title: 2011/136/EL: Komisjoni soovitus, 1. märts 2011 , suuniste kohta, mille alusel rakendada andmekaitse-eeskirju tarbijakaitsealase koostöö süsteemis

text:
               2.3.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 57/44

         KOMISJONI SOOVITUS,
   1. märts 2011,
   suuniste kohta, mille alusel rakendada andmekaitse-eeskirju tarbijakaitsealase koostöö süsteemis
   (2011/136/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. oktoobri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta (tarbijakaitsealase koostöö määrus) (1) (edaspidi „TKK määrus”) eesmärk on parandada koostööd tarbijakaitseseaduse jõustamisel ühtse turu piires, kehtestada riiklike täitevasutuste üleeuroopaline võrgustik (edaspidi „TKK võrgustik”) ning sätestada raamistik ja üldtingimused, mille alusel liikmesriigi täitevasutused peavad koostööd tegema, et kaitsta tarbijate kollektiivseid majandushuve.

               (2)

               Riiklike täitevasutuste koostöö on ühtse turu tõhusaks toimimiseks väga oluline ning TKK võrgustiku abil võib iga asutus ELi tarbijakaitseseaduse võimalike rikkumiste uurimiseks paluda abi teistelt asutustelt.

               (3)

               Tarbijakaitsealase koostöö süsteemi (edaspidi „TKK süsteemi”) eesmärk on võimaldada täitevasutustel vahetada ohutus ja turvalises keskkonnas teavet tarbijakaitseseaduse võimalike rikkumiste kohta.

               (4)

               Liikmesriikide vaheline elektrooniline teabevahetus peab vastama isikuandmete kaitse eeskirjadele, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (2) (edaspidi „andmekaitsedirektiiv”) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määruses (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (3) (edaspidi „andmekaitsemäärus”).

               (5)

               Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 8 on tunnustatud õigust andmekaitsele. TKK süsteemi abil tuleks tagada, et eri kohustused ja vastutusvaldkonnad, mida komisjon ja liikmesriigid seoses andmekaitse-eeskirjadega jagavad, on selgesti kindlaks määratud ning et andmesubjektidele pakutakse teavet ja hõlpsasti kättesaadavaid vahendeid, mis võimaldavad neil oma õigusi kaitsta.

               (6)

               Et tagada TKK süsteemis andmete töötlemisel andmekaitse eeskirjade järgmine, on asjakohane kehtestada suunised, mille alusel rakendada andmekaitse-eeskirju TKK süsteemis (edaspidi „suunised”).

               (7)

               Täitevametnikele tuleks soovitada võtta ühendust oma riikliku andmekaitse järelevalveasutusega, et saada nõu ja abi, kuidas kõnealuseid suuniseid kõige paremini rakendada nii, et see oleks kooskõlas siseriikliku õigusega, ning et vajaduse korral tagada, et teavitamine ja eelkontrollimenetlus, mis on seotud töötlemistoimingutega TKK süsteemi raames, toimuks riigi tasandil.

               (8)

               Tuleks tungivalt soovitada osaleda koolitustel, mida komisjon korraldab kõnealuste suuniste rakendamise hõlbustamiseks.

               (9)

               Tagasiside kõnealuste suuniste rakendamise kohta tuleks komisjonile esitada hiljemalt kahe aasta möödumisel käesoleva soovituse vastuvõtmisest. Komisjon hindab seejärel täiendavalt andmekaitse taset TKK süsteemis ning seda, kas on vaja täiendavaid vahendeid, sealhulgas reguleerivaid meetmeid.

               (10)

               Tuleks astuda vajalikke samme, et TKK süsteemi osalistel ja kasutajatel oleks lihtsam neid suuniseid rakendada. Liikmesriikide andmekaitseasutused ja Euroopa andmekaitseinspektor peavad üheskoos jälgima andmekaitsemeetmete valdkonnas toimuvaid arenguid ja nende meetmete rakendamist TKK süsteemis.

               (11)

               Suunistega täiendatakse komisjoni otsust 2007/76/EÜ (4) ning neis võetakse arvesse andmekaitsedirektiivi artikli 29 (5) alusel loodud töörühma (töörühm üksikisikute kaitseks seoses isikuandmete töötlemisega) arvamust ja andmekaitsemääruse artikli 41 alusel loodud järelevalveorgani – andmekaitseinspektori – arvamust (6).

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Liikmesriikidel tuleks järgida käesoleva soovituse lisas esitatud suuniseid.

      Brüssel, 1. märts 2011

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         John DALLI

      (1)  ELT L 364, 9.12.2004, lk 1.

      (2)  EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.

      (3)  EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1.

      (4)  ELT L 32, 6.2.2007, lk 192.

      (5)  Arvamus 6/2007, milles käsitletakse andmekaitse küsimusi seoses tarbijakaitsealase koostöö süsteemiga (01910/2007/EN, WP 130), vastu võetud 21. septembril 2007.

      (6)  Andmekaitseinspektori arvamus (EDPS Opinion) 2010-0692.

      LISA

         Suunised, mille alusel rakendada andmekaitse-eeskirju tarbijakaitsealase koostöö süsteemis

      1.   SISSEJUHATUS
      Riiklike tarbijakaitseametite koostöö on ühtse turu nõuetekohaseks toimimiseks väga oluline, sest tõhusa täitemenetluse puudumine piiriüleste juhtumite puhul kahjustab tarbijate usaldust piiriüleste pakkumiste vastu ja seega nende usaldust siseturu vastu ning moonutab konkurentsi.
      TKK süsteem on infotehnoloogia vahend, mis on loodud TKK määrusega ning pakub struktureeritud mehhanismi teabevahetuseks TKK võrgustikku kuuluvate riiklike tarbijakaitseametite vahel. See võimaldab ühel asutusel paluda abi teiselt TKK võrgustikku kuuluvalt asutuselt ELi tarbijakaitseseaduse võimalike rikkumiste uurimiseks ja lahendamiseks ning võtta täitemeetmeid nende müüjate ja tarnijate ebaseaduslike kaubandustavade lõpetamiseks, kelle sihtmärgiks on teistes liikmesriikides elavad tarbijad. Teabetaotluste esitamine ning pädevate ametiasutuste suhtlemine seoses TKK määruse rakendamisega toimub TKK süsteemi kaudu.
      TKK määruse eesmärk on tõhustada tarbijakaitseseaduse jõustamist siseturul, seades sisse üleeuroopalise riiklike täitevasutuste võrgustiku, ning kehtestada tingimused, mille alusel liikmesriigid peavad üksteisega koostööd tegema. TKK määruses on sätestatud, et selline teabevahetus ja vastastikuse abi taotluste esitamine riiklike täitevasutuste vahel peab toimuma selleks määratud andmebaasi kaudu. Seepärast töötati välja TKK süsteem, et lihtsustada halduskoostööd ja vahetada teavet, mis aitab jõustada ELi tarbijakaitseseadust.
      Koostöö ulatus piirdub selliste õigusaktidega seotud ühendusesiseste rikkumistega, mis on loetletud tarbijate kollektiivseid majandushuvisid kaitsva TKK määruse lisas.
      2.   SUUNISTE KOHALDAMISALA JA EESMÄRK
      Suuniste eesmärk on leida lahendus raskele probleemile, kuidas tagada tõhus ja tulemuslik jõustamisalane koostöö liikmesriikide pädevate asutuste vahel, austades samal ajal selliseid põhiõigusi nagu eraelu puutumatus ja isikuandmete kaitse.
      Isikuandmete mõiste on andmekaitsedirektiivis (1) määratletud järgmiselt: igasugune teave tuvastatud või tuvastatava füüsilise isiku kohta; tuvastatav isik on isik, keda saab otseselt või kaudselt tuvastada, eelkõige isikukoodi põhjal või ühe või mitme tema füüsilisele, füsioloogilisele, vaimsele, majanduslikule, kultuurilisele või sotsiaalsele identsusele omase joone põhjal.
      Kuna riikide täitevametnikud (juhtumi käsitlejad), kes on TKK süsteemi kasutajad, ei pruugi alati olla andmekaitse asjatundjad ega tunda piisavalt andmekaitsenõudeid, mis on kehtestatud nende oma riigi andmekaitset käsitlevate õigusaktidega, siis on soovitatav pakkuda TKK süsteemi kasutajatele suuniseid, kus TKK süsteemi toimimist selgitatakse andmekaitse praktilise rakendamise seisukohast ning kus esitatakse üksikasjalik teave süsteemi sisemiste kaitseabinõude kohta ja kirjeldatakse selle kasutamisega seotud võimalikke ohte.
      Nende suuniste eesmärk on tegelda kõige olulisemate andmekaitsega seonduvate teemadega TKK süsteemis ning anda kasutajasõbralikke selgitusi, mis oleksid kõigile TKK süsteemi kasutajatele mõistetavad. Suunistes ei esitata põhjalikku analüüsi TKK süsteemi mõju kohta andmekaitsele.
      Soovitatakse kindlasti konsulteerida ka liikmesriikide andmekaitseasutustega tagamaks, et liikmesriikide andmekaitsealastes õigusaktides sätestatud asjaomased kohustused täiendaksid neid suuniseid. TKK süsteemi kasutajad võivad andmekaitsenõuete täitmise tagamiseks saada ka täiendavat abi ja juhiseid riiklikelt andmekaitseasutustelt. Asutuste nimekiri koos kontaktandmete ja veebisaitidega on esitatud järgmisel aadressil:
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/#eu
      Tuleks selgesti ette näha, et isikuandmeid tuleb töödelda andmekaitsedirektiivis sätestatud konkreetsete põhimõtete ja tingimuste kohaselt. Juhtumi käsitlejatel on TKK määruse alusel õigus vahetada TKK süsteemi kaudu andmeid, sealhulgas isikuandmeid, kui andmete töötlemise eesmärk on lõpetada TKK määruse lisas nimetatud ELi tarbijakaitseseaduse rikkumine. Enne selliste andmete töötlemist tuleb siiski hoolikalt jälgida, et andmekaitse põhimõtted oleksid tagatud, ning kaaluda, kas andmetöötlus on TKK määruse eesmärkide saavutamiseks ilmtingimata vajalik.
      Seda silmas pidades peavad juhtumi käsitlejad, kellel on juurdepääs TKK süsteemile, iga juhtumit hindama, enne kui isikuandmeid töötlema hakatakse (2). Suuniste eesmärk on juhtumi käsitlejaid hindamisel aidata, pakkudes neile teatavaid andmekaitsega seotud aluspõhimõtteid, mida tuleb arvesse võtta.
      Püütakse selgitada ka teatavaid TKK süsteemi ülesehituse keerukaid aspekte seoses ühiste töötlemistoimingute ja ühise vastutusega, sätestades nii komisjoni kui ka liikmesriikide pädevate asutuste ülesanded TKK süsteemi andmevahetuse ühises juhtimises.
      3.   TKK SÜSTEEM KUI JÕUSTAMISALASE KOOSTÖÖ IT-VAHEND
      TKK süsteem on IT-vahend, mille komisjon on välja töötanud koostöös liikmesriikidega ja mida ta ka koostöös liikmesriikidega hooldab. TKK süsteemi eesmärk on aidata liikmesriike ELi tarbijakaitseseaduse praktilisel rakendamisel. Seda kasutab TKK võrgustik, mis koosneb riigiasutustest, mille liikmesriigid ja EMP riigid on määranud selleks, et teha tarbijakaitseseaduse jõustamisel koostööd ja vahetada teavet, nagu on ette nähtud TKK määrusega.
      TKK määruse artiklis 10 on järgmine säte:

         „Komisjon peab elektroonilist andmebaasi, milles säilitatakse ja töödeldakse artiklite 7, 8 ja 9 alusel saadud teavet. Andmebaasile saavad konsultatsioonideks juurdepääsu ainult pädevad asutused. […]”

      TKK määruse artikli 12 lõige 3 täiendab seda järgmiselt:

         „Abitaotlused ja kogu edastatav teave esitatakse kirjalikult standardkujul ja edastatakse elektrooniliselt artikli 10 kohaselt loodud andmebaasi kaudu.”

      TKK süsteemi abil lihtsustatakse koostööd ja teabevahetust, mis on piiratud selliste TKK määruse lisas loetletud direktiivide ja määruste ühendusesiseste rikkumistega, milles on käsitletud erinevaid teemasid, sealhulgas ebaausad kaubandustavad, kaugmüük, tarbijakrediit, valmisreisid, ebaõiglased lepingutingimused, puhkuseosakud, elektrooniline kaubandus jms. TKK süsteemi ei või kasutada teabevahetuseks neis õigusvaldkondades, mida ei ole kõnealuses lisas loetletud.
      Näited:

                  I.

                  Belgias asutatud ettevõtja kasutab oma tehingutes Prantsusmaa residendist tarbijatega ebaõiglasi tingimusi, rikkudes ebaõiglaste lepingutingimuste direktiivi. Prantsusmaa tarbijakaitseamet võib TKK süsteemi kaudu esitada Belgia tarbijakaitseametile taotluse võtta vajalikud täitemeetmed, mida Belgia seaduste alusel on võimalik ettevõtja vastu võtta, et viivitamata lõpetada ühendusesisene rikkumine.

                  II.

                  Taani tarbijakaitseamet saab kaebuse, et konkreetsel veebisaidil kasutatakse ebaausaid ja petlikke kaubandustavasid, mis kahjustavad tarbijaid. Veebisaiti hostitakse Rootsis. Taani tarbijakaitseametil on vaja teavet veebisaidi kohta. Seega võib ta kasutada TKK süsteemi teabetaotluse esitamiseks Rootsi tarbijakaitseametile, kes peab teabe tagama.

            Teabe laadivad üles liikmesriigid, seda säilitatakse TKK süsteemis, sellele pääsevad ligi liikmesriigid, kellele on teave adresseeritud, ning selle kustutab komisjon (3). TKK süsteemi kasutatakse teabehoidlana ning tõhusa ja turvalise kommunikatsioonisüsteemina.
      Andmekaitse seisukohast tekitab sellise andmebaasi loomine alati teatavaid ohte isikuandmete kaitsega seotud põhiõiguste osas: võidakse jagada rohkem teavet kui tõhusa koostöö jaoks ilmtingimata vajalik ning hoida alles teavet, mis oleks tulnud kustutada või mis ei ole enam täpne või õige; keeruline on tagada, et samaaegselt järgitaks andmesubjekti õigusi ja andmetöötlejate kohustusi. Seetõttu on vaja selliste ohtudega tegeleda ning tagada, et TKK süsteemi kasutajad oleksid andmekaitse eeskirjadega kursis ja saaksid sellealast koolitust ning suudaksid tagada kooskõla kohaldatavate andmekaitset käsitlevate õigusaktidega.
      4.   ANDMEKAITSE ÕIGUS- JA JÄRELEVALVERAAMISTIK
      Euroopa Liidul on alates 1995. aastast hästi toimiv andmekaitsealane õigusraamistik: andmekaitsedirektiiv, (4) millega reguleeritakse isikuandmete töötlemist liikmesriikide poolt, ning andmekaitsemäärus (5) millega reguleeritakse isikuandmete töötlemist Euroopa Liidu institutsioonide ja asutuste poolt. Andmekaitsealaste õigusaktide kohaldamine sõltub praegu sellest, kes TKK süsteemi osaline või kasutaja on.
      Komisjoni töötlemistoiminguid reguleeritakse andmekaitsemäärusega ning juhtumi käsitlejate töötlemistoiminguid pädevates riiklikes täitevasutustes siseriikliku õigusega, millesse on üle võetud andmekaitsedirektiivi sätted.
      Nii komisjon kui ka asjaomased pädevad asutused on olulised osalised TKK süsteemis ja neil on selles süsteemis täita oma konkreetne ülesanne. Nad juhivad süsteemi toimimist koos ja nende kohustus on teavitada asjaomaseid järelevalveasutusi andmetöötlustoimingutest, esitada need neile eelnevaks kontrollimiseks ning tagada andmekaitse eeskirjade täitmine. Andmekaitsedirektiivi ülevõtmisel liikmesriikide õigusaktidesse võib ette näha erandeid nii teavitamise kui ka eelneva kontrolli nõuete osas.
      Andmekaitsealaste õigusaktide ühtlustamisega püüti tagada nii andmekaitse kõrge tase kui ka üksikisikute põhiõiguste kindlustamine, võimaldades samal ajal isikuandmete vaba liikumist liikmesriikide vahel. Võttes arvesse, et riigisisesed rakendusmeetmed võivad kaasa tuua eeskirjade erisusi, ning selleks et tagada vastavus andmekaitse-eeskirjadele, soovitatakse TKK süsteemi kasutajatel arutada neid suuniseid oma riiklike andmekaitseasutustega, sest eeskirjad võivad erineda näiteks üksikisikutele antava teabe poolest või seoses kohustusega teavitada teatavatest andmete töötlustoimingutest andmekaitseasutusi.
      ELi andmekaitse õigusraamistikule on iseloomulik, et selle üle teostavad järelvalvet sõltumatud andmekaitseasutused. Kodanikel on õigus esitada neile asutustele kaebusi ning kiiresti lahendada andmekaitsega seotud probleeme väljaspool kohtuid. Riigi tasandil teostavad isikuandmete töötlemise järelevalvet riiklikud andmekaitseasutused ning Euroopa Liidu institutsioonides Euroopa andmekaitseinspektor (6). Seetõttu kuulub komisjon andmekaitseinspektori järelevalve alla ning teised TKK süsteemi kasutajad riiklike andmekaitseasutuste järelevalve alla.
      5.   KES ON KES TKK SÜSTEEMIS? ÜHINE VASTUTUS
      TKK süsteem on hea näide ühistest töötlemistoimingutest ja ühisest vastutusest Kuigi isikuandmeid koguvad, salvestavad, annavad avalikuks kasutamiseks ja vahetavad üksnes liikmesriikide pädevad asutused, vastutab nende andmete säilitamise ja kustutamise eest oma serverites Euroopa Komisjon. Komisjonil ei ole neile isikuandmetele juurdepääsu, kuid teda käsitatakse süsteemi juhi ja haldurina.
      Seega võib komisjonile ja liikmesriikidele määratud eri ülesanded ja vastutuse kokku võtta järgmiselt:

                  —

                  iga pädev asutus on nende andmete valdaja, mida ta ise andmetöötlustegevuses kasutab;

                  —

                  komisjon ei ole süsteemi kasutaja, vaid selle haldur, kes vastutab eeskätt süsteemi struktuuri hoolduse ja turvalisuse eest. Komisjonil on siiski juurdepääs hoiatusteadetele, tagasisidele ja muule juhtumiga seotud teabele (7). Komisjoni juurdepääs neile andmetele on tagatud selleks, et ta saaks jälgida TKK määruse kohaldamist ja ka TKK määruse lisas loetletud tarbijakaitsealaste õigusaktide kohaldamist ning koostada statistikat nende kohustuste täitmise kohta. Komisjonil ei ole aga juurdepääsu vastastikuse abi ja täitetaotlustes sisalduvale teabele, sest need on adresseeritud üksnes konkreetse juhtumiga tegelevatele liikmesriikide pädevatele asutustele. TKK määruses nähakse ette võimalus, et komisjon abistab pädevaid asutusi teatavate vaidlusaluste küsimuste korral (8) ja tal võidakse paluda osaleda koordineeritud uurimises, mis hõlmab rohkem kui kaht liikmesriiki (9);

                  —

                  TKK süsteemi osalised jagavad vastutust andmetöötluse õiguspärasuse, teabe edastamise ning andmetele juurdepääsu, vastuväidete esitamise ja andmete parandamise õiguste osas;

                  —

                  nii komisjon kui ka asjaomased pädevad asutused vastutavad isiklikult selle eest, et nende andmetöötlustoimingud oleksid kooskõlas andmekaitse-eeskirjadega.

            6.   TKK SÜSTEEMI OSALISED JA KASUTAJAD
      TKK süsteemis on olemas eri juurdepääsuprofiilid: juurdepääs andmebaasile on võimaldatud üksnes nimetatud pädevatele asutustele (autenditud kasutaja) ning juurdepääs ei ole ülekantav. Juurdepääsu TKK süsteemile võib anda üksnes sellistele ametnikele, kelle kohta on komisjonile taotluse esitanud liikmesriikide pädevad asutused. Süsteemi sisenemiseks nõutakse salasõna, mida on võimalik saada ühtse kontaktasutuse kaudu.
      Üksnes vastuvõtva ja taotleja asutuse kasutajatel on täielik juurdepääs kogu konkreetse juhtumi puhul vahetatavale teabele, sealhulgas TKK süsteemi juhtumi faili kõikidele manustele. Ühtsed kontaktasutused saavad lugeda üksnes põhiteavet juhtumi kohta, mis võimaldab neil kindlaks teha pädeva asutuse, kellele taotlus edasi saata. Nad ei saa lugeda taotlusele või hoiatusteatele lisatud salajasi dokumente.
      Jõustamist käsitlevate juhtumite puhul jagatakse üldist teavet kasutajate vahel nendes pädevates asutustes, kelle kohta on teatatud, et nad vastutavad õigusaktide eest, mida on rikutud. Seda tehakse teatiste kaudu. Teatistes tuleks esitada juhtumi üldine kirjeldus ja vältida isikuandmete esitamist. Erandeid võib teha näiteks müüja või tarnija nime (kui tegemist on füüsilise isikuga) esitamise osas.
      Komisjonil ei ole juurdepääsu teabele, täitetaotlustele ega salajastele dokumentidele, aga ta saab teatisi ja hoiatusteateid.
      7.   TEABEVAHETUSE SUHTES KOHALDATAVAD ANDMEKAITSEPÕHIMÕTTED
      TKK süsteemi kasutajad liikmesriikides võivad isikuandmeid töödelda üksnes teatavatel tingimustel ning kooskõlas andmekaitsedirektiivis sätestatud põhimõtetega. Vastutav andmetöötleja peab tagama, et isikuandmete töötlemisel TKK süsteemis järgitaks andmekaitsepõhimõtteid.
      Tuleks veel märkida, et TKK süsteemis kohaldatakse nii konfidentsiaalsuse kui ka andmekaitse eeskirju. Konfidentsiaalsuse ja ametisaladuse eeskirju võib kohaldada andmete suhtes üldiselt, samas kui andmekaitse-eeskirju rakendatakse vaid isikuandmete suhtes.
      Oluline on meeles pidada, et TKK süsteemi kasutajad liikmesriikides vastutavad paljude muude töötlemistoimingute eest ega pruugi olla andmekaitse valdkonna asjatundjad. Andmekaitsenõuete täitmine TKK süsteemis ei tohi olla põhjendamatult keeruline ega osutuda liigseks halduskoormuseks. Samas ei pea see olema süsteem, mida rakendatakse kõikide suhtes ühtemoodi. Kõnealustes suunistes antakse soovitused isikuandmete käsitlemiseks ning tuleks meelde tuletada, et kõik TKK süsteemi kaudu vahetatavad andmed ei ole isikuandmed.
      Enne teabe üleslaadimist TKK süsteemi peavad täitevametnikud kaaluma, kas isikuandmed, mida kavatsetakse saata, on ilmtingimata vajalikud tõhusa koostöö saavutamiseks, ning mõtlema, kellele nad isikuandmeid saadavad. Täitevametnikud peavad endalt küsima, kas andmete vastuvõtjal on seda teavet hoiatusteate või vastastikuse abi taotluse jaoks ilmtingimata vaja.
      Allpool esitatakse andmekaitse peamiste põhimõtete loetelu, mille eesmärk on aidata täitevametnikel, kellel on juurdepääs TKK süsteemile, hinnata üksikjuhtumi kaupa, kas nad täidavad isikuandmete töötlemisega seonduvaid andmekaitse-eeskirju iga kord, kui nad süsteemis isikuandmeid töötlevad. Täitevametnikud peaksid samuti meeles pidama, et allpool loetletud andmekaitsepõhimõtete kohaldamise suhtes võivad riigi tasandil kehtida erandid ja piirangud ning seega on neil soovitatav konsulteerida oma riiklike andmekaitseasutustega (10).

         Milliseid andmekaitsepõhimõtteid tuleb järgida?

      Andmekaitse üldpõhimõtted, mida tuleb meeles pidada enne isikuandmete töötlemist, on võetud andmekaitsedirektiivist. Kuna see direktiiv on siseriiklikku õigusesse üle võetud, tuletatakse juhtumi käsitlejatele meelde, et nad konsulteeriks oma riiklike andmekaitse järelevalveasutustega allpool loetletud põhimõtete kohaldamise osas, et teha kindlaks, kas nende põhimõtete kohaldamise suhtes kehtivad erandid või piirangud.

         Läbipaistvuse põhimõte

      Andmekaitsedirektiivi kohaselt peab andmesubjekti teavitama sellest, et tema isikuandmeid töödeldakse. Vastutav töötleja peab esitama oma nime ja aadressi, andmete töötlemise eesmärgi, andmete vastuvõtjad ja muu teabe, mida nõutakse töötlemise õiguspärasuse huvides (11).
      Andmeid võib töödelda üksnes järgmistel tingimustel (12):

                  —

                  andmesubjekt on selleks andnud oma nõusoleku;

                  —

                  töötlemine on vajalik lepingu täitmiseks või lepingu sõlmimisele eelnevate meetmete võtmiseks;

                  —

                  töötlemine on vajalik vastutava töötleja seadusjärgse kohustuse täitmiseks;

                  —

                  töötlemine on vajalik andmesubjekti eluliste huvide kaitsmiseks;

                  —

                  töötlemine on vajalik üldiste huvidega seotud ülesande täitmiseks või sellise avaliku võimu teostamiseks, mis on tehtud ülesandeks volitatud töötlejale või andmeid saavale kolmandale isikule;

                  —

                  töötlemine on vajalik vastutava töötleja või andmeid saava kolmanda isiku või kolmandate isikute õigustatud huvide elluviimiseks.

         Õiguspärasuse ja asjakohasuse põhimõte

      Isikuandmeid ei või koguda ega töödelda asjakohatul või ebaseaduslikul viisil, samuti ei tohi neid kasutada eesmärgil, mis on vastuolus TKK määruses sätestatud eesmärkidega. Selleks et töötlemine oleks seaduslik, peavad juhtumi käsitlejad tagama, et töötlemise vajadus on selgelt põhjendatud. Töötlemine peab toimuma konkreetsel, selgesti väljendatud ja seaduslikul eesmärgil ning andmeid ei või edaspidi töödelda viisil, mis on nende eesmärkidega vastuolus (13). Seda saab ette näha üksnes TKK määrusega.
      Selleks et töötlemine oleks asjakohane, tuleb andmesubjekte teavitada nende andmete töötlemise eesmärgist ning andmetega tutvumise, vastuväidete esitamise ja andmete parandamise õigusest.

         Proportsionaalsuse, täpsuse ja säilitamisaja põhimõtted

      Teave peab olema proportsionaalne, piisav, asjakohane ning mitte ületama selle otstarbe piire, mille tarvis andmeid kogutakse ja/või hiljem töödeldakse. Teave peab olema täpne, vajadusel tuleb seda ajakohastada; tuleb võtta kõik mõistlikud meetmed, et kustutada või parandada andmete kogumise või hilisema töötlemise eesmärgi seisukohast ebatäpsed või mittetäielikud andmed; isikuandmeid tuleb säilitada nii, et andmesubjekti saab identifitseerida üksnes seni, kuni andmete kogumise või andmete töötlemise eesmärk on täidetud. Isikuandmete säilitamiseks ajaloolistel, statistilistel või teaduslikel eesmärkidel pikema aja vältel tuleb kohaldada asjakohaseid turvameetmeid.
      Juhtumi käsitlejad peavad kaaluma, kas andmed, mida nad töötlevad, on kavandatud eesmärgi saavutamiseks ilmtingimata vajalikud.

         Eesmärgi piiramise põhimõte

      Isikuandmeid tuleb koguda täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ning neid ei tohi hiljem töödelda viisil, mis on vastuolus kõnealuste eesmärkidega. Juhtumi käsitlejad peaksid isikuandmeid töötlema üksnes siis, kui selleks on selge põhjus, st kui vastavalt TKK määrusele on olemas seaduslik alus andmete edastamiseks.

         Juurdepääsuõigused

      Andmesubjektil on vastavalt andmekaitsedirektiivile (14) õigus teada, et tema isikuandmeid hakatakse töötlema, saada teavet töötlemise eesmärgist, andmete vastuvõtjatest ning nende konkreetsest õigustest, st õigusest saada teavet ja andmeid parandada. Andmesubjektil on õigus pääseda juurde kõigile tema isiku kohta käivatele töödeldud andmetele. Andmesubjektil on õigus taotleda mittetäielike või ebaõigete andmete või andmekaitse eeskirju eirates töödeldud andmete parandamist, kustutamist või blokeerimist (15).

         Delikaatsed andmed

      Keelatud on selliste andmete töötlemine, mis paljastavad rassilist ja etnilist päritolu, poliitilisi vaateid, usulisi või filosoofilisi veendumusi, ametiühingusse kuulumist, tervislikku seisundit, seksuaalset sättumust, karistusi ja süüdimõistmisi. Andmekaitsedirektiivis (16) on siiski sätestatud teatavad erandid sellest eeskirjast, mis võimaldavad vastavalt konkreetsetele tingimustele töödelda delikaatseid andmeid (17). Kuna TKK süsteemi kasutajad võivad sattuda olukorda, kus nad peavad tegelema delikaatsete andmetega, (18) siis on soovitav käsitleda delikaatseid andmeid ettevaatusega. TKK süsteemi kasutajatel soovitatakse konsulteerida riikliku andmekaitseasutusega küsimuses, kas delikaatsete andmete töötlemise suhtes kehtivad erandid.

         Erandid

      Seoses kuritegude ennetamise, uurimise, tuvastamisega ja isikute vastutusele võtmisega on lubatud teha teatavaid erandeid andmekaitsedirektiivist. Juhtumi käsitlejatel soovitatakse uurida oma riigi õigusakte, et hinnata, kas sellised erandid on võimalikud ja kui on, siis mis ulatuses (19). Kui selliseid erandeid tuleb kasutada, siis soovitatakse, et iga pädev asutus märgiks need isikuandmete puutumatust käsitlevas märkuses selgelt ära.

         Andmekaitsepõhimõtete kohaldamine

      Kõnealuste andmekaitsepõhimõtete kohaldamisega TKK süsteemi toimimise suhtes kaasnevad järgmised soovitused.

                  1)

                  TKK süsteemi tuleks kasutada rangelt TKK määruses sätestatud eesmärkidel. TKK määruse artikli 13 lõikes 1 on sätestatud, et edastatud teavet võib kasutada üksnes tarbijate huve kaitsvate õigusaktide täitmise tagamiseks. Need õigusaktid on loetletud TKK määruse lisas.

                  2)

                  Täitevametnikel soovitatakse kasutada vastastikuse abi taotluse või hoiatusteate kaudu saadud teavet üksnes konkreetse juhtumiga seotud eesmärkidel, pidades rangelt kinni andmekaitse õiguslikest nõuetest, hinnates eelnevalt, kas andmete töötlemine on üldiseid huve silmas pidava uurimise seisukohast vajalik.

                  3)

                  Andmete edastamisel hindavad täitevametnikud üksikjuhtumite põhjal, kes peaks olema töödeldavate andmete vastuvõtja.

                  4)

                  TKK süsteemi kasutajad peaksid hoolikalt valima küsimusi, mida nad vastastikuse abi taotluses küsivad, ning mitte küsima rohkem andmeid kui vajalik. See ei ole üksnes andmekvaliteedi põhimõtete täitmise, vaid ka halduskoormuse vähendamise küsimus.

                  5)

                  Andmekaitsedirektiivis (20) on sätestatud, et isikuandmed peavad olema täpsed ja ajakohastatud. Teabe esitanud pädev asutus peaks aitama tagada TKK süsteemis säilitatavate andmete täpsust. TKK süsteemi on lisatud ka hüpikaknad teadetega, mis tuletavad juhtumi käsitlejatele korrapäraselt meelde, et nad kontrolliksid isikuandmete täpsust ja ajakohasust.

                  6)

                  Sobiv viis andmesubjekte nende õigustest teavitada on lisada veebisaidile põhjalik isikuandmete puutumatust käsitlev teade. Kõigil pädevatel asutustel soovitatakse esitada oma veebisaidil isikuandmete puutumatust käsitlev teade. Kõik isikuandmete puutumatust käsitlevad teated peaksid vastama andmekaitsedirektiivis kehtestatud teavitamiskohustustele, nende juures peab olema link komisjoni vastavasisulisele teatele ning täiendavad andmed, sealhulgas kõnealuse pädeva asutuse kontaktandmed ning riigi tasandil kohaldatavad juurdepääsu- või teabe andmise piirangud. Kõik asjaga seotud vastutavad andmetöötlejad vastutavad isikuandmete puutumatust käsitlevate teadete avaldamise eest.

                  7)

                  Andmesubjekt võib nõuda juurdepääsu oma isikuandmetele, nende parandamist või kustutamist rohkem kui ühest allikast. Kuigi iga pädeva asutuse andmetöötleja kontrollib andmete töötlemistoiminguid, tuleks piiriüleste juhtumite puhul taotlustele vastamine kooskõlastada. Sellistel juhtudel soovitatakse pädevatel asutustel teavitada teist asjaomast pädevat asutust, kes taotluse vastu võtab.
                  Kui pädev asutus arvab, et taotluse rahuldamine võib mõjutada uurimis- või täitemenetlust, mida teostab teine pädev asutus, peab esimene neist nõudma enne taotluse rahuldamist teise asutuse arvamust.
                  Andmesubjekt võib pöörduda oma taotlusega ka komisjoni poole. Komisjon võib rahuldada üksnes sellise teabe nõude, millele tal on juurdepääs. Taotluse saamisel peaks komisjon konsulteerima teabe esitanud pädeva asutusega. Kui vastuväiteid ei esitata või pädev asutus ei vasta mõistliku ajavahemiku jooksul, võib komisjon otsustada, kas ta rahuldab taotluse andmekaitsemääruse alusel või mitte. Komisjon peaks taotlema ka selle pädeva asutuse arvamust, kelle uurimistegevust või täitemeetmeid võib taotluse rahuldamine ohustada. Komisjon peaks kontrollima, kas täiendavate tehniliste võimaluste lisamine TKK süsteemi lihtsustaks teabevahetust.

                  8)

                  TKK määruse rakendusotsuses 2007/76/EÜ on sätestatud ettevõtete juhtide nimede jaoks andmeväljade sisseseadmine TKK süsteemis. Täitevametnikud peavad hindama, kas seda liiki isikuandmete lisamine on juhtumi lahendamiseks vajalik. Enne teabe üleslaadimist TKK süsteemi ja hoiatusteate või vastastikuse abi taotluse saatmist teisele pädevale asutusele tuleb üksikjuhtumi põhjal hinnata, kas ettevõte juhi nime lisamine selleks ette nähtud andmeväljale on vajalik või mitte.

                  9)

                  TKK määruse rakendusotsuses 2007/76/EÜ on nõutud, et teavet, täitetaotlusi või hoiatusteateid üles laadiv pädev asutus peab märkima, kas teavet tuleb käsitleda konfidentsiaalsena. Seda tuleb teha iga juhtumi puhul eraldi. Samuti peab vastvõttev asutus teavet esitades märkima, kas teavet tuleb käsitleda konfidentsiaalsena. TKK süsteem kasutab vaikeväärtusi, mis tähendab, et TKK süsteemi kasutajad peavad selgelt võimaldama dokumentidele juurdepääsu, klõpsates konfidentsiaalsust tähistaval ikoonil.

            8.   TKK SÜSTEEM JA ANDMEKAITSE

         Andmekaitset soodustav keskkond

      TKK süsteemi väljatöötamisel võeti arvesse andmekaitsealaste õigusaktide nõudeid.

                  —

                  TKK süsteem kasutab s-TESTA süsteemi, mis on turvaline üleeuroopaline valitsusasutuste telemaatiliste teenuste süsteemi võrgustik. See süsteem pakub Euroopa Liidu institutsioonidele ja liikmesriikide valitsusasutustele üleeuroopalise suhtlusplatvormi, mis on hästi hallatav, usaldusväärne ja turvaline. s-TESTA võrgustiku aluseks on turvaline infrastruktuur, mis on täielikult eraldatud Internetist. Süsteemi väljatöötamisel on arvestatud turvameetmeid, et tagada võrgustiku jaoks parim võimalik kaitse. Võrgustik peab saama turvalisust kinnitava akrediteeringu ja selles saab edastada dokumente, mille salastatuse aste on „EU Restricted”.

                  —

                  Kasutusele võeti mitu uut tehnilist võimalust: turvalised ja personifitseeritud salasõnad määratud asutuste pädevatele ametnikele; turvalise võrgu s-TESTA kasutamine; hüpikaknad teadetega, mis tuletavad juhtumi käsitlejatele korrapäraselt meelde, et nad peavad isikuandmete töötlemisel võtma arvesse andmekaitse-eeskirju; eri kasutajaprofiilide loomine, mis reguleerivad juurdepääsu teabele sõltuvalt kasutaja rollist (pädev asutus, ühtne kontaktasutus või komisjon); võimalus piirata juurdepääsu dokumentidele, liigitades need konfidentsiaalseks; andmekaitse-eeskirjadele osutav sõnum TKK süsteemi kodulehel.

                  —

                  Rakenduseeskirjad, (21) mis hõlmavad andmekaitse-eeskirjade täitmise põhiaspekte: selged andmete kustutamise eeskirjad (millist teavet, kuidas ja millal kustutada); teabele juurdepääsu tüübi täpsustamise põhimõtted (täielik juurdepääs üksnes otseselt seotud pädevatele asutustele, teistele võimaldatakse juurdepääs ainult üldisele teabele).

                  —

                  Tegevusjuhised, (22) milles täpsustatakse, kuidas täita andmevälju ning mida võtta arvesse käesolevate suuniste (23) rakendamisel.

                  —

                  Iga-aastased läbivaatamised tagamaks, et pädevad asutused kontrolliksid isikuandmete täpsust (märgistamist on kavandatud, aga ei ole veel rakendatud) ning lõpetavad juhtumid ja/või kustutavad need vastavalt eeskirjadele, et oleks tagatud, et seda ei unustataks teha. Komisjon vaatab koos liikmesriikidega korrapäraselt ja süstemaatiliselt läbi juhtumid, millega tegeldakse keskmiselt töötlusperioodist kauem.

                  —

                  Vastastikuse abi juhtumid kustutatakse automaatselt viie aasta möödumisel juhtumi lõpetamisest vastavalt TKK määrusele.

                  —

                  TKK süsteem on infotehnoloogia vahend, mida arendatakse edasi ja mille eesmärk on soodustada andmekaitset. Süsteemi on juba lisatud mitmeid kaitseabinõusid, mida on kirjeldatud eespool. Komisjon kavatseb jätkata süsteemi täiustamist vastavalt nõudmisele.

         Täiendavad suunised

         Kui kaua peaks juhtumit säilitama ning millal tuleks see sulgeda ja kustutada?

      TKK süsteemist saab teavet kustutada üksnes komisjon, (24) kes teeb seda tavaliselt pädeva asutuse taotlusel. Pädev asutus peab taotluse esitamisel täpsustama kustutamise taotluse põhjused. Ainus erand on täitmistaotlused. Komisjon kustutab need automaatselt, kui on möödunud viis aastat sellest, kui taotleja asutus juhtumi lõpetas.
      On kehtestatud eeskirjad tähtaegade kohta, et tagada selliste andmete kustutamine, mis ei ole enam vajalikud, mis on ebaõiged, alusetud ja/või mida on alles hoitud maksimaalse säilitamisaja vältel.

         Miks tuleb andmeid säilitada viis aastat?

      Säilitamistähtaja eesmärk on lihtsustada koostööd riigiasutuste vahel, kes vastutavad ühendusesiseste rikkumistega tegelemisel nende õigusaktide jõustamise eest, mis kaitsevad tarbijate huve ning aitavad kaasa siseturu tõrgeteta toimimisele, tarbijate huve kaitsvate õigusaktide jõustamise kvaliteedile ja järjepidevusele ning tarbijate majanduslike huvide kaitse järgimisele. Samuti aitab see tõsta jõustamise kvaliteeti ja suurendada järjepidevust. Säilitamise ajal on täitevametnikul, kes töötab sellises pädevas asutuses, kus tegeldi esialgse juhtumiga, võimalus andmetega tutvuda, et luua seoseid võimalike korduvate rikkumiste tuvastamiseks ning aidata kaasa paremale ja tõhusamale jõustamisele.

         Millist teavet võib lisada arutelufoorumisse?

      TKK süsteem hõlmab foorumit, mis võimaldab vahetada teavet seoses uue jõustamispädevuse ja parimate tavadega. Üldiselt ei tohiks foorumit (mida täitevametnikud küll eriti aktiivselt ei kasuta) kasutada juhtumiga seotud teabe vahetamiseks ning seal ei tohiks esitada isikuandmeid.

         Millist liiki andmeid võib lisada lühikokkuvõtetesse ja lisatud dokumentidesse?

      TKK määruse rakendusotsusega 2007/76/EÜ on hoiatusteadete ning teabe- ja täitetaotluste puhul ette nähtud andmeväli „lisatud dokumendid”. Lühikokkuvõtte väljadel tuleb kirjeldada rikkumist. Lühikokkuvõtetesse ei ole soovitatav lisada isikuandmeid, sest selle andmevälja eesmärk on rikkumise üldine kirjeldamine. Lisatud dokumentides tuleks salastada või neist tuleks eemaldada isikuandmed, mis ei ole ilmtingimata vajalikud.

         Mida tähendab „põhjendatud kahtlus” rikkumise kohta?

      Põhjendatud kahtlust tuleb tõlgendada kooskõlas siseriikliku õigusega. Siiski on soovitatav lisada kahtlustatav rikkumine TKK süsteemi üksnes juhul, kui on olemas teatavad tõendid, mis kinnitavad, et rikkumine toimus või tõenäoliselt toimub.

         Kas teavet tohib edastada kolmandatele riikidele?

      TKK määruses (25) on sätestatud, et liikmesriik võib tarbijakaitsealase koostöö määruse alusel edastatud teabe edastada ka kolmanda riigi asutusele kolmanda riigiga sõlmitud kahepoolse abistamiskokkuleppe alusel tingimusel, et selleks on saadud luba algselt teabe edastanud pädevalt asutuselt ning andmekaitsealased sätted on täidetud.
      Kui Euroopa Liidul ei ole rahvusvahelist lepingut kolmanda riigiga vastastikuse abi koostöövormide kohta, (26) peaks iga kahepoolne abistamiskokkulepe selle kolmanda riigiga pakkuma piisavaid kaitseabinõusid andmekaitse osas ning sellest tuleks teavitada asjaomaseid andmekaitse järelevalveasutusi, et oleks võimalik teostada eelkontrolli. Erandi moodustavad juhud, kui komisjon on kindlaks teinud, et kõnealune kolmas riik tagab, et liidust edastatavate isikuandmete kaitse on piisaval tasemel ja kooskõlas andmekaitse direktiivi artikliga 25.

         (1)  Artikli 2 punkt a.

         (2)  Tuleks märkida, et andmekaitsepõhimõtted kehtivad nii elektrooniliselt salvestatud kui ka paberkandjal andmete puhul.

         (3)  Erieeskirjad andmete kustutamise kohta vt: otsus 2007/76/EÜ ning „Tarbijakaitsealase koostöö võrgustik: tegevusjuhised.”.

         (4)  Direktiiv 95/46/EÜ.

         (5)  Määrus (EÜ) nr 45/2001.

         (6)  http://www.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS

         (7)  TKK määruse (EÜ) nr 2006/2004 artiklid 8, 9 ja 15.

         (8)  TKK määruse (EÜ) nr 2006/2004 artikli 8 lõige 5.

         (9)  TKK määruse (EÜ) nr 2006/2004 artikkel 9.

         (10)  Direktiivi 95/46/EÜ artikli 11 lõige 2 ja artikkel 13.

         (11)  Direktiivi 95/46/EÜ artiklid 10 ja 11.

         (12)  Direktiivi 95/46/EÜ artikkel 7.

         (13)  Direktiivi 95/46/EÜ artikli 6 lõike 1 punkt b.

         (14)  Direktiivi 95/46/EÜ artiklid 10, 11 ja 12.

         (15)  Direktiivi 95/46/EÜ artikkel 12.

         (16)  Direktiivi 95/46/EÜ artikli 8 lõige 2.

         (17)  Direktiivi 95/46/EÜ artikkel 8.

         (18)  Otsuse 2007/76/EÜ lisa 4. peatükk.

         (19)  Arvamus 6/2007, milles käsitletakse andmekaitse küsimusi seoses tarbijakaitsealase koostöö süsteemiga (01910/2007/EN, WP 130), vastu võetud 21. septembril 2007, lk 24–26.

         (20)  Direktiivi 95/46/EÜ artikli 6 lõike 1 punkt d.

         (21)  Otsus 2007/76/EÜ

         (22)  Tarbijakaitsealase koostöö võrgustik: tegevusjuhised, kinnitanud TKK komitee 8. juunil 2010.

         (23)  Suuniste sisu lisatakse tulevaste TKK süsteemi alaste koolituste programmi.

         (24)  TKK määruse (EÜ) nr 2006/2004 artikkel 10 ja TKK määruse rakendusotsuse 2007/76/EÜ lisa 2. peatükk.

         (25)  TKK määruse (EÜ) nr 2006/2004 artikli 14 lõige 2.

         (26)  TKK määruse (EÜ) nr 2006/2004 artikkel 18.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 23. august 2010 , Euroopa Liidu Nõukogule Itaalia keskpanga välisaudiitorite kohta (EKP/2010/11)

text:
               28.8.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 233/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   23. august 2010,
   Euroopa Liidu Nõukogule Itaalia keskpanga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2010/11)
   2010/C 233/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Seniste Banca d’Italia [Itaalia keskpanga] välisaudiitorite volitused lõppesid pärast 2009. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2010. majandusaastast.

               (3)

               Majandusaastateks 2010 kuni 2015 on Itaalia keskpank valinud oma välisaudiitoriks PricewaterhouseCoopers SpA,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Itaalia keskpanga välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2010 kuni 2015 PricewaterhouseCoopers SpA.

      Frankfurt Maini ääres, 23. august 2010

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET


title: Komisjoni soovitus, 30. mai 2008 , ohu vähendamise meetmete kohta kroomtrioksiidi, ammooniumdikromaadi ja kaaliumdikromaadi puhul (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2326 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               18.6.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 158/65

      KOMISJONI SOOVITUS,
   30. mai 2008,
   ohu vähendamise meetmete kohta kroomtrioksiidi, ammooniumdikromaadi ja kaaliumdikromaadi puhul
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2326 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/455/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 raames on järgmised ühendid loetud eritähelepanu vajavateks ühenditeks, mida tuleb hinnata vastavalt komisjoni 27. jaanuari 1997. aasta määrusele (EÜ) nr 143/97 (kemikaalide kolmanda erinimekirja kohta vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93): (2)

                           —

                           kroomtrioksiid,

                           —

                           ammooniumdikromaat,

                           —

                           kaaliumdikromaat.

               (2)

               Kõnealuse määrusega referendiks määratud liikmesriik on lõpetanud asjaomastest ainetest inimesele ja keskkonnale tuleneva ohu hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, (3) ja on soovitanud strateegia ohu vähendamiseks.

               (3)

               Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomiteega (SCTEE) on konsulteeritud ja komitee on esitanud arvamuse referendi tehtud ohuhindamise kohta. Kõnealune arvamus on avaldatud teaduskomitee veebilehel.

               (4)

               Ohuhindamise ja ohu piiramise strateegia kohta saadud täiendavad tulemused on esitatud asjaomases komisjoni teatises. (4)

               (5)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid ohu vähendamise meetmeid teatavate ainete puhul.

               (6)

               Töötajatele soovitatud ohu vähendamise meetmeid tuleks vaadelda töötajate kaitse õigusaktide raames, mida käsitatakse sobiva raamistikuna kõnealustest ainetest lähtuva ohu piiramiseks vajaliku määrani.

               (7)

               Käesoleva soovitusega ette nähtud meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   KROOMTRIOKSIID

         (CASi nr 1333-82-0; Einecsi nr 215-607-8)

   AMMOONIUMDIKROMAAT

         (CASi nr 7789-09-05; Einecsi nr 232-143-1)

   KAALIUMDIKROMAAT

         (CASi nr 7778-50-9; Einecsi nr 231-906-6)

   Töötajaid (1) ja keskkonda (2, 3, 4, 5, 6) ähvardava ohu vähendamise meetmed

               1.

               Ettevõtjad, kes kasutavad kroom(VI) ühendeid värvipigmentide ja värvide tootmisel, metallitöötlemisvahendite valmistamisel, metallide elektrolüüspindamisel ning peitsina villa värvimisel, peaksid arvestama kõiki kõnealuse sektori juhiseid, mis on riigi tasandil välja töötatud praktiliste mittekohustuslike suuniste põhjal, mida võib komisjonilt saada, vastavalt direktiivi 98/24/EÜ (5) artikli 12 lõikele 2.

               2.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama direktiivi 2008/1/EÜ (6) alusel kroom(VI) ühendite kohta välja antavates lubades tingimused, heitmete piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et kõnealust ainet kasutataks vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               3.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima kroom(VI)-alase parima võimaliku tehnika rakendamist ja teatama komisjonile parima võimaliku tehnika alase teabevahetuse raames kõigist olulistest muudatustest.

               4.

               Kohalikke heitmeid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, millega tagatakse, et keskkonda ei ähvarda oht.

               5.

               Pidades eelkõige silmas nahaparkimistehastes toimuvat kroom(VI) kohapealset taandamist kroom(III) sisaldavateks parkimissooladeks, soovitatakse nahaparkimistehaste BREF-dokumendi järgmisel muutmisel lisada sellesse vajalikud viited selle kohta, et kroom(VI) ühendite kohapealset taandamist kroom(III) sisaldavateks parkimissooladeks ei tuleks pidada parimaks võimalikuks tehnikaks.

               6.

               Veekogude puhul, mida kroom(VI) heitmed võivad ohustada, peaksid asjaomased liikmesriigid kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid ja saastuse vähendamise riiklikud meetmed, et saavutada kõnealused standardid aastaks 2015 vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2000/60/EÜ. (7)

         2.   JAGU
   ADRESSAADID

               7.

               Käesolev soovitus on suunatud kõigile sektoritele, kus tegeldakse kõnealuste ainete impordi, tootmise, transpordi, säilitamise, valmistiseks kokkusegamise või muu töötlemise, kasutamise, lõppladustamise või taaskasutusse võtmisega, ja liikmesriikidele.

      Brüssel, 30. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 25, 28.1.1997, lk 13.

      (3)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (4)  ELT C 152, 18.6.2008, lk 1.

      (5)  EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/30/EÜ (ELT L 165, 27.6.2007, lk 21).

      (6)  ELT L 24, 29.1.2008, lk 8.

      (7)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/32/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 60).


title: Nõukogu soovitus,  14. märts 2006 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2004. eelarveaastal

text:
               18.3.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 81/10

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. märts 2006,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2004. eelarveaastal
   (2006/221/EÜ)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV–EÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 Lomés ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiuses allkirjastatud lepinguga,
   võttes arvesse sisekokkulepet 91/401/EMÜ neljanda AKV–EÜ konventsiooni (1) kohase ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta, millega asutati muu hulgas seitsmes Euroopa Arengufond (seitsmes EAF), eriti selle artikli 33 lõiget 3,
   võttes arvesse neljanda AKV–EÜ konventsiooni kohase arengu rahastamise koostöö suhtes kohaldatavat 29. juuli 1991. aasta finantsmäärust 91/491/EMÜ, (2) eriti selle artikleid 69 ja 77,
   olles läbi vaadanud seitsmenda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2004. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2004. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega, (3)

   arvestades, et nimetatud sisekokkuleppe artikli 33 lõike 3 kohaselt annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu seitsmenda EAFi finantshalduse kohta,
   arvestades, et 2004. eelarveaastal on komisjon seitsmenda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,
   SOOVITAB KÄESOLEVAGA Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses seitsmenda EAFi meetmete rakendamisega 2004. eelarveaastal.

      Brüssel, 14. märts 2006

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         K.-H. GRASSER

      (1)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 288.

      (2)  EÜT L 266, 21.9.1991, lk 1.

      (3)  ELT C 301, 30.11.2005, lk 249.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 30. aprill 2008 , Euroopa Liidu Nõukogule Euroopa Keskpanga välisaudiitorite kohta (EKP/2008/2)

text:
               9.5.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 114/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   30. aprill 2008,
   Euroopa Liidu Nõukogule Euroopa Keskpanga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2008/2)
   (2008/C 114/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurosüsteemi riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Seniste Euroopa Keskpanga välisaudiitorite volitused lõppes pärast 2007. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2008. majandusaastast.

               (3)

               EKP on valinud oma välisaudiitoriks majandusaastateks 2008 kuni 2012 PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft'i,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Soovitatakse PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft'i määramist EKP välisaudiitoriks majandusaastateks 2008 kuni 2012.

      Frankfurt Maini ääres, 30. aprill 2008

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 24. märts 2016, millega muudetakse soovitust ESRN/2015/2 piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta (ESRN/2016/3)

text:
               29.4.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 153/1

         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
   24. märts 2016,
   millega muudetakse soovitust ESRN/2015/2 piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta
   (ESRN/2016/3)
   (2016/C 153/01)
   EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrust (EL) nr 1092/2010 finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, (1) eelkõige selle artiklit 3 ning artikleid 16–18,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrust (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, (2) eelkõige selle artikli 458 lõiget 8,
   võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 20. jaanuari 2011. aasta otsust ESRN/2011/1, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord, (3) eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18–20,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Et tagada makrotasandi usaldatavuspoliitika tulemuslikkus ja ühetaolisus, peavad makrotasandi usaldatavuspoliitika tegijad arvesse võtma igas liikmesriigis vastu võetud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete piiriülest mõju ja kohastel juhtudel käsitlema seda kohaste usaldatavuspoliitika instrumentidega.

               (2)

               Vabatahtliku kõigipoolsuse raamistik makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kohta, mis on sätestatud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituses ESRN/2015/2, (4) peab tagama, et kõik liikmesriigis kasutusele võetud riskipositsioonil põhinevad makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed võetakse kõigipoolselt üle teistes liikmesriikides.

               (3)

               Seoses hiljutiste seadusmuudatustega Belgias, millega rakendati 5-protsendipunktine riskikaalu lisand sisereitingut kasutavate Belgia krediidiasutuste hüpoteeklaenude riskipositsioonidele määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 2 punkti d alapunkti vi kohaselt, otsustas Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu haldusnõukogu lisada Belgia meetme makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete nimekirja, mille osas soovitatakse kõigipoolsust soovituse ESRN/2015/2 kohaselt,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   1. JAGU

      MUUDATUSED

   Soovitust ESRN/2015/2 muudetakse järgmiselt.

               1)

               1. jao soovituse C punkt 1 asendatakse järgmisega:

                           „1.

                           Asjaomasel asutusel soovitatakse kõigipoolselt üle võtta muu asjaomase asutuse vastu võetud ning ESRNi poolt kõigipoolseks vastuvõtmiseks soovitatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meede. Kõigipoolselt soovitatakse üle võtta järgmised meetmed:
                           Belgia:

                                       —

                                       5-protsendipunktine riskikaalu lisand sisereitingut kasutavate Belgia krediidiasutuste hüpoteeklaenude riskipositsioonidele määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 2 punkti d alapunkti vi kohaselt, mida täpsustatakse lisas.”

               2)

               Lisas olev tekst lisatakse soovituse ESRN/2015/2 lisana.

      Frankfurt Maini ääres, 24. märts 2016

            ERSNi eesistuja

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

      (2)  ELT L 176, 27.6.2013, lk 1.

      (3)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

      (4)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 15. detsembri 2015. aasta soovitus ESRN/2015/2 piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta (ELT C 97, 12.3.2016, lk 9).

      LISA

            „LISA

               Belgia

            5-protsendipunktine riskikaalu lisand sisereitingute meetodit kasutavate Belgia krediidiasutuste hüpoteeklaenude riskipositsioonidele määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 2 punkti d alapunkti vi kohaselt (IRB krediidiasutused)
            I.   Meetme kirjeldus

                        1.

                        Belgia meede on 5-protsendipunktine riskikaalu suurendamine IRB krediidiasutustele Belgia hüpoteeklaenude riskipositsiooni väärtuse osas. Konkreetselt suurendatakse 5 protsendipunkti võrra riskikaalu, mis on arvutatud kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 154 lõikega 3, Belgias asuva elamukinnisvaraga tagatud jaenõuete puhul. Näiteks, IRB krediidiasutuste poolt Belgia hüpoteeklaenudele kohaldatav 10 % riskikaal tõstetakse 15 %-le.

                  II.   Kõigipoolsus

                        2.

                        Kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõikega 5 soovitatakse asjaomastel asutustel võtta kõigipoolselt üle Belgia meede riskipositsiooni väärtuse suhtes, mis kehtib omas jurisdiktsioonis asutatud IRB krediidiasutuste kohaliku tegevusloa alusel tegutsevate Belgias asuvate filiaalide poolt antud Belgia hüpoteeklaenudele. Käesoleva punkti eesmärgil kohaldatakse soovituse C punktis 3 osutatud tähtaega.

                        3.

                        Asjaomased asutused võivad otsustada määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõiget 5 mitte kohaldada, kui muudes liikmesriikides asuvad Belgias asutatud filiaalidega IRB krediidiasutused, kellel esineksid olulised riskipositsioonid Belgia hüpoteekturul, puuduvad. Kui määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 9 alusel on vastu võetud uus otsus pikendada Belgia meetme kehtivusaega, soovitatakse asjaomastel asutustel olukorda hinnata ja vajaduse korral Belgia meede kõigipoolselt üle võtta.

                        4.

                        Samuti soovitatakse asjaomastel asutustel kõigipoolselt üle võtta Belgia meede Belgia hüpoteeklaenude riskipositsioonide väärtuste suhtes, mille on andnud IRB krediidiasutused vahetult piiriüleselt nende jurisdiktsioonides. Kooskõlas soovituse C punktiga 2 soovitatakse asjaomastel asutustel pärast ESRNiga konsulteerimist kohaldada enda jurisdiktsioonis kättesaadavat makrotasandi usaldatavuspoliitika meedet, millel on kõigipoolsusega samaväärne mõju, k.a järelevalvemeetmete ja pädevuste vastuvõtmine vastavalt direktiivi 2013/36/EL VII jaotise 2. peatüki IV jaole. Asjaomastel asutustel soovitatakse samaväärne meede vastu võtta kuue kuu jooksul.

                        5.

                        Asjaomased asutused võivad otsustada kõigipoolsust mitte kohaldada, kui muudes liikmesriikides asuvad IRB krediidiasutused oluliste otseste piiriüleste riskipositsioonidega Belgia hüpoteekturul puuduvad. Kui määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõike 9 alusel on vastu võetud uus otsus pikendada Belgia meetme kehtivusaega, soovitatakse asjaomastel asutustel olukorda hinnata ja vajaduse korral Belgia meede kõigipoolselt üle võtta.”


				|

		52013PC0385

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tühistatakse otsus 2010/286/EL ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Itaalias /* COM/2013/0385 final - 2013/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tühistatakse otsus 2010/286/EL
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Itaalias
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 12,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Järgides komisjoni soovitust,
otsustas nõukogu 2. detsembri 2009. aasta otsusega 2010/286/EL,[1] et Itaalial on ülemäärane
eelarvepuudujääk. Nõukogu märkis, et 2009. aastaks kavandatud valitsemissektori
eelarve puudujääk ulatus 5,3%-ni SKPst, mis ületas seega aluslepingus
sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst, kusjuures valitsemissektori
koguvõlaks prognoositi 2009. aastal 115,1 % SKPst, mis ületab aluslepingus
sätestatud kontrollväärtust 60 % SKPst[2].
(2)       ELi toimimise lepingu
artikli 126 lõike 7 ning nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määruse (EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse
rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta)[3]
artikli 3 lõike 4 kohaselt esitas nõukogu komisjoni soovituse põhjal 2. detsembril
2009 Itaaliale soovituse, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2012.
aastaks. Soovitus avalikustati.
(3)       Vastavalt aluslepingutele
lisatud protokolli (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta) artiklile 4
esitab komisjon andmed kõnealuse menetluse rakendamiseks. Kõnealuse protokolli
kohaldamise osana peavad liikmesriigid vastavalt nõukogu 25. mai 2009. aasta
määruse (EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta)[4] artiklile 3 esitama kaks korda
aastas (enne 1. aprilli ja 1. oktoobrit) andmed valitsemissektori eelarve
puudujäägi ja võla kohta ning muud seotud muutujad.
(4)       Kaaludes, kas otsus
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tuleks tühistada, peaks nõukogu
otsuse tegemisel lähtuma esitatud andmetest. Lisaks tuleks otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tühistada üksnes siis, kui komisjoni
prognooside kohaselt ei ületa puudujääk prognoosiperioodil kontrollväärtust 3 %
SKPst[5].
(5)       Nende andmete alusel, mis
komisjon (Eurostat) esitas vastavalt määruse (EÜ) nr 479/2009 artiklile 14
pärast Itaalia poolt enne 1. aprilli 2013 esitatud teatist, ning komisjoni
talituste 2013. aasta kevadprognoosi alusel ja 21. mai 2013. aasta dekreet-seaduses
54 ette nähtud täiendavate meetmete hindamise põhjal, on võimalik teha
järgmised järeldused.
–
Pärast jõudmist haripunkti 5,5 % SKPst 2009.
aastal, vähenes Itaalia valitsemissektori eelarvepuudujääk püsivalt ja jõudis 3,0 %-le
SKPst 2012. aastal, mis oli nõukogu seatud tähtaeg. Paranemine oli tingitud
märkimisväärsest eelarve konsolideerimisest, pidades silmas, et 2012. aastal
oli intressikulu 0,8 protsendipunkti võrra suurem kui 2009. aastal ning
majandustegevuse struktuur oli vähem maksutulu soodustav.
–
Vastavalt stabiilsusprogrammile (2013–2017), mille
Itaalia valitsus võttis vastu 10. aprillil 2013 ja mille parlament kiitis heaks
7. mail, peaks eelarvepuudujääk pisut vähenema 2,9 %-le SKPst 2013. aastal
ja seejärel 1,8 %-le SKPst 2014. aastal. Eeldusel et poliitikat ei
muudeta, prognoositakse komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosis 2013.
aasta eelarvepuudujäägiks 2,9 % SKPst ja 2014. aasta puudujäägiks 2,5 %
SKPst. Nii stabiilsusprogrammis kui ka kevadprognoosis on arvesse võetud 8.
aprilli 2013. aasta dekreet-seadust 35, millega nähakse ette valitsemissektori
kreditoorsete võlgnevuste tasumine erasektori tarnijatele kogusummas 40
miljardit eurot (ehk ligikaudu 2,5 % SKPst) aastatel 20132014. Kuigi
selle summa võrra suureneb vastavalt valitsemissektori võlg, mõjutab see
eelarvepuudujääki ainult selles osas, mis on seotud kapitalikuludega.
Dekreet-seaduse kohaselt on need maksed 2013. aastal 0,5 % SKPst ning
selle võrra suureneb vastavalt ka eelarvepuudujääk. Samuti sisaldab see
kaitseklauslit, mille kohaselt võib valitsus lükata edasi eelarvepuudujääki
suurendava kreditoorsete võlgnevuste tasumise või võtta muid parandusmeetmeid,
et tagada 2013. aasta eelarve-eesmärkide saavutamine.
–
Itaalia parlament kiitis 7. mail ametlikult heaks 2013.
aasta stabiilsusprogrammis sätestatud eelarve-eesmärgid. Pärast kevadprognoosi
esitas uus valitsus 17. mail ametliku deklaratsiooni, et kinnitada kõnealuseid
kohustusi ja teha teatavaks uued meetmed täielikult kooskõlas
stabiilsusprogrammi eelarve-eesmärkidega. Samal kuupäeval vastu võetud
dekreet-seadusega 54 on ette nähtud uued meetmed. Need hõlmavad järgmist:
–
omaniku kasutuses olevatelt eluasemetelt (välja
arvatud luksuskinnisvara) ja põllumajanduslikult kinnisvaralt makstava
kinnisvaramaksu juuni osamakse peatamine, tehes samas valitsusele ülesandeks
ümber kujundada kinnisvara maksustamist käsitlevad õigusaktid. Kaitseklausliga
tagatakse, et ümberkujundamine teostatakse täielikult kooskõlas esmase
eelarvepositsiooni eesmärkidega. Kui eelarveneutraalset reformi ei suudeta
heaks kiita 2013. aasta augustiks, tuleb kinnisvaramaksu peatatud osamakse
tasuda 16. septembriks;
–
töötasu täiendamise skeemi laiendamine töötajatele,
kes ei ole juba kaetud 2013. aastal, jaotades ümber olemasolevad
eelarvevahendid lisaks vahenditele, mis on pandud kõrvale 2012. aasta
tööturureformi raames.
–
Hinnangu kohaselt ei tohiks järjepideva rakendamise
korral uued sätted üldiselt märkimisväärselt mõjutada eelarvepuudujääki. Seega
peaks puudujääk jääma kavakohaselt püsivalt allapoole kontrollväärtust 3 %
SKPst.
–
Pärast paranemist aastatel 2009–2012 kokku peaaegu 2¾
protsendipunkti võrra, peaks struktuurne eelarvepositsioon (st tsükliliselt
kohandatud eelarvepositsioon ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta)
veelgi paranema peaaegu 1 protsendipunkti võrra 2013. aastal (ligikaudu
-½ %-le SKPst) ja pisut halvenema 2014. aastal, eeldusel, et poliitikat ei
muudeta.
–
Võla suhe SKPsse suurenes aastatel 2009–2012 10,6
protsendipunkti võrra 127,0 %-le SKPst, mis on tingitud ka Itaalia osamaksest
euroala liikmesriikidele antavas finantsabis. Kuna tsüklilised tingimused on
jätkuvalt negatiivsed, prognoositakse valitsemissektori koguvõla suurenemist 131,4 %-le
SKPst 2013. aastal ja 132,2 %-le 2014. aastal, mis on tingitud ka
kreditoorsete võlgnevuste kavandatud tasumistest mahus 2,5 protsendipunkti
SKPst aastatel 2013–2014.
(6)       Nõukogu tuletab meelde, et
alates ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisele järgnenud 2013. aastast
peaks Itaalia asjakohasel kiirusel tegema edusamme keskpika perioodi eesmärkide
saavutamiseks, järgides sealhulgas kulueesmärke, ja tegema piisavaid edusamme
võlakriteeriumi nõude täitmiseks vastavalt nõukogu 1997. aasta juuli määruse
(EÜ) 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise
ja selgitamise kohta) artikli 2 lõikele 1a.
(7)       Kooskõlas aluslepingu artikli
126 lõikega 12 tühistatakse nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi
olemasolu kohta, kui ülemäärane eelarvepuudujääk asjaomases liikmesriigis on
nõukogu arvates kõrvaldatud.
(8)       Nõukogu arvates on ülemäärane
eelarvepuudujääk Itaalias kõrvaldatud ja otsus 2010/286/EL tuleks seetõttu
tühistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Üldhinnangu kohaselt on ülemäärane
eelarvepuudujääk Itaalias kõrvaldatud.
Artikkel 2
Otsus 2010/286/EL tühistatakse.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Itaalia
Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 125, 21.5.2010, lk 40.
[2]               2009. aasta valitsemissektori eelarve puudujääki ja
koguvõlga hiljem korrigeeriti ning need on nüüd vastavalt 5,5 % ja 116,4 %
SKPst.
[3]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[4]               ELT L 145, 10.6.2009, lk 1.
[5]               Kooskõlas 3. septembri 2012. aasta dokumendiga
„Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised
stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta”. Vt:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


title: Komisjoni soovitus, 22. september 2006 , päikesekaitsetoodete mõju ja sellega seotud teabe kohta (teatavaks tehtud numbri K(2006) 4089 all)   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               26.9.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 265/39

      KOMISJONI SOOVITUS,
   22. september 2006,
   päikesekaitsetoodete mõju ja sellega seotud teabe kohta
   (teatavaks tehtud numbri K(2006) 4089 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2006/647/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 211 teist taanet,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamise kohta (1) artikli 1 lõike 1 kohaselt on päikesekaitsetooted kosmeetikatooted.

               (2)

               Direktiivi 76/768/EMÜ artikli 2 lõike 1 alusel ei tohi ühenduse turule viidud kosmeetikatooted tavalistes või põhjendatult eeldatavates kasutustingimustes põhjustada kahju inimeste tervisele, arvestades eelkõige tooteesitust, märgistust ja kasutamisjuhiseid.

               (3)

               Direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõige 3 kohustab liikmesriike võtma kõiki vajalikke meetmeid, et tagada, et kosmeetikatoodete märgistamisel, müügiks väljapanemisel ja reklaamimisel ei kasutata kirjeldusi, nimetusi, kaubamärke, kujutisi või muid kujundlikke märke, mis tekitavad mulje, et kõnealustel toodetel on omadusi, mida neil tegelikult ei ole.

               (4)

               Peale selle, direktiiv 76/768/EMÜ artikli 7a alusel peab tootja, tema esindaja või isik, kelle nimel kosmeetikatoodet toodetakse või kes vastutab imporditud kosmeetikatoote ühenduse turule viimise eest, kontrollimise eesmärgil hoidma tõendeid kosmeetikatoote väidetava mõju kohta (kui see on toote või selle mõju omaduste seisukohast põhjendatud) kergesti kättesaadavana asjaomase liikmesriigi pädevatele asutustele.

               (5)

               Et saavutada igakülgne tervisekaitse, tuleks anda juhiseid selle kohta, kuidas peaks direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõiget 3 kohaldama päikesekaitsetoodete tooteinfo suhtes, võttes arvesse kõnealuste toodete omadusi.

               (6)

               Kuigi tootmisharu on juba teinud selles suhtes teatavaid jõupingutusi, on asjakohane esitada näiteid sellise tooteinfo kohta, mida seoses päikesekaitsetoodetega esitada ei tohiks, järgitavate ettevaatusabinõude ning kasutusjuhendite kohta, mida tuleks soovitada mõnede väidetavate omaduste puhul.

               (7)

               Samuti on asjakohane käsitleda muid päikesekaitsetoodete ning nende mõju kohta esitatud väidete aspekte, eelkõige päikesekaitsetoote puhul nõutavat minimaalset efektiivsust, et tagada rahva tervise igakülgne kaitse ning viisi, kuidas kindlustada päikesekaitsetoodete lihtne ja arusaadav märgistus, mis aitab tarbijal sobivat toodet valida.

               (8)

               Päikesekiirgus koosneb muu hulgas (lühemast) ultraviolett B kiirgusest (edaspidi “UVB kiirgus”) ja (pikemast) ultraviolett A kiirgusest (edaspidi “UVA kiirgus”). Nahapõletuse (päikesepõletuse) ja sellest tuleneva punetuse (erythema) põhjuseks on peamiselt UVB kiirgus. Kuigi UVB kiirgus on peamine vähiriski tegur, ei saa tähelepanuta jätta ka UVA kiirguse poolt tekitatud ohtu. Just UVA kiirgus on naha enneaegse vananemise põhjustaja. Uuringud on näidanud, et ülemäärane kokkupuude nii UVB kui ka UVA kiirgusega avaldab mõju keha immuunsüsteemile.

               (9)

               Päikesekaitsetoodete abil võib päikesepõletust tõhusalt ennetada. Teaduslike andmete põhjal võib väita, et päikesekaitsetooted aitavad ära hoida naha vananemisega seotud kahjustusi ning võivad kaitsta valgusest põhjustatud immuunsüsteemi nõrgenemise eest. Epidemioloogilised uuringud on näidanud, et päikesekaitsetoodete kasutamisega võib ennetada mõningaid nahavähi vorme.

               (10)

               Et päikesekaitsetoodetel oleksid kõnealused ennetavad omadused, peavad nad kaitsma nii UVB kui UVA kiirguse eest. Kuigi päikesekaitsefaktor näitab ainult kaitset punetust põhjustava kiirguse eest (peamiselt UVB kiirgus), peavad päikesekaitsetooted kaitsma nii UVB kui UVA kiirguse eest.

               (11)

               Isegi väga tõhusad päikesekaitsetooted, mis kaitsevad nii UVB kui ka UVA kiirguse eest, ei saa tagada täielikku kaitset ultraviolett (UV) kiirgusest tulenevate terviseriskide eest. Ükski päikesekaitsetoode ei suuda filtreerida kogu UV kiirgust. Lisaks ei ole siiani kindlaid teaduslikke tõendeid selle kohta, et päikesekaitsetoodete kasutamine hoiab ära melanoomi tekke. Seega ei tohiks päikesekaitsetoodete puhul väita ega luua kujutlust, et nad pakuvad täielikku kaitset ohtude eest, mida tekitab ülemäärane kokkupuude UV kiirgusega.

               (12)

               Eriti kehtib see imikute ja väikelaste päikese käes viibimise kohta. Kuna kokkupuude päikesekiirgusega lapseeas on oluline tegur nahavähi tekkes vanemas eas, ei tohi päikesekaitsetooted jätta muljet, et nende abil on võimalik imikuid ja väikelapsi täielikult päikese eest kaitsta.

               (13)

               Päikesekaitsetoodete omadustega seotud valede arusaamade vältimiseks tuleks esitada asjakohased hoiatused.

               (14)

               Maailma Tervishoiuorganisatsiooni Rahvusvaheline Vähiuurimiskeskus on mitmetele uuringutele toetudes rõhutanud seose tähtsust päikesekaitsetoodete õige kasutamise ja päikesekaitsefaktori tooteinfos märgitud mõju saavutamise vahel. Eelkõige on oluline, et päikesekaitsetooteid kasutatakse sagedasti ja korduvalt. Selleks, et saavutada päikesekaitsefaktori tooteinfos märgitud kaitsetase, tuleb päikesekaitsetoodet kasutada katsele sarnases koguses, st 2 mg/cm2, mis võrdub 6 teelusikatäie (ligikaudu 36 g) nimetatud tootega keskmise täiskasvanu keha kohta. Tavaliselt tarbijad nii suurt kogust ei kasuta. Väiksema koguse päikesekaitsetoote kasutamise korral väheneb kaitse ebaproportsionaalselt. Näiteks, kui kasutatavat kogust vähendatakse näiteks poole võrra, võib kaitsetase langeda kaks kuni kolm korda.

               (15)

               Et rahva tervist igakülgselt kaitsta, peaksid päikesekaitsetooted pakkuma piisavalt kaitset UVB ja UVA kiirguse eest. Seega peaks päikesekaitsetoode kindlustama minimaalse kaitse UVB ja UVA kiirguse eest. Kõrgem päikesekaitsefaktor (peamiselt UVB kaitse) peaks sisaldama ka suurenenud kaitset UVA kiirguse eest. Seepärast peaksid UVB ja UVA kiirguse vastane kaitse olema seotud. Teaduslikud uuringud on näidanud, et naha teatavat bioloogilist kahjustust on võimalik ennetada ja vähendada, kui pigmendi püsiva tumenemise katse (mis käsitleb peamiselt UVA kiirgust) käigus mõõdetud kaitsefaktor moodustab vähemalt 1/3 päikesekaitsefaktori testimisel (kus käsitletakse peamiselt UVB kiirgust) mõõdetud kaitsefaktorist. Ulatusliku kaitse tagamiseks soovitavad dermatoloogid kriitilise lainepikkusena vähemalt 370 nm.

               (16)

               Et tagada soovitusliku minimaalse UVB kiirguse vastase kaitse reprodutseeritavust ja võrreldavust, tuleks kasutada rahvusvahelist päikesekaitsefaktori katsemeetodit (2006), mida 2006. aastal ajakohastasid Euroopa, Jaapani, USA ja Lõuna-Aafrika tootmisharud. Minimaalse UVA kiirguse vastase kaitse hindamiseks tuleks kasutada Jaapani tootmisharu kasutatavat pigmendi püsiva tumenemise meetodit, mida on muutnud Prantsuse tervishoiuasutus Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps ning ka kriitilise lainepikkuse katset. Euroopa standardite kehtestamiseks kõnealuses valdkonnas on nimetatud katsemeetodid esitatud Euroopa Standardikomiteele (CEN). (2)

               (17)

               Kuigi nimetatud katsemeetodeid tuleks käsitleda standardmeetoditena, peaks eelistama in-vitro katsemeetodit, mis annab samaväärseid tulemusi, kuna in vivo katsemeetodi kasutamine tõstatab eetilisi küsimusi. Tootmisharu peaks suurendama jõupingutusi nii UVB kui ka UVA kiirguse vastase kaitse in vitro katsemeetodite väljatöötamiseks.

               (18)

               Päikesekaitsetoodete mõju kohta esitatavad väited peaksid olema lihtsad, selged ja põhinema sarnastel kriteeriumidel, et abistada tarbijat toodete võrdlemisel ning kasutusaega ja nahatüüpi arvestava toote valikul.

               (19)

               Eelkõige on vaja ühtset tooteinfot UVA kaitse kohta, et aidata tarbijal valida toodet, mis kaitseb nii UVB kui ka UVA kiirguse eest.

               (20)

               Pakenditel kasutatavad mitmesugused erinevad numbrid, mis viitavad päikesekaitsefaktorile, ei aita kaasa tooteinfo lihtsaks ja selgeks muutmisele. Kaitsetaseme suurenemine ühest numbrist teiseni on tühine, eriti suuremate numbrite puhul. Kaitse suurenemine on lineaarne ainult päikesepõletuse korral, st et toode päikesekaitsefaktoriga 30 kaitseb päikesepõletuse eest kaks korda paremini kui toode faktoriga 15. Samas absorbeerib toode, mille kaitsefaktor on 15, 93 % UVB kiirgusest ning toode kaitsefaktoriga 30 97 % UVB kiirgusest. UV kiirguse kaitse ei suurene oluliselt, kui toote päikesekaitsefaktor on suurem kui 50. Seepärast võib märgistuses kasutatavate päikesekaitsefaktorite hulka vähendada, ilma et see ahendaks tarbija võimalusi valida erineva tugevusega toodet.

               (21)

               Märgistus, kus kasutatakse ühte neljast kategooriast (“nõrk”, “keskmine”, “tugev” ja “väga tugev”), võimaldab päikesekaitsetoodete mõjule viidata lihtsamalt ja selgemalt kui erinevate numbrite kasutamine. Seetõttu peaks kategooria olema märgistatud vähemalt sama silmapaistvalt kui päikesekaitsefaktor.

               (22)

               Tarbijaid tuleb teavitada ülemäärase päikese käes viibimisega seotud ohtudest. Peale selle vajavad tarbijad juhiseid päikesekaitsetoote valimiseks, mille mõju arvestades päikese käes viibitavat aega ja nahatüüpi on sobiv,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   SISU JA MÕISTED

               1.

               Käesolevas soovituses antakse juhiseid järgmistes küsimustes:

                           a)

                           2. jaos direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 3 kohaldamise kohta seoses päikesekaitsetoodete mõnede omaduste ja nende kohta esitatud tooteinfoga;

                           b)

                           3., 4. ja 5. jaos päikesekaitsetoodete minimaalse mõju kohta, mis tagab igakülgse kaitse UVB ja UVA kiirguse eest ning päikesekaitsetoodete lihtsa ja arusaadava märgistuse kohta, mis abistab tarbijaid sobiva toote valikul.

               2.

               Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                           a)

                           “päikesekaitsetoode” – mis tahes valmistis (kreem, õli, geel, pihusti), mis kantakse inimese nahale ainsa või peamise eesmärgiga kaitsta seda UV kiirguse eest kiirgust absorbeerides, hajutades või peegeldades;

                           b)

                           “tooteinfo” – mistahes viide päikesekaitsetoote omadustele päikesekaitsetoodete märgistamisel, müügiks väljapanemisel ja reklaamimisel kasutatud tekstis, nimetuses, kaubamärgis, kujutises või kujundlikes või muudes märkides;

                           c)

                           “UVB kiirgus” – päikesekiirgus lainepikkusel 290–320 nm;

                           d)

                           “UVA kiirgus” – päikesekiirgus lainepikkusel 320–400 nm;

                           e)

                           “kriitiline lainepikkus” – lainepikkus, mille juures optilise tiheduse kõvera määratud integraal alates 290 nanomeetrist võrdub 90 %-ga selle integraali väärtusest 290 ja 400 nanomeetri vahel;

                           f)

                           “minimaalne punetust (erythema) tekitav annus” – energiakogus, mis tekitab nahapunetust (erythema);

                           g)

                           “päikesekaitsefaktor” – päikesekaitsevahendiga kaitstud nahale langeva minimaalse punetust tekitava annuse ja samale kaitsmata nahale langeva annuse vaheline suhe;

                           h)

                           “UVA kaitsefaktor” – päikesekaitsevahendiga kaitstud naha pigmendi püsivat tumenemist põhjustava minimaalse UVA annuse ja sama kaitsmata naha pigmendi püsivat tumenemist põhjustava minimaalse UVA annuse vaheline suhe.

         2.   JAGU
   UVA/UVB KAITSE, TOOTEINFO, KASUTAMISEGA SEOTUD ETTEVAATUSABINÕUD, KASUTUSJUHENDID

               3.

               Kohaldades direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõiget 3 tuleb arvesse võtta punktides 4–8 osutatud omadusi ja teavet.

               4.

               Päikesekaitsetooted peavad kaitsma nii UVB kui UVA kiirguse eest.

               5.

               Ei tohi esitada väiteid, mille kohaselt võib tootel olla järgmiseid omadusi:

                           a)

                           100 %-line kaitse UV kiirguse eest (näiteks “päikeseblokk”, “päikeseblokaator”, “täielik kaitse”),

                           b)

                           olenemata asjaoludest ei ole vaja toodet korduvalt kasutada (näiteks “kindlustab kaitse kogu päevaks”).

               6.

               Päikesekaitsetoodetel peab olema hoiatus, et nad ei paku 100 %-list kaitset ning juhised ettevaatusabinõude kohta, mida peaks lisaks toote kasutamisele järgima. Hoiatused võivad olla näiteks sellised:

                           a)

                           “Ärge viibige päikese käes liiga kaua, isegi kui Te kasutate päikesekaitsetoodet”,

                           b)

                           “Ärge jätke imikuid ja väikelapsi otsese päikesevalguse kätte”,

                           c)

                           “Ülemäärane päikese käes viibimine võib tõsiselt ohustada Teie tervist”.

               7.

               Päikesekaitsetoodetega peab kaasas olema kasutusjuhend, mille järgimine tagab toote väidetava mõju. Juhised võivad olla näiteks sellised:

                           a)

                           “Määrige päikesekaitsetoodet nahale enne päikese kätte minekut”,

                           b)

                           “Et kaitset säilitada, kasutage toodet sagedasti, eriti pärast higistamist, ujumist või käterätiga kuivatamist”.

               8.

               Päikesekaitsetoodetega peab kaasas olema kasutusjuhend, mille järgimine tagab, et väidetava mõju saavutamiseks kantakse nahale piisav kogus toodet. Seda võib teha näidates vajalikku kogust piktogrammi, joonise või mõõdiku abil. Päikesekaitsetoodete juures peaks olema selgitus vähendatud koguse kasutamisega kaasnevate ohtude kohta, näiteks “Hoiatus: toote kasutamine väiksemas koguses vähendab oluliselt kaitsetaset”.

         3.   JAGU
   MINIMAALNE MÕJU

               9.

               Päikesekaitsetooted peavad kindlustama minimaalse kaitse UVB ja UVA kiirguse eest. Kaitstuse taset tuleb mõõta standardiseeritud, reprodutseeritavate katsemeetodite abil, võttes arvesse valguse nõrgestavat mõju tootele. Eelistada tuleks in vitro katsemeetodeid.

               10.

               Minimaalne kaitse, mida päikesekaitsetooted pakuvad, peab olema järgmine:

                           a)

                           päikesekaitsefaktorile 6 vastav UVB kaitse, mis on saadud kasutades rahvusvahelist päikesekaitsefaktori katsemeetodit 2006 (International Sun Protection Factor Test Method 2006) või samaväärne kaitsetase, mis on saadud mis tahes in vitro meetodit kasutades;

                           b)

                           UVA kaitse, mille puhul UVA kaitsefaktor moodustab 1/3 päikesekaitsefaktorist, mis on saadud kasutades pigmendi püsiva tumenemise meetodit, mida on muutnud Prantsuse tervishoiuasutus Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps või samaväärne kaitsetase, mis on saadud mis tahes in vitro meetodit abil;

                           c)

                           kriitiline lainepikkus 370 nm, mis on saadud kriitilise lainepikkuse katsemeetodit kasutades.

         4.   JAGU
   LIHTNE JA SELGE TEAVE TOOTE MÕJU KOHTA

               11.

               Tooteinfo päikesekaitsetoodete mõju kohta peaks olema lihtne, selge ja üheselt mõistetav ning põhinema standardiseeritud, reprodutseeritavatel kriteeriumidel.

               12.

               UVB ja UVA kaitset märkivat tooteinfot võib esitada ainult juhul, kui kaitse on võrdne või ületab punktis 10 ettenähtud taset.

               13.

               Märgistusel peaks päikesekaitsetoote mõju tähistama kasutades selliseid kategooriaid nagu “nõrk”, “keskmine”, “tugev” ja “väga tugev”. Kõik kategooriad peaksid vastama UVB ja UVA kiirguse vastase kaitse standardiseeritud tasemele.

               14.

               Märgistusel päikesekaitsefaktorit tähistavate numbrite hulka tuleks piirata, et hõlbustada toodete omavahelist võrdlemist, vähendamata sealjuures tarbija valikuvabadust. Iga kategooria ja vastava märgistuse puhul on soovitav on kasutada järgmiseid päikesekaitsefaktoreid:

                           Märgistusel esitatud kategooria

                           Märgistusel esitatud päikesekaitsefaktor

                           Mõõdetud päikesekaitsefaktor (mõõdetud kooskõlas punkti 10 alapunktis a soovitatud põhimõtetega)

                           Soovituslik minimaalne UVA kaitse faktor (mõõdetud kooskõlas punkti 10 alapunktis b soovitatud põhimõtetega)

                           Soovituslik minimaalne kriitiline lainepikkus (mõõdetud kooskõlas punkti 10 alapunktis c soovitatud põhimõtetega)

                           “Nõrk kaitse”

                           “6”

                           6–9,9

                           1/3 märgistusel esitatud päikesekaitsefaktorist

                           370 nm

                           “10”

                           10–14,9

                           “Keskmine kaitse”

                           “15”

                           15–19,9

                           “20”

                           20–24,9

                           “25”

                           25–29,9

                           “Tugev kaitse”

                           “30”

                           30–49,9

                           “50”

                           50–59,9

                           “Väga tugev kaitse”

                           “50 +”

                           60 ≤

               15.

               Päikeskaitsetoote kategooria peaks olema märgistusel esitatud vähemalt sama nähtavalt kui päikesekaitsefaktor.

         5.   JAGU
   TARBIJATE TEAVITAMINE

               16.

               Tarbijaid tuleb teavitada ülemäärase UV kiirgusega seotud ohtudest ning sellest, millise kategooria päikesekaitsetooteid sõltuvalt päikese käes viibimise ajast ja nahatüübist valida. Seda võib teha esitades teavet näiteks riiklikel veebisaitidel, infolehtedes või ajakirjanduses.

         6.   JAGU
   ADRESSAADID

               17.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 22. september 2006

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Günter VERHEUGEN

      (1)  EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2006/65/EÜ (ELT L 198, 20.7.2006, lk 11).

      (2)  Euroopa Standardikomiteele esitatud standardimandaat päikesekaitsetoodete tõhususe katsemeetodite kohta, mandaat M/389, 12. juuli 2006.


title: Nõukogu soovitus, 16. veebruar 2010 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kümnes EAF) meetmete rakendamisega eelarveaastal 2008

text:
               20.2.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 45/17

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   16. veebruar 2010,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kümnes EAF) meetmete rakendamisega eelarveaastal 2008
   (2010/104/EL)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse 23. juunil 2000. aastal Cotonous allakirjutatud AKV-EÜ koostöölepingut, (1) mida on muudetud 25. juunil 2005. aastal Luksemburgis (2),
   võttes arvesse sisekokkulepet nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate vahel ühenduse abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2008–2013) alusel vastavalt AKV–EÜ koostöölepingule (3) (edaspidi „sisekokkulepe”), millega asutati muu hulgas kümnes Euroopa Arengufond (10. EAF), eriti selle artikli 11 lõiget 8,
   võttes arvesse 18. veebruari 2008. aasta finantsmäärust, mida kohaldatakse 10. Euroopa Arengufondi suhtes, (4) eriti selle artikleid 142 ja 144,
   olles läbi vaadanud 10. EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2008. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande eelarveaasta 2008 kohta koos komisjoni vastustega (5)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 11 lõikele 8 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu 10. EAFi finantshaldamise täitmise kohta.

               (2)

               Eelarveaastal 2008 on komisjon 10. EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses 10. EAFi meetmete rakendamisega 2008. eelarveaastal.

      Brüssel, 16. veebruar 2010

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SALGADO

      (1)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

      (2)  ELT L 287, 28.10.2005, lk 4.

      (3)  ELT L 247, 9.9.2006, lk 32.

      (4)  ELT L 78, 19.3.2008, lk 1.

      (5)  ELT C 269, 10.11.2009, lk 257.