine.

               26.

               ELi narkostrateegia 2013–2020 eesmärk rahvusvahelise koostöö valdkonnas on narkoalase dialoogi ja koostöö täiendav tugevdamine ELi ning kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide vahel terviklikul ja tasakaalustatud viisil.

               27.

               ELi narkostrateegia on osa üldisest lähenemisviisist, mis võimaldab ELil end rahvusvahelisel areenil ja partnerriikidega ühehäälselt väljendada. EL on jätkuvalt pühendunud rahvusvahelisele koostööle ning uimastipoliitika põhialuste arutamisele ja sellele, et aktiivselt jagada ELi uimastikupoliitika alase lähenemisviisi saavutusi, mis on tasakaalustatud narkootikumide nõudluse vähendamise ja narkootikumide pakkumise vähendamise vahel, tuginedes teaduslikele tõenditele ja jälitusteabele ning ka inimõiguste austamisele.
               Selleks on nõutav poliitikate ja meetmete ühtsus ELi tasandil, sealhulgas väliskoostöö narkootikumide nõudluse vähendamise valdkonnas, hõlmates ohtude ja kahjude vähendamist, narkootikumide pakkumise vähendamist, alternatiivset arengut, oskuste vahetust ja edastamist ning riiklike ja valitsusväliste osalejate kaasamist.

               28.

               EL ja selle liikmesriigid peaksid tagama ELi narkostrateegia ja selle eesmärkide integreerimise ELi üldisesse välispoliitika raamistikku osana terviklikust lähenemisviisist, mis täielikult ning ühtsel ja koordineeritud viisil kasutaks ära ELi kasutuses olevaid eri poliitikaid ning diplomaatilisi, poliitilisi ja rahastamise vahendeid. Seda protsessi peaks hõlbustama kõrge esindaja, keda toetab Euroopa välisteenistus.

               29.

               ELi välistegevuse narkoalase lähenemisviisi eesmärk on täiendavalt tugevdada ja toetada kolmandate riikide jõupingutusi rahva tervise, ohutuse ja julgeoleku probleemide käsitlemisel. Seda tehakse käesolevas strateegias ja selle tegevuskavades ette nähtud algatuste rakendamise teel, sealhulgas alternatiivse arengu, narkootikumide nõudluse vähendamise, narkootikumide pakkumise vähendamise ning inimõiguste edendamise ja kaitsmise kaudu, võttes ühtlasi arvesse piirkondlikke algatusi. Võttes arvesse narkootikumide tootmise ja ebaseadusliku kauplemise mõju päritolu- ja transiitriikide sisemisele stabiilsusele ja julgeolekuolukorrale, on meetmed suunatud ka korruptsiooni, rahapesu ja narkootikumidega seotud kriminaaltulu vastu.

               30.

               Rahvusvahelise koostöö valdkonnas on kindlaks määratud alljärgnevad prioriteedid (ei ole loetletud tähtsuse järjekorras).

                           30.1.

                           Sidususe parandamine ELi uimastipoliitikate sisemiste ja väliste aspektide vahel ning narkootikumide valdkonnas reageerimisel kolmandate riikide suhtes.

                           30.2.

                           ELi pühendumuse ja koordineerimise suurendamine rahvusvahelises uimastipoliitika diskursuses, nii rahvusvaheliste organisatsioonide ja struktuuridega (sh ÜRO, G8 ja Euroopa Nõukogu) peetavate läbirääkimiste suhtes kui ka suhete suhtes kolmandate riikidega ELi ühiste seisukohtade saavutamise teel, ning tõhusa rolli tagamine ÜRO uimastipoliitika kujundamise protsessis.

                           30.3.

                           Selle tagamine, et narkoalane rahvusvaheline koostöö integreeritakse ELi ja selle partnerriikide vahelistesse üldistesse poliitilistesse suhetesse ja raamlepingutesse riiklikul ja/või piirkondlikul tasandil. See peaks kajastama integreeritud, tasakaalustatud ja tõenduspõhist ELi lähenemisviisi ja hõlmama järgmist: poliitilist dialoogi, narkoalast koordineerimist, nõudluse vähendamist (sealhulgas ohtude ja kahjude vähendamist), pakkumise vähendamist, sealhulgas alternatiivset arengut ja õiguskaitset, uimastipoliitika integreerimist laiemasse arengukoostöökavasse, teavet, teadusuuringuid, seiret ja hindamist.

                           30.4.

                           Selle tagamine, et ELi rahvusvaheline reageerimine ja meetmed prioriteetsetes kolmandates riikides ja piirkondades üle maailma oleksid terviklikud ning võtaksid arvesse igat uimastite nähtuse mõõdet ning käsitleksid kõnealuste riikide ja piirkondade arengut, stabiilsust ja julgeolekut tõhustatud partnerluse kaudu.

                           30.5.

                           Selle tagamine, et ELi rahvusvaheline narkoalane reageerimine oleks tõenduspõhine ning sisaldaks seireprotsessi olukorra ja edusammude üle, hõlmates erinevaid teabevahendeid komisjonilt, Euroopa välisteenistuselt, sealhulgas ELi delegatsioonidelt, liikmesriikidelt, EMCDDAlt, Europolilt, Eurojustilt ning Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuselt tihedas koostöös UNODCga.

                           30.6.

                           Selle tagamine, et kandidaatriikidele ja potentsiaalsetele kandidaatriikidele ning Euroopa naabruspoliitika riikidele antav toetus keskenduks nii nõudluse kui ka pakkumise vähendamise alase suutlikkuse suurendamisele ning tõenduspõhise, tõhusa ja tasakaalustatud uimastipoliitika arendamisele tugevdatud koostöö, sealhulgas ELi parimate tavade jagamise teel ja vajadusel osaluse kaudu sellistes ELi asutustes nagu EMCDDA, Europol ja Eurojust.

                           30.7.

                           Poliitilise dialoogi ja teabevahetuse jätkusuutliku taseme tagamine strateegiate, eesmärkide ja asjaomaste algatuste kohta narkoalaste dialoogide kaudu rahvusvaheliste partneritega, nii piirkondlikul kui ka kahepoolsel tasemel. Peamised partnerid määratakse kindlaks, tuginedes nende ELiga tehtava koostöö seisukorrale ja nende asjakohasusele ebaseadusliku uimastite nähtuse käsitlemisel, võttes arvesse narkoolukorra arengu tulemusena tekkivaid uusi partnereid. Poliitilised dialoogid peaksid täiendama teisi väliskoostöö struktuure ja nende mõju ning olema nendega kooskõlas, olles vajaduse korral foorumiks, mille raames arutada koostöö prioriteete ja ELi rahastatud projektide edenemist.

                           30.8.

                           Piisava rahastamise ja teadmiste (mida annavad EL ja selle liikmesriigid) taseme tagamine, sealhulgas tugevdades rahalise ja tehnilise toetuse koordineerimist, seiret ja hindamist, püüdes samas saavutada sünergiat, ning tasakaalustades pidevalt läbipaistvat koostöö, vahendite, rahalise ja tehnilise abi pakkumist ELi lähenemisviisi kajastavate, narkootikumide nõudluse ja narkootikumide pakkumise vähendamise meetmete vahel. EL peaks töötama selle nimel, et ELi delegatsioonidel oleksid asjakohased eksperditeadmised narkootikumide valdkonnas kolmandatele riikidele suunatud meetmete rakendamise toetamiseks. Käesoleva ELi narkostrateegia vahearuanne ja lõpphindamine peaks kajastuma ELi kulutuste mõjus kolmandates riikides ning komisjon ja Euroopa välisteenistus peaksid vajadusel andma liikmesriikidele ajakohastatud teavet prioriteetide ja välisriikides tehtud ELi kulutustega seotud edusammude kohta.

                           30.9.

                           Rahalise ja tehnilise abi andmisel päritoluriikidele peavad EL ja liikmesriigid tagama eelkõige seda, et alternatiivsed arenguprogrammid

                                       —

                                       ei oleks tingimuslikud, ei oleks diskrimineerivad ning kui on kavandatud viljeluse likvideerimine, oleksid nõuetekohaselt järk-järgulised;

                                       —

                                       seaksid realistlikke maaelu arenguga seotud eesmärke ja edunäitajaid, tagades sihtkogukondades isevastutuse ning

                                       —

                                       toetaksid kohalikku arengut, kaaludes samas koostoimet selliste teguritega nagu inimeste turvalisus, juhtimine, vägivald, inimõigused, areng ja toiduga kindlustatus.

                           30.10.

                           Selle tagamine, et inimõiguste kaitse oleks täielikult integreeritud poliitilistesse dialoogidesse ning asjaomaste narkoalaste programmide ja projektide rakendamisse ja nende eesmärkide saavutamisse.

         VI.   Valdkondadevaheline teema – teave, teadusuuringud, seire ja hindamine

               31.

               ELi narkostrateegia 2013–2020 eesmärk teabe, teadusuuringute, seire ja hindamise valdkonnas on panustamine sellesse, et paremini mõistetaks uimastite nähtuse kõiki aspekte ja meetmete mõju, et luua poliitikale ja tegevustele usaldusväärne ja terviklik tõenduspõhi. Lisaks sellele on ELi narkostrateegia 2013–2020 eesmärk panustamine seire, teadusuuringute ja hindamistulemuste paremasse levitamisse ELi ja riikide tasandil, tagades sünergiate tugevdamise, rahaliste vahendite tasakaalustatud jaotamise ning vältides jõupingutuste dubleerimist. Seda on võimalik saavutada metoodika ühtlustamise, võrgustike loomise ja tihedama koostöö kaudu.

               32.

               Teabe, teadusuuringute, seire ja hindamise valdkonnas on kindlaks määratud alljärgnevad prioriteedid (ei ole loetletud tähtsuse järjekorras).

                           32.1.

                           EL ja selle liikmesriigid peaksid jätkama investeerimist teabevahetusse, andmete kogumisse ja seiresse ning teadusuuringutesse ja narkoolukorra hindamisse ja sellele reageerimisse nii riiklikul kui ka ELi tasandil. See peaks hõlmama kõiki asjaomaseid uimastite nähtuse aspekte, sealhulgas narkootikumide nõudlust ja narkootikumide pakkumist. Erilist rõhku tuleks asetada andmete kogumise jätkamisele ja täiendavale tõhustamisele ning aruandlusele EMCDDA narkootikumide nõudluse vähendamise peamiste näitajate kaudu.

                           32.2.

                           EMCDDA peaks oma volituste piires täiendavalt edendama teadmiste infrastruktuuri ning peaks jätkuvalt mängima olulist rolli ebaseaduslike narkootikumide alase tegevuse keskse hõlbustajana, toetajana ja nende kohta teabe andjana ning teadusuuringute, seire ja hindamise teostajana kogu ELis. EMCDDA peaks jätkuvalt teostama Euroopa narkoolukorra ja sellele reageerimise kohta õigeaegset, terviklikku ja kõikehõlmavat analüüsi ning tegema koostööd teiste asjaomaste asutustega, sealhulgas asjakohasel juhul ja vajadusel Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskusega (ECDC) ning Euroopa Ravimiametiga (EMA) ja Maailma Terviseorganisatsiooniga (WHO).

                           32.3.

                           Europol peaks jätkama oma teabe kogumise ja analüüsimise jõupingutusi organiseeritud narkokuritegevuse valdkonnas, samas peaksid liikmesriigid nimetatud asutusele esitama asjakohast teavet. Asutus peaks jätkama korrapäraste ohtude hindamise aruannete esitamist (nt EU SOCTA) organiseeritud narkokuritegevuse kohta ELis.

                           32.4.

                           Liikmesriigid, ELi institutsioonid ja asutused peaksid tõhustama igasuguse teabe ja andmete kogumist, mis käsitlevad kõiki narkootikumide pakkumisega seotud aspekte, sealhulgas narkootikumide turud, narkokuritegevus ning narkootikumide pakkumise vähendamine, et parandada analüüsimist ja muuta otsustamist informeeritumaks. Liikmesriigid, komisjon, EMCDDA, Europol ja vajadusel teised ELi asutused peaksid tegema koostööd, et parandada andmete kogumist ning poliitika seisukohast oluliste ja teaduslikult põhjendatud näitajate väljatöötamist.

                           32.5.

                           ELi institutsioonid, organid ja liikmesriigid peaksid parandama oma suutlikkust avastada ja hinnata uute psühhoaktiivsete ainete esilekerkimist, narkootikumide tarbimisharjumuste muutusi, epideemilisi haiguspuhanguid ja muid uusi suundumusi, mis ohustavad rahva tervist ja ohutust, ning neile kiiresti ja tõhusalt reageerida. Seda saab muu hulgas saavutada kehtivate ELi õigusaktide tugevdamise ning teabe, jälitusteabe, teadmiste ja parimate tavade vahetamise teel.

                           32.6.

                           Liikmesriigid, ELi institutsioonid ja asutused peaksid edendama ja toetama uute psühhoaktiivsete ainetega seonduvaid teadusuuringuid, sealhulgas rakendusuuringuid, ning tagama koostöö ja koordineerimise võrgustike vahel riikide ja ELi tasandil, et kõnealust nähtust paremini mõista. Selles valdkonnas läbiviidavat seiret tuleks suurendada, koordineerides tihedalt EMCDDAga. Eelkõige tuleks panna rõhku kohtumeditsiinilise ja toksikoloogilise suutlikkuse arendamisele, samuti epidemioloogilise teabe kättesaadavuse parandamisele.

                           32.7.

                           Liikmesriigid peaksid jätkama jõupingutusi, et kindlustada tulemusi, mis on saavutatud ELis seire ja teabevahetuse valdkonnas, sealhulgas REITOXi teabekeskuste võrgustiku kaudu, toetades samas ELi standarditud andmekogumise ja analüüsimise täiendavat arendamist narkootikumide nõudluse ja narkootikumide pakkumise valdkondades.

                           32.8.

                           Piisava rahastamise tagamine narkoalaste teadusuuringute ja arendusprojektide jaoks ELi ja riikide tasandil vastavalt rahalistele vahenditele, sealhulgas ELi 2014.–2020. aasta rahastamisprogrammide kaudu. ELi tasandil toetatavates programmides tuleks võtta arvesse käesoleva strateegia ja selle tegevuskavade prioriteete ning nendega tuleks saavutada selge ELi lisaväärtus, tagades ühtsuse ja sünergia ning vältides samal ajal programmide raames ja ELi organite seas dubleerimist.

                           32.9.

                           ELi institutsioonid, organid ja liikmesriigid peaksid tunnistama poliitikate ja sekkumiste teadusliku hindamise rolli (keskendudes saavutatud tulemustele) ELi narkootikumidealase lähenemisviisi tugevdamise olulise elemendina ning peaksid edendama selle kasutamist nii riiklikul, ELi kui ka rahvusvahelisel tasandil.

                           32.10.

                           Narkoalaste küsimustega tegelevate spetsialistide koolitamise tagamine ja tugevdamine nii narkootikumide nõudluse kui ka narkootikumide pakkumise vähendamise valdkonnas.

      (1)  1961. aasta narkootiliste ainete ühtne konventsioon, mida on muudetud 1972. aasta protokolliga, psühhotroopsete ainete konventsioon (1971) ning narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastane konventsioon (1988).

      (2)  ELi narkostrateegia 2005–2012 ja selle tegevuskavade sõltumatu hindamise aruanne: http://ec.europa.eu/justice/anti-drugs/files/rand_final_report_eu_drug_strategy_2005-2012_en.pdf

      (3)  Euroopa Liidu lepingu artikkel 4.


title: 2014/724/EL: Komisjoni soovitus, 10. oktoober 2014 , arukate võrkude ja arukate arvestisüsteemide poolt andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi kohta

text:
               18.10.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 300/63

         KOMISJONI SOOVITUS,
   10. oktoober 2014,
   arukate võrkude ja arukate arvestisüsteemide poolt andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi kohta

      (2014/724/EL)

   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Arukad võrgud võimaldavad rakendada peamisi energiapoliitika meetmeid. 2030. aasta poliitikaraamistiku kontekstis käsitatakse arukaid võrke kui tuleviku CO2-heitevaba elektrisüsteemi selgroogu tegurina, mis hõlbustab energiataristu ümberkujundamist muutlike taastuvate energiaallikate osatähtsuse kasvu võimaldamiseks, energiatõhususe suurendamiseks ning energiavarustuse kindluse tagamiseks. Arukad võrgud annavad võimaluse suurendada ELi tehnoloogiatootjate konkurentsivõimet ning on tavapärastele energiaettevõtjatele ja uutele turuletulijatele platvormiks, millel arendada innovatiivseid energiateenuseid ja -tooteid võrgutaristu ja sellega seotud info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT), koduautomaatika ja -seadmete valdkonnas.

               (2)

               Arukad arvestisüsteemid on hüppelauaks arukate võrkude kasutuselevõtmisel. Need pakuvad tarbijatele võimalust aktiivsemaks energiaturul osalemiseks ning võimaldavad süsteemide paindlikumaks muutmist hinnastiimulite ja muude uuenduslike teenuste abil. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/72/EÜ (1) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/73/EÜ (2) peavad liikmesriigid tagama selliste arukate mõõtmissüsteemide rakendamise, mis aitavad tarbijatel aktiivselt osaleda elektri- ja gaasitarneturgudel.

               (3)

               Arukate arvestisüsteemide kasutamine ning veelgi enam mis tahes arukate võrkude ja seadmete edasiarendamine annab võimaluse töödelda konkreetse isikuga seotud andmeid, st isikuandmeid, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/46/EÜ (3) artiklis 2.

               (4)

               Direktiivi 95/46/EÜ artikli 29 alusel asutatud üksikisikute kaitsmist isikuandmete töötlemisel käsitleva töörühma arvamuses 12/2011 (4) on öeldud, et arukate arvestisüsteemide ja arukate võrkude kasutamine võib luua tingimused üha suurema hulga isikuandmete töötlemiseks ning nende isikuandmete kättesaadavaks muutmiseks praegusest laiemale ringile, mis tekitab andmesubjektide jaoks uusi ohte, mida energiasektoris varem ei esinenud.

               (5)

               Töörühma arvamuses 04/2013 (5) on öeldud, et arukad arvestisüsteemid ja arukad võrgud lasevad aimata „asjade Interneti” tulevikku ning et üksikasjalike tarbimisandmete kogumisega kaasnevad võimalikud riskid tulevikus tõenäoliselt suurenevad, kui kõnealused andmed kombineeritakse muude andmetega, näiteks geograafilise asukoha andmete, interneti kaudu kogutud jälgimis- ja profiiliandmete ning videojälgimissüsteemide ja raadiosagedustuvastuse süsteemide abil kogutud andmetega (6).

               (6)

               Teadlikkuse suurendamine arukate võrkude omaduste ja nendest saadava olulise kasu kohta peaks aitama täielikult kasutada kõnealuse tehnoloogia võimalusi ning vähendama samas ohtu, et seda kasutatakse avaliku huvi kahjustamiseks; see muudaks tehnoloogia kasutamise vastuvõetavamaks.

               (7)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 95/46/EÜ ja direktiiviga 2002/58/EÜ (7) ette nähtud õigused ja kohustused on isikuandmete töötlemise puhul arukate arvestisüsteemide ja arukate võrgukeskkondade suhtes täielikult kohaldatavad.

               (8)

               Komisjoni poolt direktiivi 95/46/EÜ reformimiseks vastu võetud pakett sisaldab „kavandatud andmekaitsemäärust”, (8) mida kohaldataks vastuvõtmise korral arukate arvestisüsteemide ja arukate võrgukeskkondade suhtes isikuandmete töötlemise puhul.

               (9)

               Komisjoni 12. aprilli 2011. aasta teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Arukad võrgud — innovatsioonist kasutuselevõtuni” (9) tõsteti andmekaitset ja -turvet esile ühena viiest probleemist, mis tuleb arukate võrkude kasutuselevõtuks lahendada, ning määrati kindlaks rida meetmeid kasutuselevõtu kiirendamiseks, sealhulgas lõimitud eraelukaitse lähenemisviis ning võrkude ja teabe julgeoleku ja vastupanuvõime hindamine.

               (10)

               Euroopa digitaalarengu tegevuskavas on loetletud rida sobivaid meetmeid, eelkõige ELi andmekaitse, võrgu- ja teabejulgeoleku ning küberrünnakute valdkonnas. Dokumendiga „Euroopa Liidu küberjulgeoleku strateegia: avatud, ohutu ja turvaline küberruum” (10) ning komisjoni 7. veebruari 2013. aasta ettepanekuga, mis käsitleb direktiivi meetmete kohta, millega tagada võrgu- ja infoturbe ühtlaselt kõrge tase kogu Euroopa Liidus, (11) on välja pakutud õiguslikud meetmed ja kindlaks määratud stiimulid investeerimise, läbipaistvuse ja kasutajate teadlikkuse edendamiseks, mille eesmärk on ELi internetikeskkonna turvalisuse suurendamine. Liikmesriik võtab koos ettevõtjate, komisjoni ja muude sidusrühmadega sobivad meetmed, et tagada ühine lähenemisviis turvalisuse ja isikuandmete kaitse valdkonnas.

               (11)

               Direktiivi 95/46/EÜ artikli 29 alusel asutatud isikuandmete töötlemisel üksikisikute kaitsmist käsitleva töörühma arvamused ja Euroopa andmekaitseinspektori 8. juuni 2012. aasta arvamus (12) sisaldavad juhiseid isikuandmete kaitsmiseks ning andmete turvalisuse tagamiseks andmete töötlemise korral arukates arvestisüsteemides ja arukates võrkudes. Töörühma arvamuses 12/2011, milles käsitletakse arukat mõõtmist, soovitatakse liikmesriikidel jätkata eraelu puutumatusele avaldatava mõju hindamise korraldamist nõudvate rakenduskavade elluviimist.

               (12)

               Et suurendada arukate arvestisüsteemide toodavat kasu, on kõnealuse tehnoloogia kasutamise üks peamisi eeltingimusi asjakohaste tehniliste ja õiguslike lahenduste leidmine, et tagada isikute eraelu ja isikuandmete kaitse kui Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklite 7 ja 8 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 16 kohased põhiõigused. soovituses 2012/148/EL (13) on esitatud konkreetsed suunised andmekaitse ja -turbe meetmete kohta ning kutsutud liikmesriike ja sidusrühmi üles tagama, et arukaid arvestisüsteeme ja arukaid võrke jälgitakse ning isikute põhiõigused ja -vabadused on kaitstud.

               (13)

               Soovituses 2012/148/EL on öeldud, et andmekaitsele avaldatava mõju hindamine peaks võimaldama kohe algusest peale kindlaks teha arukate võrkude arendusest tulenevaid andmekaitseohte, millega järgitakse projektisse lõimitud andmekaitse põhimõtet. Soovituses on öeldud, et komisjon töötab aruka võrgu ja arukate arvestisüsteemide jaoks välja andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi, mis esitatakse isikuandmete töötlemisel üksikisikute kaitsmist käsitlevale töörühmale arvamuse saamiseks.

               (14)

               Lisaks on soovituses 2012/148/EL öeldud, et andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvorm peaks andma vastutavatele andmetöötlejatele juhiseid põhjaliku andmekaitsele avaldatava mõju hinnangu koostamiseks, mis hõlmaks vähemalt kavandatud töötlemistoimingute kirjeldust, andmesubjektide õigusi ja vabadusi ähvardavate ohtude hindamist, ohtude kõrvaldamiseks kavandatud meetmeid, kaitsemeetmeid, isikuandmete kaitseks ja direktiivi 95/46/EÜ järgimise tõendamiseks võetavaid turvameetmeid ja rakendatavaid mehhanisme, võttes arvesse andmesubjektide ja muude asjaomaste isikute õigusi ja õigustatud huvi.

               (15)

               „Kavandatud andmekaitsemäärus”, millega asendatakse direktiiv 95/46/EÜ, muudaks teatavatel tingimustel kohustuslikuks andmekaitsele avaldatava mõju hindamise kui olulise vahendi vastutavate andmetöötlejate aruandekohusluse suurendamiseks. Kuigi arukate võrkude ja arukate arvestisüsteemide poolt andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi kasutamine ei ole kohustuslik, täidaks see nimetatud eesmärki silmas pidades hindamist ja otsustamist hõlbustava vahendi rolli ning pakuks arukate võrkude sektori vastutavatele andmetöötlejatele tuge „kavandatud andmekaitsemäärusel” põhineva tulevase õigusliku kohustuse täitmisel.

               (16)

               Andmekaitsele avaldatava mõju hindamiseks ELi tasandil välja töötatud näidisvormi eesmärk on tagada, et direktiivi 95/46/EÜ ja soovituse 2012/148/EL sätteid järgitakse liikmesriikides kooskõlastatult ning et edendatakse ühist metoodikat vastutavate andmetöötleja jaoks, millega tagatakse isikuandmete piisav ja ühtlustatud töötlemine kogu ELis.

               (17)

               Näidisvorm peaks hõlbustama juba projektisse lõimitud andmekaitse põhimõtte kohaldamist, innustades vastutavaid andmetöötlejaid võimalikult varakult hindama andmekaitsele avaldatavat mõju, mis võimaldaks neil näha ette võimalikku mõju andmesubjektide õigustele ja vabadustele ning rakendada rangeid kaitsemeetmeid. Vastutavad andmetöötlejad peaksid selliseid meetmeid jälgima ja läbi vaatama kogu seadme või süsteemi kasutustsükli jooksul.

               (18)

               Näidisvormi rakendamise tulemusena koostatud aruanne peaks aitama kaasa ka riiklike andmekaitseasutuste tegevusele isikuandmete töötlemise nõuetelevastavuse ning eelkõige isikuandmete kaitsega seotud ohtude seire ja järelevalve puhul.

               (19)

               Näidisvormi kasutamine peaks lisaks tekkivate andmekaitse, eraelu puutumatuse ja turvalisusega seotud küsimuste lahendamisele aitama toime tulla ka energia jaeturu arendamisest tulenevate andmekäitluseprobleemidega. Tulevikus väljakujuneva jaeturu väärtusest moodustavad olulise osa andmed ning IKT ulatuslikum integreerimine energiasüsteemi. Kõnealuste andmete kogumine ja nendele juurdepääsu korraldamine on oluline ärivõimaluste loomiseks uutele ettevõtjatele, eelkõige vahendajatele, energiateenuse osutajatele või IKT sektori ettevõtjatele. Seega muutuvad kommunaalteenustega seoses üha olulisemaks andmekaitse, eraelu puutumatuse ja turvalisuse küsimused. Näidisvorm aitab eelkõige arukate arvestite kasutuselevõtu algetapis tagada, et arukate arvestisüsteemide seadmeid jälgitakse ning et kaitstud on isikute põhiõigused ja -vabadused; selleks saab näidisvormi abil algusest peale kindlaks määrata arukate võrkude arendusest tulenevad andmekaitsealased ohud.

               (20)

               Pärast arukate võrkude sektori peamiste sidusrühmade poolt komisjoni järelevalve all koostatud näidisvormi esitamist töörühmale avaldati ametliku konsultatsiooni raames arvamus 04/2013. Pärast arvamuse 04/2013 alusel muudetud näidisvormi esitamist avaldas töörühm 4. detsembril 2013 arvamuse 07/2013 (14). Sidusrühmad võtsid arvesse eelnimetatud kahes arvamuses sõnastatud soovitused.

               (21)

               Töörühma arvamuses 07/2013 soovitatakse korraldada näidisvormi rakendamise katseetapp, mille raames võivad üksikud andmekaitseasutused kaaluda oma toetuse pakkumist. Katseetapp peaks aitama tagada, et näidisvorm pakub isikutele arukate võrkude kasutuselevõtmise kontekstis täiustatud andmekaitset.

               (22)

               Võttes arvesse kasu, mida näidisvorm ettevõtjatele, tarbijatele ja riiklikele andmekaitseasutustele pakub, peaksid liikmesriigid koostöös ettevõtjate, kodanikuühiskonna sidusrühmade ja riiklike andmekaitseasutustega stimuleerima ja toetama andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi kasutamist ja rakendamist arukate võrkude rakendamise ja arukate arvestisüsteemide kasutuselevõtu varases etapis.

               (23)

               Komisjon peaks käesoleva soovituse rakendamisele otseselt ja kaudselt kaasa aitama, edendama selleks sidusrühmade vahelist dialoogi ja koostööd, kasutama eelkõige katseetapi vältel teavet käsitleva tagasiside koondamist ja levitamist ettevõtjate ja riiklike andmekaitseasutuste hulgas.

               (24)

               Arvestades katseetapi järeldusi ning direktiivi 95/46/EÜ läbivaatamist, peaks komisjon hindama, kas näidisvormis esitatud metoodika tuleks uuesti läbi vaadata ja täpsustada.

               (25)

               Käesolevas soovituses austatakse põhiõigusi ja järgitakse eelkõige ELi põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Eelkõige on käesoleva soovituse eesmärk tagada era- ja perekonnaelu täielik austamine (põhiõiguste harta artikkel 7) ja isikuandmete kaitse (põhiõiguste harta artikkel 8).

               (26)

               Pärast konsulteerimist Euroopa Andmekaitseinspektoriga

         ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE SOOVITUSE:
   I.   KOHALDAMISALA

               1.

               Käesolevas soovituses esitatakse liikmesriikidele suunised meetmete kohta, mis on vajalikud aruka võrgu ja arukate mõõtmissüsteemide poolt andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi (edaspidi „näidisvorm”) laiaulatuslikuks levitamiseks, tunnustamiseks ja kasutamiseks, et tagada selliste seadmete ja süsteemide kasutuselevõtu puhul isikuandmete kaitse ja eraelu puutumatusega seotud põhiõigused.
               Näidisvorm on kättesaadav arukate võrkude töökonna veebisaidil (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

         II.   MÕISTED

               2.

               Liikmesriike kutsutakse üles võtma teadmiseks järgmised mõisted:

                           a)

                           „arukas võrk” (15) — uuendatud elektrivõrk, mida on täiendatud kahesuunalise digitaalse kommunikatsiooniga tarnija ja tarbija vahel ning aruka mõõtmis-, seire- ja juhtimissüsteemiga;

                           b)

                           „arukas arvestisüsteem” — elektrooniline süsteem, millega saab mõõta energiatarbimist ja -tootmist ning saada seejuures rohkem teavet kui tavalise arvestiga, ning mille kaudu elektrooniliste sidevahendite abil edastatakse ja saadakse andmeid (16);

                           c)

                           „andmekaitsele avaldatava mõju hindamine” — süstemaatiline protsess, millega hinnatakse ohu võimalikku mõju, kui töötlemisoperatsioonid oma laadi, ulatuse või eesmärgi tõttu võivad tekitada konkreetset ohtu andmesubjekti õigustele ja vabadustele, ning mida teostab andmetöötlemise eest vastutaja või andmetöötleja või andmetöötlemise eest vastutajana toimiv töötleja;

                           d)

                           „lõimitud andmekaitse” (data protection by design) — selle põhimõtte kohaselt võetakse tehnika arengut ja juurutamise kulusid arvesse võttes töötlemisvahendite valimisel ja töötlemise käigus selliseid tehnilisi ja organisatsioonilisi meetmeid ja rakendatakse selliseid menetlusi, millega tagatakse töötlemise vastavus direktiivi 95/46/EÜ nõuetele ja andmesubjekti õiguste kaitsmine;

                           e)

                           „vaikimisi andmekaitse” (data protection by default) — selle põhimõtte kohaselt rakendatakse mehhanisme, millega vaikimisi tagatakse, et töödeldakse vaid töötlemise konkreetse eesmärgi seisukohalt olulisi isikuandmeid, ning eelkõige see, et andmeid ei koguta rohkem ega säilitata kauem, kui kõnealuseks otstarbeks on minimaalselt vaja;

                           f)

                           „parim võimalik tehnika” — tegevuse arendamise ja käitamismeetodite kõige tõhusam ja ajakohasem tase, millega näidatakse konkreetse tehnika praktilist kõlblikkust saada põhimõtteliseks aluseks, millega tagatakse vastavus ELi andmekaitse raamistikule. Parimat võimalikku tehnikat kavandatakse selleks, et ära hoida või leevendada ohte eraelu kaitstusele, isikuandmetele ja turvalisusele.

                           g)

                           Artikli 29 alusel asutatud andmekaitse töörühm loodi direktiivi 95/46/EÜ kohaselt.

         III.   RAKENDAMINE

               3.

               Isikuandmete kaitse tagamiseks kogu liidus peaksid liikmesriigid innustama vastutavaid andmetöötlejaid rakendama näidisvormi arukate võrkude ja arukate arvestisüsteemide puhul, ning arvesse võtma üksikisikute kaitsmist käsitleva töörühma soovitusi seoses isikuandmete töötlemisega, eelkõige töörühma arvamust 07/2013 (17). Töörühma arvamused on kättesaadavad arukate võrkude töökonna veebilehel (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

               4.

               Liikmesriigid peaksid koostöös ettevõtjate, kodanikuühiskonna sidusrühmade ja oma andmekaitseasutustega stimuleerima ja toetama näidisvormi kasutamist ja rakendamist arukate võrkude rakendamise ja arukate arvestisüsteemide kasutuselevõtu varases etapis.

               5.

               Liikmesriigid peaksid innustama vastutavaid andmetöötlejaid pidama andmekaitsele avaldatava mõju hindamise täiendavaks elemendiks parimat võimalikku tehnikat, mille liikmesriigid, ettevõtjad, komisjon ja muud sidusrühmad määravad koostöö tulemusena kindlaks soovituse 2012/148/EL punktis 42 esitatud arukate mõõtmissüsteemide ühiste minimaalsete funktsionaalsete nõuete iga nõude täitmise jaoks.

               6.

               Liikmesriigid peaksid pakkuma vastutavatele andmetöötlejatele tuge tõhusat andmekaitset võimaldavate lõimitud andmekaitse ja vaikimisi andmekaitse põhimõtete arendamisel ja rakendamisel.

               7.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et vastutavad andmetöötlejad konsulteerivad enne andmete töötlemist oma riiklike andmekaitseasutustega andmekaitsele avaldatava mõju hindamise küsimuses.

               8.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et pärast andmekaitsele avaldatava mõju hindamist ja kooskõlas direktiivi 95/46/EÜ kohaste muude kohustustega võtavad vastutavad andmetöötlejad asjakohased tehnilised ja organisatsioonilised meetmed, et tagada isikuandmete kaitse, ning kontrollivad kogu seadme või süsteemi kasutustsükli vältel võetud meetmete hindamist ja jätkuvat asjakohasust.

         IV.   KATSEETAPP

               9.

               Liikmesriigid peaksid toetama tegelikel juhtumitel põhineva katseetapi korraldamist, (18) muu hulgas otsima katsetajaid arukate võrkude ja arukate arvestitega seotud tööstussektoritest ja innustades neid katseetapis osalema.

               10.

               Et saavutada parim mõju andmekaitsele ja omandada võimalikult palju sisendeid näidisvormi hilisemaks läbivaatamiseks, peaksid liikmesriigid katseetapi jooksul tagama, et kõigi asjaomaste seadmete või süsteemide puhul rakendatakse näidisvormi, töörühma nõuandeid (19) üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ning käesoleva soovituse III osa sätteid.

               11.

               Liikmesriigid peaksid innustama riikide andmekaitse eest vastutavaid asutusi pakkuma vastutavatele andmetöötlejatele tuge ja juhiseid kogu katseetapi vältel ning toetama katseetapi korraldamist (20).

               12.

               Komisjon kavatseb aidata otseselt kaasa katseetapi rakendamisele ja järelevalvele, hõlbustades sidusrühmade vahelist dialoogi ja koostööd, eelkõige pakkudes sidusrühmadele platvormi (21) kohtumiste korraldamiseks sidusrühmade esindajate, katsetajate, ettevõtjate ja kodanikuühiskonna esindajate, riikide andmekaitseasutuste ja energeetikasektorit reguleerivate asutuste osalusel.

               13.

               Liikmesriigid peaksid innustama katsetajaid sidusrühmade platvormi raames suhtlema ja katse tulemusi jagama riikide andmekaitse eest vastutavate asutustega ning muude asjakohaste sidusrühmadega, tuginedes kolme liiki hindamiskriteeriumidele:

                           a)

                           näidisvormi tõhusus individuaalsete arukate võrgurakenduste poolt andmekaitsele avaldatava mõju hindamisel;

                           b)

                           näidisvormi kasulikkus vastutava andmetöötleja juhendamisel, kui andmetöötleja hindab seadme või süsteemi poolt andmekaitsele avaldatavat mõju konkreetsetes tingimustes, ning

                           c)

                           näidisvormi kasutajasõbralikkus vastutava andmetöötleja seisukohast.

                     Kõnealuseid hindamiskriteeriume käsitlevates aruannetes tuleks keskenduda komisjoni soovituste ja näidisvormi rakendamist käsitlevale teabele kõigi asjaomaste seadmete või süsteemide puhul.

               14.

               Komisjon kavatseb tagada, et koostatakse loend kõikidest katseetapi käigus andmekaitsele avaldatava mõju hindamistest. Andmekaitsele avaldatava mõju hindamiste loend on kogu katseetapi jooksul kättesaadav arukate võrkude töökonna veebisaidil ning seda ajakohastatakse korrapäraselt, et edendada näidisvormi rakendamise pidevat ja kiiret täiustamist.

         V.   LÄBIVAATAMINE

               15.

               Kahe aasta jooksul pärast käesoleva soovituse avaldamist Euroopa Liidu Teatajas peaksid liikmesriigid esitama komisjonile hindamisaruande, milles on esile tõstetud katseetapist tulenevad asjakohased järeldused.

               16.

               Kaks aastat pärast käesoleva soovituse avaldamist Euroopa Liidu Teatajas kavatseb komisjon hinnata liikmesriikide esitatud katseetapi aruannete põhjal näidisvormi läbivaatamise vajadust, võttes arvesse eespool nimetatud hindamiskriteeriume. Komisjon kaalub võimalust korraldada enne näidisvormi läbivaatamist spetsiaalne sidusrühmadele suunatud üritus, et vahetada arvamusi hindamise kohta.

               17.

               Läbivaatamine peaks aitama kindlustada, et näidisvorm tagab arukate võrkude kasutuselevõtmise puhul üksikisikutele parema andmekaitse ning kajastab asjakohaselt muudetud direktiivi 95/46/EÜ ja töörühma arvamuse 07/2013 sätteid.

      Brüssel, 10. oktoober 2014

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Günther OETTINGER

      (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/72/EÜ, 13. juuli 2009, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ (ELT L 211, 14.8.2009, lk 55).

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/73/EÜ, 13. juuli 2009, mis käsitleb maagaasi siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/55/EÜ (ELT L 211, 14.8.2009, lk 94).

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 95/46/EÜ, 24. oktoober 1995, üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31).

      (4)  Artikli 29 alusel asutatud andmekaitse töörühm, arvamus 12/2011, milles käsitletakse arukat mõõtmist, 00671/11/EN, WP183, 4. aprill 2011.

      (5)  Artikli 29 alusel asutatud andmekaitse töörühm, arvamus 04/2013, milles käsitletakse andmekaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi (edaspidi „näidisvorm”), mille on arukate võrkude ja arukate mõõtmissüsteemide jaoks koostanud komisjoni arukate võrkude töökonna 2. eksperdirühm, 00678/13/EN, WP205, 22. aprill 2013.

      (6)  Sama ja Euroopa Nõukogu ministrite komitee 23. novembri 2010. aasta soovitus CM/Rec(2010)13 liikmesriikidele üksikisikute kaitse kohta isikuandmete automaattöötlusel profileerimise kontekstis.

      (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ, 12. juuli 2002, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37).

      (8)  COM(2012) 11 final.

      (9)  KOM(2011) 202 (lõplik).

      (10)  Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele adresseeritud ühisteatis Euroopa Liidu küberjulgeoleku strateegia: avatud, ohutu ja turvaline küberruum, 7.2.2013, JOIN(2013) 1 (final).

      (11)  COM(2013) 48 final.

      (12)  Euroopa Andmekaitseinspektori arvamus, 8. juuni 2012, milles käsitletakse komisjoni soovitust arukate mõõtmissüsteemide arendamiseks ettevalmistumise kohta https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/webdav/site/mySite/shared/Documents/Consultation/Opinions/2012/12-06-08_Smart_metering_ET.pdf

      (13)  Komisjoni soovitus 2012/148/EL, 9. märts 2012, arukate mõõtmissüsteemide arendamiseks ettevalmistumise kohta (ELT L 73, 13.3.2012, lk 9).

      (14)  Artikli 29 alusel asutatud andmekaitse töörühm, arvamus 07/2013, milles käsitletakse isikuandmete kaitsele avaldatava mõju hindamise näidisvormi (edaspidi „näidisvorm”), mille on arukate võrkude ja arukate mõõtmissüsteemide jaoks koostanud komisjoni arukate võrkude töökonna 2. eksperdirühm, 2064/13/EN, WP209, 4. detsember 2013.

      (15)  Euroopa arukate võrkude töökonna koostatud näidisvormis on arukad võrgud määratletud kui energiavõrgud, mille abil saab kulutõhusalt integreerida kõigi võrku ühendatud kasutajate käitumise, et saada majanduslikult tõhus säästlik elektrisüsteem, mis on säästlik, väikeste kadudega, varustuskindel ja hea tarnekvaliteediga: http://ec.europa.eu/energy/gas_ electricity/smartgrids/doc/expert_group1.pdf

      (16)  Tõlgendamismärkus direktiivi 2009/72/EÜ (mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju) ja direktiivi 2009/73/EÜ (mis käsitleb maagaasi siseturu ühiseeskirju) kohta. Jaemüügiturud, lk 7.

      (17)  Vt joonealune märkus 4, 5 ja 14.

      (18)  Vt joonealune märkus 14.

      (19)  Vt joonealune märkus 4, 5 ja 14.

      (20)  Vt joonealune märkus 14.

      (21)  Sidusrühmade platvormiks on arukate võrkude töökond, mille Euroopa Komisjon asutas 2009. aastal poliitikaplatvormina aruka võrgu kasutuselevõtuga seotud poliitiliste ja seadusandlike suuniste arutamiseks ja selleteemaliseks nõustamiseks ning kasutuselevõtuks tehtavate esimeste sammude koordineerimiseks: http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm