title: ELi inimõiguste eriesindaja Euroopa Parlamendi 13. juuni 2012 . aasta soovitus nõukogule ELi inimõiguste eriesindaja kohta (2012/2088(INI))

text:
               15.11.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               CE 332/114

         Kolmapäev, 13. juuni 2012ELi inimõiguste eriesindaja
   P7_TA(2012)0250
   Euroopa Parlamendi 13. juuni 2012. aasta soovitus nõukogule ELi inimõiguste eriesindaja kohta (2012/2088(INI))
   2013/C 332 E/24

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 2, 3, 6, 21, 31, 33 ja 36,

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat,

               —

               võttes arvesse oma 16. detsembri 2010. aasta resolutsiooni aastaaruande kohta, mis käsitleb inimõigusi maailmas 2009. aastal ja Euroopa Liidu poliitikat selles valdkonnas (1);

               —

               võttes arvesse oma 18. aprilli 2012. aasta resolutsiooni, mis käsitleb aastaaruannet inimõiguste kohta maailmas 2010. aastal ja Euroopa Liidu poliitikat selles valdkonnas ning mõju ELi strateegilisele inimõiguste poliitikale (2),

               —

               võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning Euroopa Komisjoni 12. detsembri 2011. aasta ühisteatist Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Inimõiguste ja demokraatia tulemuslikum edendamine välistegevuse raames” (COM(2011)0886),

               —

               võttes arvesse komisjoni teatist Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele „Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala Euroopa kodanikele. Stockholmi programmi rakendamise tegevuskava” (COM(2010)0171),

               —

               võttes arvesse inimõigusi ja rahvusvahelist humanitaarõigust käsitlevaid Euroopa Liidu suuniseid (3),

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu ühinemist Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga,

               —

               võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja deklaratsiooni poliitilise vastutuse kohta (4),

               —

               võttes arvesse kodukorra artiklit 97,

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni soovitust (A7-0174/2012),

               A.

               arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artiklis 21 kinnitatakse veel kord ELi kohustust toetada demokraatiat ja õigusriigi põhimõtteid välistegevuse kõigis valdkondades, tagades samal ajal kooskõla ja järjepidevuse nende valdkondade vahel ning välistegevuse ja muude poliitikavaldkondade vahel;

               B.

               arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artikliga 33 luuakse õiguslik alus Euroopa Liidu inimõiguste eriesindaja nimetamiseks: „Nõukogu võib liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepaneku põhjal nimetada eriesindaja, kellel on volitused teatavates poliitikaküsimustes. Eriesindaja täidab oma ülesandeid kõrge esindaja alluvuses”;

               C.

               arvestades, et Euroopa Parlament on korduvalt nõudnud ELi inimõiguste eriesindaja nimetamist, nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi 16. detsembri 2010. aasta ja 18. aprilli 2012. aasta eelpool mainitud resolutsioonides;

               D.

               arvestades, et ELi inimõiguste eriesindaja peaks tugevdama ELi inimõiguste poliitika nähtavust ja sidusust olulise osana ELi ühisest välis- ja julgeolekupoliitikast ning aitama tõsta ELi inimõiguste profiili maailmas;

               1.

               edastab nõukogule järgmised soovitused:

                           a)

                           kuigi ELi inimõiguste eriesindaja nimetamine ja tema volituste kindlaksmääramine on ametlikult nõukogu otsus, mis tugineb ELi kõrge esindaja ettepanekule, peaks ELi inimõiguste eriesindaja tegutsema ja esinema liidu nimel, kajastades kõigi ELi institutsioonide ja liikmesriikide ühist ja jagamatut kohustust kaitsta ja edendada inimõiguseid kogu maailmas; ELi esimese valdkondliku eriesindaja nimetamine peaks suurendama ELi inimõiguste poliitika nähtavust, tõhusust, sidusust ja vastutust; eelkõige peaks Euroopa Parlament mängima asjakohast osa ametissenimetamisel ja volituste üle järelevalve teostamisel kogu nende kehtivusaja jooksul;

                           b)

                           et tugevdada ELi eriesindaja volituste läbipaistvust ja vastutust, peaks toimuma Euroopa Parlamendi asjaomases komisjonis arvamuste vahetus / kuulamine ELi inimõiguste eriesindajaga, kelle kandidatuuri on esitanud kõrge esindaja;

                           c)

                           volituste rakendamist ja kooskõla liidu muu panusega selles valdkonnas tuleks korrapäraselt läbi vaadata; ELi eriesindaja peaks esitama nõukogule, kõrgele esindajale, Euroopa Parlamendile ja komisjonile iga-aastase eduaruande ja volituste lõppemisel põhjaliku rakendusaruande;

                           d)

                           ELi inimõiguste eriesindaja poliitiliste eesmärkide hulka peaks kuuluma ELi meetmete sidususe, tõhususe ja nähtavuse suurendamine inimõiguste ja demokraatia kaitsmise ja edendamise valdkonnas; ELi inimõiguste eriesindaja peaks tegema tihedat koostööd nõukogu inimõiguste töörühmaga; ELi inimõiguste eriesindaja peaks olema kõrgetasemeline koostööpartner kolmandate riikide asjaomastele asutustele ja rahvusvahelistes organisatsioonides, samuti peaks ta suutma süvendada kontakte ÜROga (ÜRO Peaassamblee, ÜRO inimõiguste nõukogu jne) ja asjaomaste piirkondlike organisatsioonidega; ELi inimõiguste eriesindaja peaks juhatama kõrgetasemelisi inimõiguste dialooge ja inimõigustealaseid konsultatsioone kolmandate riikidega;

                           e)

                           nende eesmärkide saavutamiseks tuleks ELi eriesindajale, kes tegutseb kõrge esindaja alluvuses, anda tugevad, sõltumatud ja paindlikud volitused, mida ei ole määratletud kitsaste ja konkreetsete valdkondlike kohustustega, vaid mis võimaldavad ELi eriesindajal tegutseda kiiresti ja tõhusalt; vastavalt tegevuskavas sätestatud meetmetele ja eesmärkidele peaks ELi inimõiguste eriesindaja käsitlema ka erinevaid horisontaalseid küsimusi, mis aitavad tegutseda ELi välispoliitika valdkonnas tõhusamalt ja sidusamalt; ELi eriesindaja volituste ulatus peaks olema täielikult kooskõlas inimõiguste ja põhivabaduste universaalsuse ja lahutamatuse põhimõtetega ning ELi lepingu artiklis 21 sätestatud poliitiliste eesmärkidega ja peaks hõlmama demokraatia, õigusriigi ja institutsioonide ülesehitamise, rahvusvahelise õigusemõistmise ja rahvusvahelise humanitaarõiguse tugevdamist; volitused peaksid hõlmama muu hulgas surmanuhtluse kaotamist, inimõiguste kaitsjaid, võitlust karistamatuse vastu, võitlust piinamise vastu, sõnavabadust (kaasa arvatud internetis), kogunemis-, ühinemis- ja usuvabadust, vähemuste õigusi, lastekaitset, naiste õigusi, rahu ja julgeolekut, sooküsimusi, võitlust diskrimineerimise kõigi vormide vastu – nii puude, rassilise või rahvusliku päritolu, soo, soolise sättumuse kui ka soolise identiteedi alusel;

                           f)

                           volitused peaksid tuginema põhimõtetele, millest juhindub ELi kõrge esindaja poliitika, ja eelkõige ELi suunistele surmanuhtluse kohta (2008), piinamise ning muu julma, ebainimliku ja inimväärikust alandava kohtlemise või karistamise kohta (2008), inimõigustealaste dialoogide pidamise kohta kolmandate riikidega (2009), laste ja relvastatud konfliktide kohta (2008), inimõiguste kaitsjate kohta (2008), lapse õiguste edendamise ja kaitsmise kohta (2008), naiste- ja tütarlastevastase vägivalla kohta ning nende diskrimineerimise kõigi vormide vastase võitluse kohta (2008), rahvusvahelise humanitaarõiguse kohta (2009), lesbide, geide, biseksuaalide ja transseksuaalide inimõiguste igakülgse edendamise ja kaitsmise vahendile (2010), samuti ELi aastaaruannetele inimõiguste kohta maailmas; lisaks peaksid volitused hõlmama kõrge esindaja ja ELi institutsioonide toetamist ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtete propageerimisel;

                           g)

                           ELi inimõiguste eriesindajal peaks olema vajalik kutsekvalifikatsioon, pikaajalised kogemused ja tõendatavad saavutused inimõiguste valdkonnas, samuti peaks ta olema aus isiklikus ja kutsealases elus ning tal peaks olema rahvusvaheliselt hea maine;

                           h)

                           ELi inimõiguste eriesindaja tuleks nimetada ametisse 2,5 aastaks; järjepidevuse, sidususe ja demokraatliku vastutuse tagamiseks peaks volitusi saama pikendada ning Euroopa Parlamendiga tuleks pikendamisprotsessi käigus nõuetekohaselt ja õigeaegselt konsulteerida;

                           i)

                           ELi inimõiguste eriesindaja peaks tegema tihedat koostööd liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindajaga ja Euroopa Parlamendi presidendiga, et tagada inimõiguste sidusus ja süvalaiendamine kõigi ELi institutsioonide töö kõigis poliitikavaldkondades; ELi eriesindaja peaks tegema tihedat koostööd Euroopa välisteenistuse inimõiguste ja demokraatia direktoraadiga ning kõigi mitmepoolsete ELi delegatsioonidega (New York, Genf, Viin, Strasbourg), samuti kõigi ELi delegatsioonidega maailmas, et lihtsustada inimõigustealaseid kontakte kõigi ELi teenistustega, ELi delegatsioonidega kolmandates riikides ja rahvusvaheliste organisatsioonidega; Euroopa välisteenistuse inimõiguste ja demokraatia direktoraat peaks osutama kõiki vajalikke teenuseid ja lihtsustama ELi eriesindaja volituste elluviimist;

                           j)

                           säilitades tihedad sidemed nõukogu poliitika- ja julgeolekukomiteega, peaks ELi inimõiguste eriesindaja andma Euroopa Parlamendi asjaomasele komisjonile korrapäraselt aru inimõiguste olukorra kohta maailmas ja volituste rakendamise olukorra kohta, sealhulgas ÜRO inimõiguste nõukogu ja ÜRO Peaassamblee istungite ning kolmandate riikidega peetavate inimõiguste dialoogide tulemuste kohta ja inimõiguste riigistrateegiate rakendamise kohta;

                           k)

                           ELi inimõiguste eriesindaja peaks volituste rakendamisel tegema koostööd kohaliku, piirkondliku ja riigi tasandi kodanikuühiskonna esindajatega, vabaühenduste, ekspertide ning piirkondlike ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, kes tegutsevad inimõiguste ja demokraatia valdkonnas;

                           l)

                           ELi inimõiguste eriesindajale tuleks eraldada adekvaatsed rahalised vahendid ja personal, et tagada eriesindaja ja tema meeskonna tõhus töö; ELi inimõiguste eriesindaja eelarve tuleks läbi vaadata kord aastas;

                           m)

                           ELi inimõiguste eriesindaja peaks vastutama sellise meeskonna moodustamise eest, mis hõlmab vajalikud poliitilised kogemused vastavalt volitustele ja tegutseb ELi inimõiguste eriesindaja volituste huvides; arvestades volituste ulatust ja valdkonnaülest laadi, on oluline määrata piisavalt personali töötama ELi inimõiguste eriesindaja otsese järelevalve all; meeskonda võib kaasata liikmesriikidest ja ELi institutsioonidest lähetatud töötajad, kajastades samuti vajadust tagada inimõiguste sidusus ja süvalaiendamine kõigi ELi institutsioonide ja liikmesriikide tegevusvaldkondades;

                           n)

                           ELi inimõiguste eriesindaja volitus peaks sisaldama viidet käesolevale soovitusele;

               2.

               teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0489.

      (2)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2012)0126.

      (3)  http://www.eeas.europa.eu/human_rights/docs/guidelines_en.pdf

      (4)  ELT C 351 E, 2.12.2011, lk 470.


title: Euroopa Keskpanga Soovitus, —  13. aprill 2006 , — Euroopa Liidu Nõukogule Banque de France [Prantsusmaa keskpanga] välisaudiitorite kohta (EKP/2006/5)

text:
               26.4.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 98/25

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   13. aprill 2006,
   Euroopa Liidu Nõukogule Banque de France [Prantsusmaa keskpanga] välisaudiitorite kohta
   (EKP/2006/5)
   (2006/C 98/08)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurosüsteemi riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Rahandus- ja finantskoodeksi artikli L.142-6 kohaselt nimetab Banque de France [Prantsusmaa keskpanga] üldnõukogu kaks seadusega ettenähtud audiitorit, kes on pädevad auditeerima Prantsusmaa keskpanga raamatupidamist. Äriseadustiku artikli L.823-1 kohaselt nimetatakse ametisse asendusaudiitor, kui määratud audiitor keeldub, ei ole kohal, lahkub ametist või sureb.

               (3)

               Seniste Prantsusmaa keskpanga audiitorite volitused lõpevad pärast 2005. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2006. majandusaastast.

               (4)

               Kooskõlas avaliku hanke reeglitega on Prantsusmaa keskpank majandusaastateks 2006 kuni 2011 valinud oma välisaudiitoriks Deloitte & Associés and Mazars & Guerard ja asendusaudiitoriks KPMG S.A. ning EKP arvamuse kohaselt vastavad nad ametikohale nimetamise vajalikele tingimustele,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Prantsusmaa keskpanga välisaudiitoriteks soovitatakse majandusaastateks 2006 kuni 2011 ühiselt Deloitte & Associés ja Mazars & Guerard.

               2.

               Prantsusmaa keskpanga asendusaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2006 kuni 2011 KPMG S.A.

      Frankfurt Maini ääres, 13. aprill 2006

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET


title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , milles käsitletakse Rumeenia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/72

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   milles käsitletakse Rumeenia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta
   2012/C 219/21
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta, (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse (3) Rumeenia 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Rumeenia ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta algust.

               (5)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi ja riiklikusse reformikavasse.

               (8)

               Rumeenia esitas 23. aprillil 2012 oma riikliku reformikava 2012. aastaks ja 11. mail 2012 oma lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2015.

               (9)

               6. mail 2009 võttis nõukogu vastu otsuse 2009/459/EÜ (4) anda Rumeeniale kolmeks aastaks keskmise tähtajaga rahalist abi vastavalt aluslepingu artiklile 143. Otsusele lisatud, 23. juunil 2009 allakirjutatud vastastikuse mõistmise memorandumis ja selle hilisemates lisades on ette nähtud majanduspoliitilised tingimused, mille alusel finantsabi anti. Otsust 2009/459/EÜ muudeti 16. märtsi 2010. aasta otsusega 2010/183/EL (5). Pärast seda, kui Rumeenia oli keskmise tähtajaga rahalise abi programmi edukalt rakendanud, arvestades jooksevkonto märkimisväärset, kuid osalist kohandamist seoses säilinud struktuurinõrkustega Rumeenia toote- ja tööturul, mis muudavad riigi tundlikuks rahvusvaheliste hinnašokkide suhtes, võttis nõukogu 12. mail 2011 vastu otsuse 2011/288/EL (6) anda Rumeeniale kolmeks aastaks keskmise tähtajaga rahalist abi vastavalt aluslepingu artiklile 143. Sellega kaasnev vastastikuse mõistmise memorandum kirjutati alla 29. juunil 2011 ja selle esimene lisa 27. detsembril 2011.

               (10)

               Keskmise tähtajaga rahalise abi programmi teise ametliku läbivaatamise käigus, mis toimus 2012. aasta aprilli lõpust mai alguseni, tuvastati, et Rumeenia püsib programmi rakendamisel ajakavas. 2011. aasta kassapõhine eelarveeesmärk saavutati, ka Euroopa arvepidamissüsteemi (ESA) eesmärgid oleks saavutatud, kui ei oleks olnud mahukat ühekordset meedet, mis oli seotud kohtuotsustega, mis kohustasid valitsust maksma teatavatele töötajatekategooriatele hüvitist. On head võimalused, et 2012. aasta eelarve ESA-kohane puudujääk on väiksem kui 3 % SKPst. Rumeenia pangandussektor on jäänud paindlikuks, hoolimata varade kvaliteedi langemisest, mis jätkuvalt vähendab pangandussektori kasumlikkust. Keskmise tähtajaga rahalise abi programmis sätestatud tingimused on pangandussektoris täidetud, ehkki mõningatel juhtudel viivitustega. Edusammud peamiste struktuurireformide valdkondades, näiteks energeetika ja transport.

               (11)

               Rumeenia SKP suurenes 2011. aastal pärast kaheaastast langust 2½ %. 2012. aastaks prognoositakse majanduskasvu aeglustumist 1,4 % tasemele. Sisenõudlus on prognooside kohaselt suurim majanduskasvu soodustaja ja avaliku sektori investeeringud, mida toetab ELi vahendite parem kasutamine, mängivad siin 2012. aastal eeldatavasti põhirolli.

               (12)

               Nõukogu, kelle arvamus põhineb lähenemisprogrammile antud hinnangul kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on saavutada 2012. aastal eelarvepuudujääk alla 3 % SKPst, mis on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames Rumeeniale antud nõukogu soovitustega. Seejärel püüab ta saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärgina määratletud struktuurilise eelarvepuudujäägi 0,7 % SKPst. Keskpika perioodi eesmärk vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Pärast ülemäärase puudujäägi kavandatud korrigeerimist 2012. aastal eeldatakse 2013. aastal puudujäägi täiendavat vähenemist 2,2 % tasemele SKPst, 2014. aastal 1,2 % tasemele SKPst ja 2015. aastal 0,9 % tasemele SKPst. Vastavalt (ümberarvutatud) struktuurilisele eelarvetasakaalule, (7) tähendab see puudujäägi vähenemist 1,5 % SKPst 2012. aastal, 0,5 % SKPst 2013. aastal ja 0,7 % SKPst 2014. aastal, mis on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud võrdlusalusega 0,5 % SKPst. Valitsussektori kulude kasvumäär aastatel 2012–2015 on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulutuste võrdlusalusega. Lähenemisprogramm näeb ette keskpika perioodi eesmärgi saavutamise 2014. aastal. Peamised eelarve-eesmärkide saavutamisega seotud ohud on riigiettevõtete maksuvõlad, samuti võlgade kogunemisvõimalus kohalike omavalitsuste tasandil ja tervishoiusektoris, kuigi tervishoiusektoris on võetud teatavaid meetmeid. Valitsemissektori võlg oli 2011. aasta lõpul väiksem kui 34 % SKPst, jäädes oluliselt alla 60 % SKPst.

               (13)

               Rumeenia on võtnud laiendatud euroala pakti alusel olulisi kohustusi. Need kohustused ja 2011. aastal võetud kohustuste täitmine on seotud konkurentsivõime ja tööhõive edendamise, riigi rahanduse jätkusuutlikkuse parandamise ja finantsstabiilsuse tugevdamisega,

         SOOVITAB Rumeenial võtta ajavahemikus 2012–2013 järgmisi meetmeid:
   rakendada meetmeid, mis on sätestatud otsuses 2009/459/EÜ, mida on muudetud otsusega 2010/183/EL, ning meetmeid, mis on sätestatud otsuses 2011/288/EL ja täpsustatud 23. juuni 2009. aasta vastastikuse mõistmise memorandumis ja selle hilisemates lisades ning 29. juuni 2011. aasta vastastikuse mõistmise memorandumis ja selle hilisemates lisades.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2012. aastal vastavalt 26. aprilli 2012. aasta nõukogu otsusele 2012/238/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 119, 4.5.2012, lk 47).

      (3)  ELT C 216, 22.7.2011, lk 6.

      (4)  ELT L 150, 13.6.2009, lk 8.

      (5)  ELT L 83, 30.3.2010, lk 19.

      (6)  ELT L 132, 19.5.2011, lk 15.

      (7)  Tsükliliselt kohandatud eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist, arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud teabe alusel ja ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.


				|

		52014DC0421

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Austria 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Austria 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta /* COM/2014/0421 final */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Austria 2014. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Austria 2014. aasta stabiilsusprogrammi
kohta

EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa
Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja
artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli
1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning
majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle
artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa
Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa
Parlamendi resolutsioone,[3]
võttes arvesse Euroopa
Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse
tööhõivekomitee arvamust,
võttes arvesse majandus-
ja rahanduskomitee arvamust,
võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
võttes arvesse majanduspoliitika komitee
arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu
strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime
suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010
komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010
otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)
Riigipead ja valitsusjuhid
võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe,
millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja
euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid,
vahendeid ja poliitikaid. Nad tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate
meetmete kohta, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia
„Euroopa 2020” eesmärgid ja rakendada riigipõhised soovitused.
(4)
Nõukogu võttis 9. juulil 2013
vastu soovituse Austria 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Austria ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta. Kooskõlas
määrusega (EL) nr 473/2013[4]
esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Austria 2014. aasta
eelarvekava kohta[5].
(5)
13. novembril 2013 võttis
komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[6] mis
tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust.
Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu
häiremehhanismi aruande,[7]
milles ei nimetatud Austriat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)
Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril
2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid
ning majanduskasvu hoogustamise prioriteedid. Ülemkogu toonitas vajadust
jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist,
taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada
majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)
Austria esitas 8. aprillil 2014
oma 2014. aasta riikliku reformikava ja 29. aprillil 2014 oma 2014. aasta
stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide
omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(8)
2014. aasta stabiilsusprogrammis visandatud
eelarvestrateegia eesmärk on täita keskpika perioodi eesmärk, milleks on
struktuurne eelarvepuudujääk, mis 2016. aastaks ei ole suurem kui 0,45 % SKPst,
mis kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Valitsemissektori
eelarvepuudujääk on jätkusuutlikult vähendatud alla 3 % SKPst 2013. aastal.
(Ümber arvutatud) struktuurne eelarvepuudujääk jääb 2014. aastal kavakohaselt muutumatuks
ning väheneb 2015. aastal 0,3 protsendipunkti võrra SKPst, jäädes kummalgi
aastal märkimisväärselt maha nõutava kohandamise määrast. Kulude kasv põhjustab
samuti märkimisväärse kõrvalekalde kulueesmärgist nii 2014. kui ka 2015.
aastal. 12. mail 2014 teatas Austria täiendavate tulu- ja kulumeetmete
paketist. Tingimusel et need meetmed rakendatakse nõuetekohaselt ja
õigeaegselt, ei sisalda Austria eelarvestrateegia enam kavandatud
märkimisväärset kõrvalekallet keskpika perioodi eesmärgi saavutamise
kohandamiskavast aastal 2014. Samal ajal esineb keskpika perioodi eesmärgi
saavutamise kavandatud kohandamiskavas ikka veel riske seoses stabiilsuse ja
kasvu pakti nõuete täitmisega. Stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb
valitsemissektori võlg 2014. aastal Hypo Alpe Adria varahaldusvahendi loomise
mõjust tingituna märkimisväärselt, s.t 74,5 %-lt SKPst 2013. aastal kuni 79
%-ni SKPst 2014. aastal, kuid hakkab alates 2015. aastast vähenema.
Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav ning
selle koostas sõltumatu asutus, Austria majandusuuringute instituut (WIFO).
Komisjoni 2014. aasta kevadprognoosi kohaselt jääb eelarvedefitsiit 2014. ja 2015.
aastal alla 3 %. Struktuurne eelarvepositsioon peaks aga kõnealuse prognoosi
kohaselt 2014. aastal halvenema ning paranema 2015. aastal kõigest 0,1 % võrra
SKPst. Lähtudes stabiilsusprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist
ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 kohaselt 12. mail välja kuulutatud
täiendavatele meetmetele antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et
Austria on oma ülemäärast eelarvepuudujääki jätkusuutlikult korrigeerinud, kuid
siiski valitseb märkimisväärse kõrvalekalde oht keskpika perioodi eesmärgi
saavutamise kohandamiskavast aastatel 2014 ja 2015.
(9)
Kooskõlas majandus- ja rahaliidu stabiilsuse,
koordineerimise ja juhtimise lepinguga tugevdas Austria 2012. aastal oma
eelarveraamistikku Austria sisemajanduse stabiilsuse pakti reformi abil.
Austria eelarvenõukogu mandaati laiendati alates 2013. aasta novembrist, et viia
see kooskõlla fiskaalkokkuleppe nõuetega. Valitsuse eri tasandite vaheliste
suhete põhjaliku reformimise vajadus nende vastutusalade paremaks
ühtlustamiseks on aga koalitsioonilepingus kirjas.
(10)
Keskpika ja pikaajalise
perioodi pensioni- ja tervishoiukulud ning vähemal määral pikaajalise hoolduse
kulud ohustavad riigi rahanduse jätkusuutlikkust. 2014. aastal on jõustunud
mõningad meetmed ennetähtaegselt pensionile jäämise skeemide kasutuse
piiramiseks ja tööturul püsimise stiimulite suurendamiseks. Siiski jääb tegelik
pensioniiga, mis 2012. aastal oli 58,4 aastat, ELi keskmisele tublisti alla.
See on märkimisväärselt väiksem seadusjärgsest pensionieast (2012. aastal
meeste puhul 5,6 aasta võrra ja naiste puhul 2,6 aasta võrra). Riiklik
reformikava sisaldab küllaltki kõrgeid lühiajalisi eesmärke, et tõsta tegelikku
pensioniiga 1,6 aasta võrra ajavahemikus 2012–2018, ja nende täitmist tuleb
hoolikalt jälgida. Pensionisüsteemi hiljutine reformimine peaks teataval määral
vähendama ohtu jätkusuutlikkusele, kui sellega kaasneb tööturu olukorra selline
paranemine, mis võimaldab eakamatel töötajatel kauem tööturul püsida. Samal
ajal puuduvad plaanid selliste struktuursema ja pikaajalisema toimega meetmete
võtmiseks, nagu meeste ja naiste seadusjärgse pensioniea ühtlustamise
kiirendamine ning seadusjärgse pensioniea sidumine oodatava elueaga, mis
annaksid täiendava panuse tööea pikendamisse ja pensionisüsteemi
jätkusuutlikkuse parandamisse.
(11)
Vahendite tõhusat jaotamist
Austria tervishoiusüsteemis takistavad keerukas valitsemisstruktuur ning
suhteliselt tugev rõhuasetus suurele ja kulukale haiglasektorile. On võetud
meetmeid tervishoiureformi elluviimiseks ning avaliku sektori kulutuste
tasuvuse suurendamiseks. Siiski ei pruugi nimetatud meetmed olla piisavad
kõnealuse sektori struktuursete puudujääkide kõrvaldamiseks ning vaja on seada
kõrgemaid eesmärke üleminekul haiglaravilt ambulatoorsele ravile ja tugevdada
ennetavat tervishoidu, milleks eraldatavad avaliku sektori kulutused on
väiksemad ELi keskmisest. Esmatasandi arstiabi parandamiseks ja krooniliste
haiguste integreeritud raviplaanide arendamiseks kavandatavad meetmed on
teretulnud. Pikaajalise hoolduse fond, mida pikendati 2016. aastani täiendava 650
miljoni euroga ja mida kavatsetakse pikendada veelgi kuni 2018. aastani 700
miljoni euroga, pakub ajutist lahendust hooldusteenuste rahastamiseks.
Pikaajalise hoolduse jätkusuutlikule rahastamisele tuleb pöörata tähelepanu ka
hiljem.
(12)
Austria maksusüsteemi
iseloomustab jätkuvalt töötajate kõrge maksu- ja sotsiaalmaksukoormus, seda
eriti madala sissetulekuga töötajate puhul. Tööjõumaksud moodustasid 2012.
aastal 24,7 % SKPst, mis on üks kõrgemaid näitajaid ELis.
Sotsiaalkindlustusmaksed ja palgast kinnipeetavad maksud moodustavad
brutopalgast peaaegu poole. Kõrge tulumaks madala sissetuleku puhul ja kõrged
sotsiaalmaksud ei innusta tööle vähese teenimispotentsiaaliga isikuid ja
leibkonna teisi palgasaajaid. Hiljuti vastu võetud maksupakett sisaldab
piiratud meetmeid tööjõu maksukoormuse vähendamiseks, kuid ei kasuta ära
võimalust üleminekuks majanduskasvu vähem kahjustavatele maksudele, näiteks
perioodilistele kinnisvaramaksudele, kus maksustatava vara hinnangud on
aegunud.
(13)
Austria tööturg jätkab edukat
toimimist ja sealne töötuse määr on ELi üks madalamaid (2013. aastal 4,9 %).
Rahvastiku vananemisest ja võimalikust kahanevast tööjõust tingitud edasised
proovikivid eeldavad aga eakamate töötajate, naiste ja võõrtöötajate
alakasutatud tööturupotentsiaali paremat kasutamist. Eakamate töötajate
tööhõive määr jääb ELi keskmisele alla (44,9 % vs. 50,3 %), ehkki nende
osaluse määr on alates 2000. aastast kasvanud märkimisväärselt, peaaegu 15
protsendipunkti võrra tasemeni 44,9 % 2013. aastal. Meetmed ennetähtaegselt
pensionile jäämise piiramiseks jõustuvad 2014. aastal ning täiendavad meetmed
tööturult hiljem väljumise stiimulite tugevdamiseks on ettevalmistamisel.
Siiski on eakamatel töötajatel raskusi tööturul püsimise või sinna taas
sisenemisega. Võõrtöötajatele on jätkuvaks takistuseks täielik lõimumine
tööturul ja tunduvalt kõrgem töötuse määr, mis on osaliselt tingitud
allesjäänud pärssivatest teguritest nende kvalifikatsioonide tunnustamisel,
ehkki nende osakaal tööjõus üha kasvab. Olgugi et naiste tööhõive määr 70,8 % 2013.
aastal on suhteliselt kõrge, ei ole see täistööaja ekvivalendiga võrreldes
sugugi nii hea tulemus (55,6 % aastal 2012). Austrias on esimeste seas osalise
tööajaga naiste tööhõive osakaalu poolest ning suur osa naisi töötab
madalapalgalistel töökohtadel. Selle tulemusel on sooline palga- ja
pensionilõhe üks suurimaid Euroopa Liidus. Ehkki on võetud meetmeid
lastehoiuteenuste ja pikaajalise hoolduse teenuste parandamiseks, on nimetatud
teenuste kättesaadavus siiski piiratud.
(14)
Austria on parandanud haridusalaseid tulemusi
kõigis kategooriates, nagu võib näha OECD 2012. aasta õpilaste oskuste
uuringust, kuid lugemisoskus jääb siiski allapoole ELi keskmist ning
sotsiaalmajanduslik taust mõjutab ikka veel märkimisväärselt haridustulemusi.
Koolist väljalangemise vähendamise eesmärk on küll üldjoontes täidetud, kuid
sisserändaja taustaga õpilaste üha kasvava osa väljalangemise määr oli kolm
korda kõrgem kohalikku päritolu õpilaste väljalangemise määrast (2012. aastal 21,5
% vs 6,0 %). Liiga vähe pannakse rõhku koolist väljalangemise ennetamisele ning
seni on välja töötamata kvaliteetse alushariduse üleriigiline strateegia. Mõned
koolisüsteemi eri aspektide reformid, nagu Neue Mittelschule kava elluviimine,
on pooleli või alles äsja heaks kiidetud. Tuleb siiski hoolikalt jälgida Neue
Mittelschule kava suutlikkust leevendada nelja-aastase algastme järgse õpilaste
eri koolitüüpidesse jaotamise ehk varase diferentseerimise negatiivset mõju
sotsiaalselt tõrjutud õpilastele ning parandada õpitulemusi. Kõrghariduses
avaldab sisseastujate arvu kasv survet rahandusele ja õppekorraldusele, aga
õppekava läbinud tudengite osakaal jääb alla ELi keskmise. Haridustulemuste
parandamine on endiselt väga tähtis, et lihtsustada üleminekut hariduse
omandamiselt tööellu.
(15)
Endiselt püsib suur hulk
regulatiivseid tõkkeid, mis takistavad ettevõtjatel ja kutsetöötajatel oma
teenuste pakkumist Austrias. Teatavaid kutsealasid reguleerivad õigusaktid
piiravad ettevõtluse vorme ja kehtestavad osaluse omamisega seotud nõuded,
samal ajal kui juurdepääs eri kutsealadele sõltub konkreetsest kutsekvalifikatsioonist
ja interdistsiplinaarsete teenindusettevõtete asutamine on endiselt
raskendatud. Nimetatud nõuete kombinatsioon loob tõkkeid turule sisenemisele ja
kutseteenuste osutamisele, mis omakorda pärsib konkurentsi.
Kutsekvalifikatsiooni nõuetega seoses osaleb Austria kogu ELi hõlmavas
vastastikuses hindamises ning on ajakohastanud oma reguleeritud kutseealade
andmekogu, mis märgib esimest sammu kutsekvalifikatsiooni nõuete põhjendatuse
ja proportsionaalsuse hindamisel.
(16)
Riigihankeid käsitlevate ELi õigusaktide
avaldamisnõuete eesmärk on tagada konkurents ning võrdne kohtlemine tänu
paremale teavitusele lepingusõlmimise võimalustest, mis on üks turulepääsu
peamisi tingimusi. Suurem konkurents pakkujate vahel toob harilikult kaasa
soodsamad pakkumised hankeüksustele, sealhulgas hindade märkimisväärse
langetamise. Riigihankeid käsitlevate ELi õigusaktide kohaselt Austria asutuste
ja üksuste avaldatud pakkumismenetluste väärtus oli 2012. aastal 1,5 % SKPst ja
6,6 % avaliku sektori kogukuludest ehitustöödele, kaupadele ja teenustele, mis
jääb tublisti alla vastavatele ELi keskmistele väärtustele 3,4 % ja 17,7 %. Olukord põhjustab kasutamata ärivõimaluste tõttu
märkimisväärseid kulusid Austria maksumaksjatele ja ettevõtjatele.
(17)
Vaatamata Austria föderaalse
konkurentsiameti eelarve suurendamisele valitseb kõnealuses ametis ikkagi
töötajate puudus võrreldes teiste liikmesriikide sarnaste või väiksemate
asutustega. Austria raudtee kauba- ja reisijateveo turgudel oleks vaja teha
täiendavaid pingutusi konkurentsi edendamiseks, nagu soovitas nõukogu 2013.
aastal.
(18)
Sellal kui pangandussektori
üldine kapitaliseerimine näitas 2013. aastal paranemise märke, oleks pankade
riskiprofiile arvesse võttes vaja kapitalipuhvrite tugevdamiseks lisapingutusi.
Nõukogu soovitas 2013. aastal Austrial kiirendada riigistatud või osaliselt
riigistatud pankade restruktureerimist. Eeloleval suvel peaks parlamendile
vastuvõtmiseks esitatama Hypo Alpe Adria likvideerimise õigusraamistik. Käimas
on ettevalmistused vastava varahaldusettevõtja asutamiseks. Sügiseks peaks
nimetatud varahaldusettevõtja suutma tegevust alustada. Österreichische
Volksbanken AG ja rämpspank Kommunalkredit, KA Finanz, jätkavad vastavalt oma
restruktureerimist ja likvideerimist kooskõlas ELi riigiabi otsustega. Läbipaistvad
ja otsustavad sammud riigistatud pankade restruktureerimise lõpetamiseks on
esmatähtsad, et säilitada finantsstabiilsus ning viia miinimumi kahjulikud
mõjud riigi rahandusele.
(19)
Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Austria majanduspoliitikat. Hinnati
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud
kõnealuste dokumentide asjakohasust Austria eelarve- ja
sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust
ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada Euroopa Liidu
üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil
tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni
soovitused kajastuvad soovitustes 1–5.
(20)
Võttes arvesse kõnealust
hindamist, on nõukogu Austria stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus[8] selle kohta
kajastub eelkõige soovituses 1.
(21)
Komisjon analüüsis Euroopa
poolaasta kontekstis ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Selle põhjal
esitas nõukogu konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro.
Ühtlasi peaks Austria tagama käesolevate soovituste täieliku ja õigeaegse
rakendamise,
SOOVITAB Austrial
võtta ajavahemikus 2014-2015 järgmisi meetmeid:
1.           Tugevdada
pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist 2014. aasta eelarvemeetmeid,
võttes arvesse tekkinud lõhet (komisjoni 2014. aasta kevadprognoosi andmetel 0,5
% SKPst), mis osutab riskile kalduda märkimisväärselt kõrvale stabiilsuse ja
kasvu pakti nõuetest. Tugevdada 2015. aastal märkimisväärselt eelarvestrateegiat,
et tagada keskpika perioodi eesmärgi saavutamine ja vastava taseme säilitamine,
ning tagada võlareegli täitmine, et valitsemissektori võlatase näitaks
jätkusuutlikku kahanemistendentsi. Tõhustada veelgi eri valitsustasandite
vahelisi eelarvelisi suhted, lihtsustades näiteks korralduslikku ülesehitust
ning viies vastavusse kulu- ja rahastamiskohustused.
2.           Parandada pensionisüsteemi
pikaajalist jätkusuutlikkust, viies lõpule meeste ja naiste seadusjärgse
pensioniea ühtlustamise ning sidudes seadusjärgse pensioniea oodatava elueaga.
Jälgida ennetähtaegselt pensionile jäämist piiravate äsjaste reformide
elluviimist. Parandada veelgi tervishoiu ja pikaajalise hoolduse teenuste
kulutõhusust ja jätkusuutlikkust.
3.           Vähendada tööjõu suurt maksukoormust
madala sissetulekuga töötajate puhul, suunates maksustamise majanduskasvu vähem
kahjustavate allikatele, näiteks perioodilistele kinnisvaramaksudele,
sealhulgas maksubaasi ajakohastamise teel. Tugevdada meetmeid sisserändaja
taustaga inimeste, naiste ja eakate töötajate tööturuväljavaadete
parandamiseks. See hõlmab ka lastehoiuteenuste ja pikaajalise hoolduse teenuste
edasist parandamist ning sisserändajate kutsekvalifikatsioonide tunnustamist.
Parandada eelkõige sisserändaja taustaga noorte haridustulemusi, edendades
sealhulgas alusharidust ja vähendades varase diferentseerimise negatiivset
mõju. Parandada veelgi strateegilist planeerimist kõrgharidussüsteemis ja
edendada koolist väljalangemist vähendavaid meetmeid.
4.           Kõrvaldada teenusepakkujatele
kehtestatud liigsed tõkked, sealhulgas need, mis on seotud õigusliku vormi ja
osaluse omamisega seotud nõuetega ning interdistsiplinaarsete
teenindusettevõtete asutamisega. Vaadata reguleeritud kutsealade puhul läbi
tööturule sisenemisele ja neil kutsealadel tegutsemisele kehtivate piirangute
proportsionaalsus ja põhjendatus üldise huvi seisukohast. Teha kindlaks ELi
õigusaktide alusel avatud avalike hangete lepingute väikese väärtuse põhjused.
Suurendada märkimisväärselt föderaalse konkurentsiameti käsutuses olevaid
vahendeid.
5.           Jätkata riigistatud ja
osaliselt riigistatud pankade korrapärase restruktureerimise hoolikat jälgimist
ja tulemuslikku edendamist.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2014) 421 (final).
[3]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[4]               ELT L 140, 27.5.2013, lk 11.
[5]               C(2013) 8009 (final)
[6]               COM(2013) 800 (final).
[7]               COM(2013) 790 (final).
[8]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


				|

		52013DC0284

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS Küprosele valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks /* COM/2013/0284 final - 2013/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
Küprosele valitsemissektori ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 7,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Vastavalt Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklile 126 hoiduvad liikmesriigid valitsemissektori
eelarve ülemäärasest puudujäägist.
(2)       Stabiilsuse ja kasvu pakt
põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade
stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu
tagamiseks.
(3)       Nõukogu otsustas 13. juulil
2010 kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikega 6, et Küprosel on
ülemäärane eelarvepuudujääk[1],
ning esitas vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikele 7 ja nõukogu 7.
juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta) artiklile 3 soovituse
kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2012. aastaks.
(4)       27. jaanuaril 2012 jõudis
komisjon nõukogule esitatud teatises järeldusele, et Küpros on vastavalt
nõukogu 13. juuli 2010. aasta soovitusele võtnud tõhusaid meetmeid
valitsemissektori puudujäägi viimiseks allapoole kontrollväärtust 3 %
SKPst, ja oli seisukohal, et seetõttu ei ole ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse raames vaja rohkem meetmeid võtta.
(5)       11. jaanuaril 2012 kinnitas
komisjon nõukogule esitatud teises teatises, et Küpros on vastavalt nõukogu 13.
juuli 2010. aasta soovitusele võtnud tõhusaid meetmeid valitsemissektori
puudujäägi viimiseks allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst, ja oli
seisukohal, et seetõttu ei ole ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames
vaja rohkem meetmeid võtta.
(6)       Vastavalt määruse (EÜ) nr 1467/97
artikli 3 lõikele 5 võib nõukogu komisjoni soovituse alusel juhul,
kui on võetud tõhusad meetmed ja kui ootamatu tõsine majanduslik sündmus,
millel on riigi rahandusele oluline negatiivne mõju, esineb pärast esialgse
soovituse vastuvõtmist, teha otsuse võtta ELi toimimise lepingu artikli 126
lõike 7 alusel vastu muudetud soovitus. Eelarvele olulist negatiivset mõju
avaldavate ootamatute tõsiste majandussündmuste esinemist hinnatakse nõukogu
soovituse aluseks olevast majandusprognoosist lähtudes.
(7)       Vastavalt ELi toimimise
lepingu artikli 126 lõikele 7 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artiklile 3 on
nõukogu kohustatud andma asjaomasele liikmesriigile soovitusi ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks teatava aja jooksul. Soovituses tuleb asjaomasele
liikmesriigile kehtestada maksimaalselt kuue kuu pikkune tähtaeg, et võtta
tõhusaid meetmeid ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks. Lisaks sellele
peaks nõukogu ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise soovituses nõudma, et
saavutataks aastased eelarve-eesmärgid, mis soovituse aluseks oleva prognoosi
kohaselt tagaksid struktuurse eelarvepositsiooni (st tsükliliselt kohandatud
eelarvepositsioon, välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed)
paranemise vähemalt 0,5 % SKPst aastas.
(8)       Võttes aluseks Küprose
makromajanduslike sündmuste laadi, põhjuste ja raskuste põhjaliku analüüsi,
järeldas komisjon 2012. aasta mais, et Küproses valitseb väga tõsine
tasakaalustamatus, mida põhjustavad eelkõige muutused välispositsioonis, riigi
rahanduses ja finantssektoris, ning millega tuleb võimalikult kiiresti tegelda.
Küprose pangandussektori olukorda peeti ohuks riigi positsiooni
jätkusuutlikkusele. Välismajanduses esines jooksevkonto märkimisväärne ja püsiv
puudujääk, mis oli seotud hinna- ja kulupõhise konkurentsivõime järkjärgulise
langusega. Rahvusvahelist investeerimispositsiooni peeti murettekitavaks. Peale
selle peeti Küprose pangandussektori olukorda ohuks riigi positsiooni
jätkusuutlikkusele. Sisemajanduses peeti murettekitavaks suure finantsvõimendusega
erasektorit ning mittefinantsettevõtete ja majapidamiste suurt võlakoormust.
Lisaks on riigi rahandus langenud aasta lõikes puudujääki, mis on majanduse
elavnedes pärast langust isegi veel suurenenud. Viimased meetmed ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks ei pruugi osutuda piisavaks. Riigivõlg on
ületanud üha rohkem aluslepingutel põhinevat kontrollväärtust ja eeldati selle
järsku suurenemist.
(9)       10. juulil 2012 esitas
nõukogu Küprosele riigipõhised soovitused, mille puhul lähtuti muu hulgas
Küprose riikliku reformikava hindamisest ja Küprose stabiilsusprogrammist
aastateks 2012–2015. Esimese soovitusega kutsuti üles rakendama rangelt
eelarvestrateegiat 2013. aastal ja pärast seda. Samuti kutsuti üles kiiremini
järk-järgult rakendama realistlikku mitmeaastast eelarveraamistikku, looma
raamistikule siduva õigusliku aluse ja võtma parandusmeetmeid. Nimetatud
raamistikku tuleks tugevdada programmi- ja tulemuspõhise eelarve koostamisega.
Maksude haldamise ja kogumise ebatõhusust silmas pidades tuleb võtta meetmeid,
millega parandada maksukohustuse täitmist ja võidelda maksudest
kõrvalehoidumise vastu.
(10)     Üha tõsisemaid majandus- ja
finantstingimusi silmas pidades taotlesid Küprose ametiasutused 25. juunil
2012 ametlikult finantsabi Euroopa Finantsstabiilsuse Fondist / Euroopa
stabiilsusmehhanismist (ESM) antava laenu vormis ning Rahvusvahelisest
Valuutafondist (IMF), et toetada jätkusuutliku majanduskasvu taastamist, tagada
nõuetekohaselt toimiv pangandussüsteem ning kaitsta Euroopa Liidu ja euroala
finantsstabiilsust. 27. juunil 2012 kutsus eurorühm komisjoni koos Euroopa
Keskpanga (EKP), Küprose ametiasutuste ja IMFiga üles kokku leppima
makromajanduslikus kohandamisprogrammis, sealhulgas rahastamisvajadustes, ning
võtma asjakohaseid meetmeid finantsstabiilsuse kaitsmiseks praeguses äärmiselt
keerulises olukorras, kuhu võib ka üle kanduda riigivõlakirjaturu
ebastabiilsusest tulenev negatiivne mõju. 16. märtsil ja 25. märtsil 2013
saavutas eurorühm Küprosega poliitilise kokkuleppe finantsabi ja programmi
põhiosade üle. 12. aprillil 2013 leidis eurorühm, et on olemas
makromajandusliku kohandamisprogrammi vajalikud osad, et alustada siseriiklike
menetlustega ESMi rahalise abi süsteemi ametlikuks heakskiitmiseks. 25.
aprillil 2013 võttis nõukogu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 136
kohaselt vastu otsuse Küproses rakendatava makromajandusliku
kohandamisprogrammi peamiste osade kohta. 26. aprillil 2013 kirjutasid Küprose
ametiasutused ja ESMi nimel komisjon alla nimetatud otsusega kooskõlas olevale
vastastikuse mõistmise memorandumile.
(11)     Küproses rohkem kui kümnendi
kestnud jätkusuutlik ja tugev majanduskasv lõppes 2009. aastal. Piiratud
sisenõudluse ja ebasoodsa väliskonjunktuuri tugeva mõju tõttu langes
majandustegevus 1¾ % võrra. Majandustegevus taastus 2010. aastal, kui SKP
reaalkasv oli 1,1 % ja 2011. aasta esimesel poolel kinnitati
majanduskasvuks 1,5 %. Vastavalt komisjoni talituste 2010. aasta
kevadprognoosile, mis oli aluseks ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7
kohasele nõukogu 13. juuli 2010. aasta soovitusele, eeldati, et Küprose
majandus kasvab 2011. aastal 1,3 %. Olenemata väga heast turismihooajast 2011.
aastal, sai majanduse elavnemine tagasilöögi rängast õnnetusest, mis 2011.
aasta juulis hävitas Vasilico elektrijaama tootmisvõimsusest poole. Era- ja
avaliku sektori väga suure tasakaalustamatuse kõrvaldamiseks võeti rangeid
finants- ja maksumeetmeid, mis avaldasid veelgi suuremat negatiivse mõju
majandusele, põhjustasid suurt majanduslikku ebakindlust ja kiirendasid
oluliselt tööturu olukorra halvendamist.  Lisaks sellele ei võimaldanud
rahvusvahelise majanduskeskkonna nõrgenemine välisnõudlusel korvata nõrka
sisenõudlust. Selle tulemusel oli 2011. aasta majanduskasv 0,5 %, mis jääb
nõukogu soovituses esitatud komisjoni prognoosile alla ligi ühe protsendipunkti
võrra. Nõukogu soovituse aluseks olev komisjoni majandusprognoos 2012. aastat
ei hõlmanud. Lähtudes hüpoteesist, et negatiivne majanduskasv parandatakse
järk-järgult, oodati 2012. aastaks suuremat majanduskasvu kui 2011. aastaks
Vastavalt komisjoni viimasele prognoosile peaks SKP reaalkasv olema 2012.
aastal –2,4 %.
(12)     Valitsemissektori eelarve
puudujääk suurenes 5,3%-lt SKPst 2010. aastal 6,3%-le SKPst 2011. aastal.
Eelarvepositsioon halvenes hoolimata 2011. aasta eelarveseaduse
konsolideerimismeetmetest ja 2011. aasta jooksul kolmel korral võetud
täiendavatest puudujäägi vähendamise meetmetest, mis ei olnud piisavad riigi
rahanduse halvenemise pidurdamiseks. See majandust mõjutavate sündmuste jada,
eriti Küprose majanduses era- ja avaliku sektori väga suure tasakaalustamatuse
kõrvaldamiseks võetud meetmed, on muutnud riigi rahanduse olukorda, sealhulgas
tähelepanuväärselt mõjutanud majanduskasvu komponente ja suurendanud
võlateenindamiskulusid, mille tingis turu pikaajalise rahastamise võimaluste
kadumine.
(13)     Komisjoni talituste viimase
prognoosi kohaselt peaks 2012. aastal olema valitsemissektori eelarvepuudujääk
6,3 % SKPst. Kõnealune kavandatud puudujääk on märkimisväärselt suurem
komisjoni talituste viimasest prognoosist, eriti otseste ja kaudsete maksude
(peamiselt käibemaksu, ettevõtte tulumaksu ja sotsiaalkindlustusmaksu tõttu)
märgatava alalaekumise tõttu ning kasvavast tööpuudusest ja oodatust sagedamast
ennetähtaegselt pensionile jäämisest tingitud suurte kulude tõttu. Komisjoni
talituste 2013. aasta talveprognoosiga võrreldes korrigeeriti 2012. aasta
puudujäägi näitaja umbes ½ % võrra SKPst seoses 2011. aasta juulis
Vasilico elektrijaamas toimunud plahvatuse tagajärjel tekkinud ühekordsete
kindlustuskuludega, mis kuuluvad maksmisele nelja aasta jooksul, kuid maksti
täielikult 2012. aastal, samuti seoses Cypros Popular Banki
rekapitaliseerimsvõlakirja kapitaliseeritud intressi makseks tehtud
kapitalisiirde kirjendamisega.
(14)     Vastavalt komisjoni talituste
viimasele majandusprognoosile oli struktuurne eelarvepuudujääk 2010. aastal
5,7 % ja 2011. aastal 6,6 % SKPst. 2012. aastal peaks see olema
6,6 % SKPst. Nõukogu 2010. aasta juuli soovituse aluseks olevas komisjoni
talituste prognoosis eeldati, et keskmiselt peaks majandus kasvama umbes
1 % kogu kohandamisperioodi jooksul. Komisjoni talituse viimase
majandusprognoosi kohaselt peaks keskmine majanduskasv olema 2011.–2012. aastal
negatiivne (umbes –0,5 %) ja hinnanguliselt jääb see negatiivseks ka
2013.–2016. aastal. Võttes arvesse potentsiaalse majanduskasvu prognoosi
alandamist pärast nõukogu soovitust, oleks eelarvepositsiooni aastane
paranemine 2011.–2012. aastal keskmiselt 0,5 %. Struktuurse
eelarvepositsiooni oodatavat muutust mõjutas tõsiselt tulude ootamatu alalaekumine
nii kavandatust väiksema sisemaise lõppnõudluse ja väiksemate impordimahtude
kui ka tööturu olukorra kiire halvenemise tõttu. Selle tagajärjeks oli tulude,
eriti kaudsete maksude tõsine alalaekumine. Neid mõjusid arvesse võttes peaks
kohandatud eelarvepositsioon üldiselt paranema keskmiselt umbes 2,4 %
SKPst, mis ületab tublisti nõukogu soovitatud keskmist aastast
eelarvepositsiooni paranemist vähemalt 1½ % SKPst 2011.–2012. aastal.
Seega võib tõdeda, et Küpros on võtnud tõhusaid meetmeid kooskõlas nõukogu
soovitusega.
(15)     16. detsembril 2011 vastu
võetud 2012. aasta eelarveseadus sisaldas kuludele suunatud
konsolideerimisstrateegiat ja selle põhielemendid olid i) avaliku sektori
töötajate osalus pensionimaksetes koos avalike ja riigiteenistujate tasude
külmutamisega kaheks aastaks, ii) uute avaliku sektori töötajate lisamine
sotsiaalkindlustusfondi all olevasse üldpensioniskeemi avaliku sektori heldema
pensioniskeemi asemel, iii) sotsiaalsiirete parem suunamine, iv)
valitsemissektori valitud kululiikude kärpimine, v) käibemaksu tõstmine 15 %-lt
17 %-le, vi) avaliku ja erasektori töötajate ja pensionisaajate
brutosissetulekult makstav ajutine erimakse ja vii) potentsiaalsete
väljamakstavate dividendide maksumäära suurendamine. Kirjeldatud eelarveprognoosid
sisaldavad ka Küprose ametiasutuste poolt ülejäänud 2012. aastaks võetavaid
meetmeid pärast ajutist kokkulepet, mille eelarvepoliitika programmi partnerid
2012. aasta novembris saavutasid ja mis eelkõige hõlmab avaliku ja riigisektori
pensionäride ja töövõtjate tasude märkimisväärset vähendamist. Kokkuvõttes
võttis Küpros 2011.–2012. aastal konsolideerimismeetmeid, mille oodatav
otsemõju puudujäägi vähendamisele on suurem kui 5½% SKPst. 2011.–2012. aastal
eelarve konsolideerimiseks võetud meetmete alt-üles-hindamine kinnitab, et
Küprose võetud meetmed on olnud tõhusad.
(16)     Valitsemissektori koguvõlg
suurenes 2011. aastal 71,1 %ni SKPst võrreldes 67,6 % SKPst komisjoni
talituste 2010. aasta kevadprognoosis, mis oli aluseks ELi toimimise lepingu artikli
126 lõike 7 kohasele nõukogu 13. juuli 2010. aasta soovitusele. Võla
suurenemist põhjustasid peamiselt oodatust suurem puudujääk, oodatust aeglasem
majanduskasv ja Küprose raskused saada raha rahvusvahelistelt turgudelt,
mistõttu suurenesid laenuteeninduskulud. Need tegurid koos valitsuse osalusega
ühe kommertspanga rekapitaliseerimises 2012. aasta juunis suurendasid
valitsemissektori võlga 2012. aastal umbes 85,8 %ni. Järgnevate aastate
jooksul suureneb valitsemissektori võlg paratamatult veelgi, peegeldades
aeglast majanduskasvu ja märkimisväärset vajadust rahastada eelarvet.
2013.–2014. aastal suureneb valitsemissektori võlg finantsabi saamisega veelgi.
Prognooside kohaselt peaks võla suhe SKPsse olema kõige suurem 2015. aastal, so
128 % SKPst, enne kui see hakkab tänu jätkusuutlikule esmasele ülejäägile
ja SKP positiivsele reaalkasvule vähenema.
(17)     Võttes arvesse kõiki neid
tegureid, eriti eelarvepositsiooni olulist halvenemist nõukogu algse, ELi
toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohases soovituses prognoositust tugevama
majandussurutise ja majanduse kehvema üldseisundi tõttu, on vaja uut tähtaega
Küprose ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks. Ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks on vaja anda neli lisa-aastat, arvestades
seda, kui kaugel oldi püstitatud kontrollväärtusest 3% SKPst 2012. aasta lõpus
ja kui ebasoodsad on makromajanduslikud tingimused.
(18)     Komisjoni viimase SKP
nominaalkasvu prognoosi kohaselt peaks valitsemissektori esmase
eelarvepositsiooni puudujääk olema 2,4 % SKPst 2013. aastal, 4,3 %
SKPst 2014. aastal ja 2,1 % SKPst 2015. aastal ning 2016. aastal peaks
saavutatama ülejääk 1,2 % SKPst, samas kui valitsemissektori eelarve
puudujääk peaks olema 6,5 % SKPst 2013. aastal, 8,4 % SKPst 2014. aastal,
6,3 % SKPst 2015. aastal ja 2,9 % SKPst 2016. aastal.
Võimaldamaks olukorra jälgimist ja arvestades, et Küprose ametiasutustel on
piiratud kontroll intressimaksete üle, esitatakse Küprose rakendatavas
makromajanduslikus kohandamisprogrammis esmase eelarvepositsiooni eesmärgid.
(19)     Ülemäärase eelarvepuudujäägi
jätkusuutliku kõrvaldamise tagamiseks luuakse asjakohane kohandamiskava ja seda
hinnatakse, võttes võrdlusaluseks struktuurse eelarvepositsiooni üldhindamise
ja eesmärgi saavutada struktuurse eelarvepositsiooni paranemine vähemalt
0,5 % SKPst aastas. 2013. aastaks kavandatud täpsed konsolideerimismeetmed
4¾ % ulatuses SKPst peaksid tulenema struktuurse eelarvetasakaalu
paranemisest, mis 2013. aastal on 1,3 % SKPst. 2014. aastaks võetud
konsolideerimismeetmed ulatuvad ligikaudu 1¾ %ni SKPst ja need peaksid
hinnanguliselt parandama struktuurset eelarvepositsiooni 0,3 % SKPst 2014.
aastal, samas kui struktuurne eelarvepositsioon peaks paranema 0,7 % SKPst
2015. aastal ja 1,8 % SKPst 2016. aastal.
(20)     2013.–2016. aasta kohandamised
sisaldavad meetmeid, millega kärbitakse kulude kasvu peamiselt seoses avaliku
sektori palgakulude ja sotsiaalkindlustushüvitistega, ja suurendatakse tulusid
käibemaksu, aktsiisimaksu, intressitulumaksu, omandimaksu ja ettevõtte
tulumaksu määra tõstmisega. Eelarvet tuleks konsolideerida kogu keskpika
perioodi jooksul, ohjates kulude kasvu, parandades maksustamisstruktuuri ning
võttes eelarve- ja struktuurimeetmeid.
(21)     Pidades silmas olulist
täiendavat konsolideerimist 2013. aastal ning ebasoodsaid ja äärmiselt
ebakindlaid makromajanduslikke tingimusi, mis muu hulgas tekkisid ajutiste
kapitalikontrollide kehtestamise, usalduse kaotuse ja finantssektori
ebastabiilsuse tõttu, ei peetud asjakohaseks kehtestada 2014. aastaks
eeltingimusena täiendavaid eelarve konsolideerimise meetmeid (lisaks 2012.
aasta detsembris võetud meetmetele, mis hakkavad kehtima 1. jaanuarist 2014).
Majanduse ja rahanduse kohandamise programmi kohaselt peavad Küprose
ametiasutused siiski olema valmis võtma programmi eesmärkidest kinnipidamiseks
täiendavaid meetmeid, kui ebasoodsa makromajandusliku mõju tõttu laekub tulusid
vähem või sotsiaalkulud on suuremad.
(22)     2014. aastal peaks struktuurne
eelarvepositsioon hinnanguliselt paranema 0,3 % SKPst tänu eelarve
konsolideerimiseks kokku lepitud meetmetele, mis ei ole muutunud võrreldes
2012. aasta novembris kavandatud vastastikuse mõistmise memorandumis
sätestatutega. Komisjoni talituste viimase prognoosi kohaselt jääb 2014. aasta
struktuurse eelarvepositsiooni paranemine pisut alla eesmärgile parandada
struktuurset eelarvepositsiooni vähemalt 0,5 % SKPst aastas. Seda
paranemistaset tuleks praeguses erakorralises olukorras siiski pidada
vastuvõetavaks, arvestades ebakindlaid makromajanduslikke tingimusi ning
tegeliku ja prognoositava majanduskasvu märkimisväärset erinevust, struktuurse
eelarvepositsiooni prognooside ebakindlust ja muutuvust aja jooksul võrreldes
stabiilsemate makromajanduslike tingimustega. Komisjoni talituste 2013. aasta
talveprognoosis võeti arvesse 2014. aasta konsolideerimismeetmeid ja eeldati,
et struktuurne eelarvepositsioon paraneb 2013.–2014. aastal ligikaudu
1,4 % SKPst. Praegu prognoositakse 2014. aastaks väiksemat struktuurse
eelarvepositsiooni paranemist, kuigi aluseks olevaid konsolideerimismeetmeid ei
ole muudetud, ning sellist prognoosimuutust võib selgitada järgmiste
asjaoludega i) 2013. aasta tulumeetmete maksubaasi halvenemine, mis tähendab,
et mõne kõnealuse meetme mõju on 2014. aastal väiksem; ii) osade 2014. aastaks
juba võetud konsolideerimismeetmete mõju alandamine kehvemate makromajanduslike
tingimuste tõttu kogu programmiperioodil; iii) kavandatud väiksem tulude
laekumine seoses osade 2014. aasta maksumeetmetega, millest laekuv tulu (st
tulu- ja käibemaksu kogumine) sõltub 2013. aasta majandustegevusest ja iv)
asjaolu, et standardelastsuse tõttu, mille alusel arvutatakse eelarvepuudujäägi
tsüklilise osa ja struktuurse eelarvepositsiooni vaheline erinevus, võidakse
alahinnata tegelikku eelarvepositsiooni paranemist. Kõikide vabalt valitud
konsolideerimismeetmete alt-üles-hindamine on oluline osa eelarvepoliitika
seisundi hindamisel. See võib eelkõige äärmiselt ebakindlate makromajanduslike
tingimuste korral anda kasuliku täiendava ülevaate eelarvepositsiooni
tegelikust paranemisest. Eelarve konsolideerimise meetmete maht on keskmiselt
rohkem kui 3 % SKPst aastatel 2013.–2014. Kuigi vastav struktuurse
eelarvepositsiooni paranemine on märkimisväärne, moodustab see keskmiselt vaid
ligikaudu ¾ % SKPst.
(23)     Küprose
kohustuste täitmist ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames hinnatakse
korrapäraselt. Tulude alalaekumise või suuremate sotsiaalkulutuste korral peaks
Küpros olema valmis võtma täiendavaid meetmeid eelarve-eesmärkide
saavutamiseks.
(24)     Küpros täidab määruse (EÜ) nr
1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja
selgitamise kohta) artikli 3 lõikes 5 sätestatud tingimusi, et pikendada
valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
(1)
Küpros peaks kõrvaldama praeguse ülemäärase
eelarvepuudujäägi hiljemalt 2016. aastaks.
(2)
Selleks et viia valitsemissektori eelarve puudujääk
allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst 2016. aastaks, peaks Küpros viima
valitsemissektori eelarve puudujäägi 6,5 %ni SKPst 2013. aastal, 8,4 %ni
SKPst 2014. aastal, 6,3 %ni SKPst 2015. aastal ja 2,9 %ni
SKPst 2016. aastal.
(3)
Selleks peaks Küpros rangelt rakendama 2013. aasta
eelarveseadust ja kokkulepitud täiendavaid konsolideerimismeetmeid, mille maht
peaks 2013. aastal olema vähemalt 351 miljonit eurot. Küpros peaks
täielikult rakendama 2012. aasta detsembris 2014. aastaks võetud
eelarvemeetmeid mahus vähemalt 270 miljonit eurot. Küpros peaks jälgima võetud
konsolideerimismeetmete mõju iga kuu ja olema valmis võtma eelarve-eesmärkide
järgimiseks täiendavaid meetmeid, kui makromajandusliku olukorra tõttu tulud
alalaekuvad või sotsiaalkulutused on suuremad.
(4)
Küpros peaks konsolideerima eelarvet kogu keskpika
perioodi jooksul, liikudes keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas, milleks
on struktuurselt tasakaalustatud eelarve, ohjates selleks kulude kasvu,
parandades maksustamisstruktuuri ja võttes eelarve- ja struktuurimeetmeid.
(5)
Nõukogu kehtestab Küprose ametiasutustele
kolmekuulise tähtaja tõhusate meetmete võtmiseks ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97
artikli 3 lõike 4a kohase üksikasjaliku aruande esitamiseks
konsolideerimisstrateegia kohta, mis eesmärkide saavutamiseks on kavandatud.
Lisaks viiendas soovituses ettenähtud
aruandele ja rahanduse kohandamise kavale peaks Küpros iga kolme kuu järel
andma aru nimetatud soovituste rakendamisel tehtud edusammudest ja
stabiilsusprogrammi eraldi peatükis seni, kuni ülemäärane eelarvepuudujääk on
täielikult kõrvaldatud.
Käesolev soovitus on adresseeritud Küprose
Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 186, 20.7.2012, lk 30.


title: 2013/105/EÜ: Komisjoni soovitus, 9. oktoober 2009 , info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kaasamise kohta energiatõhusale ja vähesema CO 2 -heitega majandusele ülemineku hõlbustamiseks

text:
               23.2.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 51/18

      KOMISJONI SOOVITUS,
   9. oktoober 2009,
   info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kaasamise kohta energiatõhusale ja vähesema CO2-heitega majandusele ülemineku hõlbustamiseks
   (2013/105/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Aprillis 2006 võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu energia lõpptarbimise tõhususe ja energiateenuste direktiivi, (1) millega kehtestati raamistik energiasäästu meetmete võtmiseks sellistes energia lõppkasutuse sektorites, mida ei hõlma heitkogustega kauplemise süsteem.

               (2)

               Direktiiviga 2006/32/EÜ nõutavatele riiklikele energiatõhususe tegevuskavadele kuulub keskne osa energiatõhususe parandamisele suunatud selliste riiklike meetmete kavandamisel ja nende rakendamisest aruandmisel, mida ei hõlma heitkogustega kauplemise süsteem. Rida liikmesriike on esimestes riiklikes energiatõhususe tegevuskavades teatanud, et kavatsevad hakata kasutama IKT võimalusi energiatõhususe parandamiseks (2).

               (3)

               Komisjon võttis oktoobris 2006 vastu teatise „Energiatõhususe tegevuskava: potentsiaali realiseerimine”, (3) milles on rõhutatud vajadust muuta paradigmat, et meie ühiskond muudaks oma käitumisviisi ja kasutaks samaväärse elukvaliteedi tagamiseks vähem energiat.

               (4)

               Seejärel kinnitas Euroopa Ülemkogu eesmärki hoida kokku 20 % ELi energiatarbest, võrreldes 2020. aastaks tehtud prognoosidega, ja toetas eesmärki vähendada 2020. aastaks kasvuhoonegaaside heidet 20 %. Samuti kutsus Euroopa Ülemkogu üles arendama ELi säästlikku kliima- ja energiapoliitikat, arvestades seose olemasolu energia tarbimise ja CO2-heite vahel. ELi energiatarbimise 20-protsendilise vähendamise võimaluste kasutamine peaks kaasa tooma olulise kulude kokkuhoiu ja keskkonnakasu.

               (5)

               Jaanuaris 2008 võttis Komisjon vastu teatise „Kaks korda 20 aastaks 2020 – Kliimamuutus – Euroopa võimalus”, milles esitas ulatusliku konkreetsete ettepanekute paketi, milles osutas, et kliimamuutusega seotud kokkulepitud eesmärgid on tehnoloogiliselt ja majanduslikult saavutatavad ning pakuvad tuhandetele Euroopa ettevõtjatele ainulaadseid ärivõimalusi (4). Euroopa Ülemkogu (5) ja Euroopa Parlament kiitsid ettepanekud heaks detsembris 2008.

               (6)

               Mais 2008 võttis komisjon vastu teatise „Energiatõhususe parandamine info- ja sidetehnoloogia abil”, (6) milles ta tunnistas info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) võimalusi pakkuda kulutõhusaid vahendeid energiatõhususe parandamiseks tööstuses ja laiemalt kodanikuühiskonnas.

               (7)

               Juulis 2008 võttis komisjon vastu teatise ettepanekutega säästvat tarbimist ja tootmist ning säästvat tööstuspoliitikat käsitleva tegevuskava kohta, (7) mille eesmärk on parandada toodete keskkonnasõbralikkust kogu nende olelusringi jooksul ja suurendada nõudlust säästlikumate kaupade järele ning innustada ELi ettevõtjaid kasutama innovatsioonivõimalusi.

               (8)

               Säästvat tarbimist ja tootmist ning säästvat tööstuspoliitikat käsitleva tegevuskava toetuseks ning tuginedes sellekohasele mandaadile teatises integreeritud tootepoliitika kohta (Integreeritud tootepoliitika: lähtudes kogu olelusringi hõlmavast keskkonnasõbralikust mõtlemisest), (8) laskis komisjon Teadusuuringute Ühiskeskusel töötada välja suuniste käsiraamatu (9) selle kohta, kuidas mõõta ja analüüsida toodete ja protsesside keskkonnamõju, sealhulgas CO2-heidet ja energiatõhusust, kogu nende olelusringi jooksul.

               (9)

               Novembris 2008 võttis komisjon vastu Euroopa majanduse elavdamise kava, (10) milles rõhutas vajadust teha kiiresti investeeringuid energiatõhususe parandamiseks ja puhta tehnoloogia arendamiseks. Nimetatud kava rakendamiseks esitas komisjon teatises „Euroopa tulevikku tuleb investeerida juba täna” (11) meetmete paketi, kuidas suunata rahalist toetust energeetika ja kiire lairibaühenduse võrkude arendamiseks.

               (10)

               Euroopa majanduse elavdamise kava raames on komisjon käivitanud avaliku ja erasektori partnerlused, mille eesmärk on arendada „rohelist” tehnoloogiat ja arukaid energia infrastruktuure kinnisvara-, tootmis- ja transpordisektoris (energiatõhusad hooned, tulevikutehased ja „rohelised” autod).

               (11)

               Detsembris 2008 võttis komisjon „rohelise” transpordi algatuse raames vastu tegevuskava intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtuks Euroopas ja sellega koos ka direktiivieelnõu, millega kehtestatakse raamistik intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks maanteetranspordis ja liideste jaoks teiste transpordiliikidega (12). Komisjon esitas ettepaneku konkreetsete meetmete võtmiseks, et kiirendada intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõttu ja parandada transpordisüsteemide energiatõhusust.

               (12)

               IKT-seadmete tööks ja IKT-teenuste pakkumiseks kulub umbes 8 % ELis kasutatavast elektrienergiast ja need põhjustavad umbes 2 % CO2-heitest (13). Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. juuli 2005. aasta direktiiviga 2005/32/EÜ, mis käsitleb raamistiku kehtestamist energiat tarbivate toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks, (14) nähakse ette kogu ELi hõlmavad eeskirjad energiat tarbivate toodete, sealhulgas IKT-toodete turulelaskmiseks, võttes arvesse nende energiatõhusust ja keskkonnatoimet kogu olelusringi jooksul. Direktiiviga antakse ettevõtjatele võimalus ka vabatahtlike algatusettepanekute esitamiseks.

               (13)

               Teatises info- ja sidetehnoloogia aktiveerimise kohta, et hõlbustada üleminekut energiatõhusale ja vähem CO2-heiteid tekitavale majandusele (15) rõhutas komisjon, et IKT-sektor ei ole veel ära kasutanud võimalusi omaenda protsesside, sealhulgas toimimise, tootmise, teenuste osutamise ja turustusahela süsteemseks täiustamiseks.

               (14)

               Avaliku arutelu tulemused, (16) mis avaldati septembris 2009, kinnitasid tõsiasja, et eri ettevõtjatel on erinev strateegia oma tegevuse energiatõhususe ja keskkonnasõbralikkuse parandamiseks. Kooskõlastatud lähenemisviis aitaks paremini esile tuua võimalusi, koondada investeeringuid ja oleks majanduslikult kasulik kogu sektorile, aidates samuti saavutada energiatõhususe eesmärke.

               (15)

               Ülimalt tähtis on, et IKT-sektor seaks oma protsesside jaoks ambitsioonikad energiatõhususe ja keskkonnasõbralikkuse suurendamise eesmärgid. Edasiliikumine selliste eesmärkide saavutamise poole peaks olema mõõdetav ja kontrollitav. Eesmärke tuleks ajakohastada, kui saadakse usaldusväärsemaid võrdlusandmeid. IKT-sektor on ilmutanud huvi luua foorum „IKT energiatõhususe saavutamiseks” (ICT for Energy Efficiency – ICT4EE), kelle töö eesmärk oleks võtta vastu raamistik IKT-sektori energia- ja CO2-jalajälje mõõtmiseks ning rakendada nimetatud raamistik, seada eesmärke ja jälgida edasiliikumist võrdlusaluste suhtes.

               (16)

               Käesolevas soovituses tähendab IKT-sektor töötleva tööstuse IKT-d, kaubandusettevõtete IKT-d ja teenindusettevõtete IKT-d, nagu need on kindlaks määranud Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) (17).

               (17)

               Hinnanguliselt võib IKT-põhiste täiustustega muudes sektorites kokku hoida 15 % CO2 koguheitest aastal 2020 (18). IKT rakendamisega võib olulist energiatõhususe suurenemist juba lähiajal saavutada ehitiste ja ehitustegevuse, transpordilogistika ning energia lõppkasutuse puhul.

               (18)

               IKT-sektor võib pakkuda simulatsiooni-, modelleerimis-, analüüsi-, seire- ja visualiseerimisvahendeid, mis on eluliselt vajalikud, et ehitiste projekteerimisel ja kasutamisel oleks võimalik rakendada sellist lähenemisviisi, milles võetaks arvesse kõiki energiatarvet mõjutavaid arvukaid tegureid. Kuid investeerimist takistab asjaolu, et puudub kogu sektorit hõlmav usaldusväärne ja läbipaistev vahend, millega mõõta ja jälgida energia- ja kulusäästu ajas; selline vahend peaks ideaaljuhul olema projekteerimisstrateegia ja -vahendite alus.

               (19)

               Transpordi- ja logistikaettevõtted sõltuvad oluliselt IKT kasutamisest kogu nende töö tegemisel ja optimeerimisel, eelkõige transpordi- ja ladustamisnõuete osas. Neil on seega hea võimalus asuda juhirolli oma teenuste energiatarbe ja CO2-heite optimeerimisel ja sellekohase teabe jagamisel tarbijatele.

               (20)

               Kinnisvara ja ehitustegevuse ning transpordi ja logistika valdkondades on leitud, et on vaja võrreldavaid meetodeid, millega mõõta energiatõhusust ja CO2-heidet, ja sellekohane töö on alanud. Ühised meetodid annaksid usaldusväärseid andmeid ja moodustaksid aluse, millelt saaks arendada IKT-vahendeid.

               (21)

               Sektorite partnerlused võiksid kiirendada arengut ja IKT-põhiste vahendite laialdast kasutuselevõttu energiatarbimise ning CO2-heite seirel, juhtimisel ja mõõtmisel energiatarbimisega seotud tegevuses, mis aitaks luua usaldusväärse aluse energiasäästu ja saastevähendamise otsuste tegemisele.

               (22)

               Arukas energiakulu arvestamine võimaldab saada andmevoogusid reaalajas ja luua uusi juhtimisahelaid, mis võimaldab paremini juhtida ja kontrollida energia kasutamist ning mõjutada energia lõpptarbimist, eriti kui koos mõõtmisega teatatakse tarbijale, milliseks kujuneb arve. Mitu liikmesriiki on sätestanud seadusega kohustuse võtta kasutusse arukad arvestid või kaaluvad selle sätestamist. Liikmesriikide kooskõlastatud meetmed, millega sätestataks arukate arvestite töö kohta teatavad funktsionaalsuse miinimumnõuded, aitaksid ära hoida tehnilisi tõkkeid, tagada koostalitlusvõime ja juurutada innovaatilisi IKT-põhiseid rakendusi energia lõppkasutuse juhtimiseks.

               (23)

               Arukad arvestid ja arukad energiavõrgud on olulised vahendid energiasäästu suurendamiseks ehitistes, elektriautode laialdaseks kasutuselevõtuks ning tõhusaks energia tarnimiseks ja jaotamiseks ning taastuva energia allikate kaasamiseks. Sellise ümberkujundamisega seotud rakendused ja teenused avavad tõenäoliselt tee uute majandussektorite tekkimisele, milles osaleksid nii energeetika- kui ka IKT-sektor. Tuleb kaaluda, kuidas luua tingimusi selliste uute turgude tekkimiseks, käivitada katseprojekte ja muid uurimisalgatusi.

               (24)

               Käesolevas soovituses tuleks IKT dematerialiseerumise all mõista vajaduse vähenemist füüsiliste seadmete järele, mida võimaldab elektrooniliste teenuste kasutamine. Dematerialiseerumine on eriti tihedalt seotud IKT riigihangetega. Seda võib saavutada olemasolevate füüsiliste ressursside kasutamise ja IKT-süsteemide konfiguratsiooni optimeerimisega ning sel teel, et tagatakse lepinguliste või tehniliste piirangute puudumine olemasolevatele süsteemidele laienduste või täienduste lisamiseks.

               (25)

               Kõigil avaliku halduse tasanditel ollakse valmis võtma meetmeid energiatõhususe parandamiseks ja CO2-heite vähendamiseks, nagu näitas 14. põhjenduses osutatud avalik arutelu. IKT osa nimetatud eesmärkide saavutamises on ka praegu kogu Euroopas riigiasutuste poolt läbiviidavate algatuste keskmes. Vaja on tõhusat koostööd liikmesriikide, piirkondade ja kohalike haldusasutuste vahel, et tagada osutatud meetmete kooskõlastatus, kasutada nende soodsat koostoimet ja luua saadud kogemuste jagamisega ühine teadmistekogum.

               (26)

               Hinnanguliselt võimaldab selliste rakenduste, nagu veebipõhised avalikud teenused ja rakendused ja tõhustatud koostöötehnoloogia, laiem kasutamine säästa 2020. aastal vähemalt 1–2 % kogu maailma energiakulust (19). Laialdaste säästuvõimaluste loomiseks ELis on väga oluline luua kogu Euroopas lairibaühenduse infrastruktuur.

               (27)

               Ükski organisatsioon ega sidusrühm ei suuda seda üksinda tõhusalt korraldada. Paljude avaliku ja erasektori organisatsioonide, sealhulgas linna ja piirkonna tasandi partnerlusorganisatsioonide kooskõlastatud tegutsemine võib sisse juhatada kogu ühiskonda hõlmava süsteemse muutuse. Lisaks soovib komisjon innustada osalisi tutvustama IKT-lahenduste kasutamise parimaid tavasid, et parandada energiatõhusust.

               (28)

               Kui soovitakse teha tõelisi edusamme, on vaja pühendumust riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Seepärast peavad liikmesriikide, piirkondade ja kohalikud poliitikud võtma kohustuse aidata kaasa käesolevas soovituses esitatud meetmete õigeaegsele rakendamisele,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA, et informatsiooni- ja kommunikatsioonisektor:
   selleks, et vähendada IKT-sektori üha suurenevat osa ülemaailmses CO2-heites ja tugevdada oma võimalusi mängida keskset ja olulist osa üleminekul energiatõhusale vähese CO2-heitega majandusele:

               (1)

               kohustub pidevalt vähendama CO2-heidet, et saavutada mõõdetav ja kontrollitav energiatõhususe paranemine ja CO2-heite vähenemine kõikides protsessides, mis on seotud IKT-seadmete ja nende osade tootmise, transpordi ja müügiga;

               (2)

               osaleb IKT-sektori ühenduste kaudu Euroopa Komisjoni algatatud ürituses, mille eesmärgid on järgmised:

                           (a)

                           töötada välja raamistik, millega mõõta oma energiatõhusust ja keskkonnasõbralikkust, mille jaoks sektor esitab aastaks 2010 lähteandmed;

                           (b)

                           võtta vastu ja rakendada ühised meetodid 2011. aasta lõpuks;

                           (c)

                           määrata 2011. aastaks kindlaks energiatõhususe eesmärgid, millega saaks võimaluse korral ületada ELi 2020. aasta eesmärgid aastaks 2015;

                           (d)

                           avaldada teekaart kolme kuu jooksul, alates käesoleva soovituse vastuvõtmisest, ja pärast seda aastaaruandeid;

               (3)

               teeb koostööd Euroopa Komisjoni ja muude asjakohaste riigiasutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, et arendada välja auditeerimise ja kontrollimise võrgustik, mille alusel hinnatakse, kas ja kuidas üksikettevõtjad saavutavad energiatõhususe ja CO2-heite vähendamise eesmärke;

               (4)

               teeb tihedas koostöös kinnisvara- ja ehitussektoriga kindlaks IKT-lahendused, millega saab parandada uute ja olemasolevate ehitiste energiatõhusust, ning ehitus- ja renoveerimismeetodid, mille alusel saaks vastu võtta ühise teekaardi selliste lahenduste laialdaseks kasutuselevõtuks;

               (5)

               võtab tihedas koostöös kinnisvara- ja ehitussektoriga meetmeid tõkete kõrvaldamiseks, mis takistavad IKT-põhiste modelleerimis- ja simulatsioonivahendite ning muude selliste rakenduste laiemat kasutuselevõttu, mis hõlbustaksid ja aitaksid saavutada ehitiste puhul kohaldatavate energiatõhususeeskirjade täitmist;

               (6)

               teeb tihedas koostöös transpordi- ja logistikasektoriga kindlaks IKT-lahendused, millega saab parandada osutatud sektori teenuste keskkonnasõbralikkust ja energiatõhusust, mille alusel saaks vastu võtta ühise teekaardi selliste lahenduste laialdaseks kasutuselevõtuks, kooskõlastades tehtavat tööd intelligentsete transpordisüsteemide tegevuskava kohase tööga;

               (7)

               koostab tihedas koostöös transpordi- ja logistikasektoriga süsteemse raamistiku, mille kaudu võimalikud kasutajad võivad saada põhjalikke, võrreldavaid ja usaldusväärseid andmeid kaubaveo ja veoteenuste energiatarbimise ja CO2-heite kohta;

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA, ET LIIKMESRIIGID:
   selleks et tagada IKT-poliitika täielik kooskõla riigi, piirkondade ja kohalike lähenemisviisidega, mille eesmärk on minna üle energiatõhusale vähese CO2-heitega majandusele,

               (8)

               oma pädevate asutuste kaudu:

                           (a)

                           lepivad hiljemalt 2010. aasta lõpuks kokku arukate arvestitega seotud, kogu ELi hõlmavad funktsionaalsuse miinimumnõuded, mille peamine eesmärk on anda tarbijatele põhjalikumat teavet ja paremaid võimalusi oma energiatarbimise haldamiseks;

                           (b)

                           kehtestavad hiljemalt 2012. aasta lõpuks arukate arvestite kasutuselevõtu kooskõlastatud ajakava;

               (9)

               võtavad vastu ja rakendavad riigihanke-eeskirjad, millega tugevdatakse avaliku sektori nõuet aidata kaasa IKT-seadmete ja -teenuste dematerialiseerumisele;

               (10)

               soodustavad kõigil haldustasandeil asjakohaste IKT-vahendite kasutamist, et paremini mõista mitmesuguste poliitikameetmete kaugemat mõju ja vältida meetmete koostoimest tulenevaid negatiivseid kõrvalmõjusid;

               (11)

               innustavad kasutama energiakasutuse simulatsiooni ja modelleerimist selliste oluliste sektorite töötajate harimisel ja täienduskoolituses, nagu:

                           (a)

                           arhitektid, ehitajad ja seadmete paigaldajad;

                           (b)

                           energiakasutuse audiitorid;

                           (c)

                           logistika ning kauba- ja reisijatevedu;

                           (d)

                           avalikud teenused, planeerimine ja poliitika kujundamine;

               (12)

               järgivad riigi, piirkonna ja kohaliku halduse asutustes strateegiat, mille kohaselt võetakse kasutusele usaldusväärne kiire lairibaühenduse infrastruktuur, ning vajaduse korral ajakohastavad seda strateegiat, et hõlbustada energia, sealhulgas taastuvenergia tarbimise, jaotamise ja tootmise seiret ja juhtimist ning selliste kogu ühiskonda hõlmavate süsteemide nagu arukas mõõtmine, arukad võrgud ja arukad linnad kasutuselevõttu;

               (13)

               lisaks elektrienergia siseturgu käsitleva direktiivi 2009/72/EÜ (20) artikli 3 lõike 11 ja I lisa punktis 2 sätestatud kohustusele kaasavad kõik asjakohased sidusrühmad laialdastesse arukate mõõtmissüsteemide ja arukate võrkude katse- ja demonstratsioonikavadesse, et kujundada konsensust tulevaste IKT-põhiste uuenduste suhtes kehtivate nõuete osas;

               (14)

               kasutavad riigi, piirkonna ja kohaliku halduse asutustes avatud digitaalplatvorme, et hõlbustada terviklikku lähenemist linnaplaneerimisele ja avalike teenuste osutamisele ning toetada teadmiste jagamist, parimate tavade kataloogide koostamist ja kergesti juurdepääsetavate teabevaramute haldamist;

               (15)

               avavad riigi, piirkonna ja kohaliku halduse asutuste kaudu võimalused loominguliseks koostööks ja küsimuste lahendamiseks kogukonna tasandil, korraldades selleks ideede konkursse, võistlusi ja avades vajaduse korral laialdase juurdepääsu avalikele digitaalsetele teabeallikatele ja andmetele;

               (16)

               annavad riigi, piirkonna ja kohaliku halduse asutuste kaudu kõigile ühiskonnakihtidele võimaluse saada osa hüvedest, mida toob kaasa Interneti-väliste haldusprotsesside asendamine siduslahenduste ja -teenustega ja mille kaudu paraneb energiatõhusus,

         KUTSUB KÄESOLEVAGA ÜLES liikmesriike
   teavitama komisjoni käesoleva soovituse põhjal võetud meetmetest 12 kuu jooksul pärast soovituse avaldamist ja edaspidi kord aastas.

      Brüssel, 9. oktoober 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Viviane REDING

      (1)  ELT L 114, 27.4.2006, lk 64.

      (2)  Vt direktiivi 2006/32/EÜ kohane 27 riikliku energiatõhususe tegevuskava täieliku hindamise kokkuvõte „Liikudes koos energia säästmise poole”, SEK(2009) 889 (lõplik).

      (3)  KOM(2006) 545.

      (4)  KOM(2008) 30.

      (5)  Euroopa Ülemkogu 11. ja 12. detsembri 2008. aasta järeldused. Eesistujariigi järeldused, 17271/1/08 REV 1, 13. veebruar 2009.

      (6)  KOM(2008) 241.

      (7)  KOM(2008) 397.

      (8)  KOM(2003) 302.

      (9)  The International Reference Life Cycle Reference System (ILCD) Handbook and supporting Data Network. http://lct.jrc.ec.europa.eu/eplca/deliverables/international-reference-life-cycle-data-system-ilcd-handbook.

      (10)  KOM(2008) 800 (lõplik), Euroopa majanduse taastamise kava.

      (11)  KOM(2009) 36.

      (12)  KOM(2008) 886, „Tegevuskava intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtuks Euroopas”, ja KOM(2008) 887, Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse raamistik intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks maanteetranspordis ja liideste jaoks teiste transpordiliikidega.

      (13)  Bio Intelligence: „Impacts of Information and Communication Technologies on Energy Efficiency” (Informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogia mõju energiatõhususele).

      (14)  ELT L 191, 22.7.2005, lk 29.

      (15)  KOM(2009) 111 (lõplik).

      (16)  Vähese CO2-heitega ühiskonna saavutamist info- ja kommunikatsioonitehnoloogia abil käsitlev avalik arutelu, 30. märts – 14. juuni 2009.

      (17)  OECD Guide to Measuring the Information Society (Infoühiskonna mõõtmise juhend), Rev. July 2009. www.oecd.org/sti/measuring-infoeconomy/guide

      (18)  SMART 2020: Enabling the low carbon economy in the information age (Vähese CO2-heitega majanduse võimaldamine infoajastul) Ülemaailmse e-säästlikkuse algatuse (GeSI) kliimarühma ettekanne.

      (19)  SMART 2020: Enabling the low carbon economy in the information age (Vähese CO2-heitega majanduse võimaldamine infoajastul) Ülemaailmse e-säästlikkuse algatuse (GeSI) kliimarühma ettekanne.

      (20)  ELT L 211, 14.8.2009, lk 55.