title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/141

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta
   2014/C 247/27
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroala praegust majanduskeskkonda iseloomustab aeglane, kuid endiselt habras majanduse elavnemine. 2013. aastal ja 2014. aasta alguses vähenes euroalal inflatsioon märkimisväärselt ning eeldatavalt peaks inflatsioon prognoosiperioodi jooksul suurenema väga aeglaselt; see kajastab praegust loidust euroalal ning suhteliste hindade jätkuvat kohandumist haavatava majandusega riikides ja euro vahetuskursi varasemat tugevnemist. Kuigi majanduse elavnemine muutub laiapõhjalisemaks, püsivad eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide (edaspidi „euroala liikmesriigid”) vahel suured erinevused.

               (2)

               Euroala on rohkem kui lihtsalt oma liikmete summa. Majandus- ja finantskriis paljastas selgelt euroala liikmesriikide vahelise tiheda seotuse ning tõstis esile vajaduse tugevdada eelarve-, finants- ja struktuuripoliitika koordineerimist euroala liikmesriikide vahel, et tagada sidus poliitika euroalal tervikuna. Euroala liikmesriigid kirjutasid 2. märtsil 2012 alla majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingule, võttes sellega endale kohustuse ellu viia ulatuslikke poliitilisi reforme ja koordineerida oma poliitikat. 2013. aastal jõustusid nn teise majanduse juhtimise paketi määrused (3), mis on veelgi süvendanud eelarve- ja majanduspoliitika koordineerimist euroalal. Euroala liikmesriikidel on konkreetne vastutus juhtimise uue raamistiku tulemusliku rakendamise eest. See eeldab suuremat vastastikust survet riiklike reformide rakendamise ja konservatiivse eelarvepoliitika toetamiseks, riiklike reformide tõhusamaks hindamiseks euroala seisukohast, võimalike ülekanduvate mõjude arvessevõtmiseks ja hästi toimiva majandus- ja rahaliidu seisukohast oluliste poliitikasuundade soodustamiseks. See nõuab ka euroala strateegia nõuetekohast tutvustamist.

               (3)

               Kuna euroala liikmesriikide vahel on suur vastastikune sõltuvus, võib struktuurireformide rakendamisega kaasneda suur ülekanduv mõju, mida tuleb arvesse võtta, et tagada poliitikameetmete optimaalne kavandamine ja rakendamine euroala üksikute liikmesriikide ja euroala kui terviku jaoks. Näiteks kooskõlastatum tegevus reformide rakendamisel aitaks kaasa liikmesriikide vajalikule lähenemisele. Selle puhul on määrava tähtsusega euroala liikmesriikide reformikavade arutelu varajases etapis, mis tugineb olemasolevatele tavadele, ning makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tulemuslik rakendamine.

               (4)

               Euroala üks peamine eesseisev poliitiline ülesanne on vähendada valitsemissektori võlga, viies ellu diferentseeritud, majanduskasvu soodustavat eelarvepoliitikat, ning samal ajal suurendada euroala kasvupotentsiaali ja tegeleda kriisi sotsiaalsete tagajärgedega. Euroala eelarvepositsioon on paranenud tänu eelarve konsolideerimisele eelmistel aastatel, kuid mitu euroala liikmesriiki peavad veel jätkama eelarve kohandamist, et vähendada oma väga kõrget võla taset. Kõik euroala liikmesriigid peaksid parandama riigi rahanduse kvaliteeti tootlikkuse ja tööhõive suurendamise eesmärgil.

               (5)

               Kriisi algetapis vähenesid euroalal oluliselt investeeringud ning need ei ole veel taastunud oma pikaajalisel keskmisel tasemel. Investeeringute loid suurenemine on põhjustatud erasektori finantsvõimenduse vähenemise, finantssektori killustatuse ja riiklike investeeringute vähendamise tinginud vajaliku eelarvekonsolideerimise koosmõjust. Infrastruktuuri ja oskustesse tehtavate investeeringute suurendamine on määrava tähtsusega majanduse elavdamise jätkumiseks ja potentsiaalse majanduskasvu suurendamiseks. Suur osa investeeringutest peab tulema erasektorist, kuid ametiasutustel saab olla oluline roll investeeringuid toetavate tingimuste loomisel.

               (6)

               Euroalal püsib laenuandmine reaalmajandusele jätkuvalt madal ning finantsturu killustatus on endiselt suur, hoolimata riigi võlakohustustega seotud surve vähenemisest. Rahastamisvõimalused, eelkõige VKEde jaoks on jätkuvalt probleemiks mitmes liikmesriigis ning see võib kahjustada majanduse elavdamist. Seepärast on vaja algatusi, mille eesmärk on taastada krediidivood, tugevdada kapitaliturgusid ning suurendada majanduse pikaajalist rahastamist. Sellised meetmed nagu pankade bilansside parandamise lõpuleviimine, vajaduse korral omakapitalipuhvrite edasine tugevdamine, varade kvaliteedi läbivaatamine ja stressitestid aitavad välja selgitada allesjäänud nõrku kohti ning seega tugevdada usaldust sektori kui terviku suhtes. Olulisi edusamme on tehtud seoses pangandusliiduga: eelkõige ühtse järelevalvemehhanismi loomisel ja kokkuleppe saavutamisel ühtse kriisilahendusmehhanismi kohta.

               (7)

               Finantskriis on esile toonud puudusi majandus- ja rahaliidu ülesehituses. Komisjon esitas 28. novembril 2012 tiheda ja toimiva majandus- ja rahaliidu loomise tegevuskava, et algatada üleeuroopaline arutelu. 5. detsembril 2012 esitas Euroopa Ülemkogu eesistuja tihedas koostöös Euroopa Komisjoni presidendi, eurorühma esimehe ja Euroopa Keskpanga presidendiga aruande, milles käsitleti mitut komisjoni tegevuskavas esitatud ideed ning mis sisaldas ajakava ja etappe majandus- ja rahaliidu väljakujundamise lõpuleviimiseks. Euroopa Parlament esitas oma seisukoha 20. novembri 2012. aasta resolutsioonis. Alates sellest on võetud olulisi meetmeid. Euroopa Ülemkogu esitas 2013. aasta detsembris oma edasised seisukohad. Majandus- ja rahaliidu edasiarendamine eeldab järkjärgulist lähenemisviisi, milles on ühendatud distsipliin ja solidaarsus. Nn esimese (4) ja teise majanduse juhtimise paketi õigusaktide kohaselt vaadatakse nende rakendamine esimest korda läbi 2014. aasta lõpuks,

         SOOVITAB euroala liikmesriikidel võtta ajavahemikus 2014–2015 üksikult ja üheskoos, ilma et see piiraks nõukogu pädevust liikmesriikide majanduspoliitika koordineerimisel, kuid eelkõige eurorühmas majanduspoliitika kooskõlastamise raamistikus järgmisi meetmeid:

               1.

               Edendada ja jälgida tihedas koostöös komisjoniga struktuurireformide rakendamist neis valdkondades, mis on kõige olulisemad euroala sujuvaks toimimiseks, et soodustada majanduskasvu ja lähenemist ning sisemiste ja väliste tasakaalustamatuste kohandamist. Hinnata ja edendada reformilubaduste täitmisel tehtud edusamme euroala liikmesriikides, kus esineb ülemäärane tasakaalustamatus, ning reformide elluviimisel tehtud edusamme euroala liikmesriikides, kus tasakaalustamatus nõuab otsustavat tegutsemist, et piirata negatiivsete mõjude ülekandumist ülejäänud euroalale. Soodustada asjakohast poliitikat suure jooksevkonto ülejäägiga riikides, et aidata kaasa positiivse mõju ülekandumisele. Korraldada regulaarselt temaatilisi arutelusid selliste töö- ja tooteturu struktuurireformide üle, millel võib olla suur ülekanduv mõju, keskendudes tööjõu suure maksukiilu vähendamisele ja teenusteturu reformimisele.

               2.

               Koordineerida tihedas koostöös komisjoniga euroala liikmesriikide eelarvepoliitikat, eelkõige eelarvekavade hindamise käigus, et tagada kogu euroalal sidus ja majanduskasvu soodustav eelarvepoliitika. Parandada riigi rahanduse kvaliteeti ja jätkusuutlikkust, seades prioriteediks materiaalsed ja immateriaalsed investeeringud riiklikul ja ELi tasandil. Tagada riiklike eelarveraamistike, sealhulgas riiklike eelarvenõukogude tugevus.

               3.

               Tagada pangandussüsteemi vastupanuvõime, eelkõige võttes varade kvaliteedi läbivaatamise ja stressitestide puhul vajalikke järelmeetmeid ning rakendades pangandusliidu määrusi ja jätkates täiendavat tööd, mis on ette nähtud ühtse kriisilahendusmehhanismi üleminekuperioodil. Stimuleerida erasektori investeeringuid ja suurendada krediidivoogusid majandusse meetmete abil, millega parandatakse laenusaamise võimalusi VKEde jaoks, tugevdatakse kapitaliturge ja taaskäivitatakse väärtpaberistamise turg vastavalt Euroopa majanduse pikaajalist rahastamist käsitlevas komisjoni teatises esitatud ettepanekutele ja ajakavale.

               4.

               Jätkata tööd majandus- ja rahaliidu tihendamiseks ning aidata kaasa majandusjärelevalve raamistiku parandamisele läbivaatamiste raames, mis on kavandatud 2014. aasta lõpuks.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 472/2013, millega tugevdatakse majanduse ja eelarve järelevalvet euroala liikmesriikide üle, millel on või võivad tekkida tõsised raskused finantsstabiilsuse tagamisel (ELT L 140, 27.5.2013, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (4)  Nõukogu 8. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1177/2011, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 33); nõukogu 8. novembri 2011. aasta direktiiv 2011/85/EL liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 41); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1173/2011 eelarvejärelevalve tõhusa rakendamise kohta euroalal (ELT L 306, 23.11.2011, lk 1); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1174/2011 euroalal esineva ülemäärase makromajandusliku tasakaalustamatuse korrigeerimiseks võetavate täitemeetmete kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 8); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1175/2011, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 12); Euroopa parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).


Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7 juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Hispaania ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2004–2008


title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Leedu 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/67

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Leedu 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta
   2014/C 247/13
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja rakendada riigipõhised soovitused.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (3) Leedu 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Leedut liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               Leedu esitas 1. aprillil 2014 oma 2014. aasta riikliku reformikava ja 22. aprillil 2014 oma 2014. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuse dokumendi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               2014. aasta lähenemisprogrammis seatud eelarvestrateegia eesmärk on saavutada aastaks 2015 keskpika perioodi eesmärk ja viia struktuurne puudujääk lähenemisprogrammi lõpuks 2017. aastal 0,9 %-ni SKPst. Lähenemisprogrammis kinnitatakse keskpika perioodi puudujäägieesmärk 1 % SKPst, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. (Ümberarvutatud) struktuurse eelarvepositsiooni põhjal liigutakse aastatel 2014 ja 2015 keskpika perioodi eesmärgi poole vähemalt 0,5 % SKPst aastas. Samas on 2015. aastal oht kulueesmärgist kõrvale kalduda. Kokkuvõttes on keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava üldjoontes kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Lähenemisprogrammi kohaselt kahaneb võlatase programmiperioodi jooksul oluliselt ja jõuab 2017. aastaks ligikaudu 35 %-ni. Lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on üldjoontes realistlik. Samas on konsolideerimismeetmed aastateks 2015–2017 veel täpsustamata. Komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosi kohaselt on struktuuriline kohandus 2014. ja 2015. aastal eeldatavasti vastavalt 0,2 ja 0,6 % SKPst ning seega 2014. aastal 0,3 % võrra SKPst väiksem kui nõutav kärbe 0,5 % SKPst. Peale selle on oht, et 2014. aastal kaldutakse kulueesmärgist oluliselt kõrvale, nagu ka 2015. aastal, ehkki väiksemas ulatuses. Lähtudes lähenemisprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et on oht, et alates 2014. aastast kaldutakse keskpika perioodi eesmärgist märkimisväärselt kõrvale.

               (9)

               Selliste maksude suhteline osakaal, mida peetakse majanduskasvu vähem pärssivaks, nagu omandi- ja keskkonnamaksud, on endiselt madal. Maksutulud saadakse suuresti kaudsetest ja tööjõumaksudest, samas kui keskkonnamaksudest saadav osa on endiselt väike. Et leevendada väikese sissetulekuga inimeste, eeskätt madala kvalifikatsiooniga töötajate maksukoormust, võiks suurendada rohkem majanduskasvu soodustavatest maksudest saadavat tuluosa. 2013. aasta alguses võeti ette maksusüsteemi osaline läbivaatamine: valitsus otsustas kohandada kapitali maksustamist, tõsta maksustatava sissetuleku künnist, suurendades üksikisiku tulumaksu astmelisust madala sissetulekuga inimeste hüvanguks, ning tõsta tubaka- ja alkoholiaktsiisi. Üldiselt aga avaldavad need meetmed tuludele üsna negatiivset mõju. Seepärast on endiselt hädavajalik astuda täiendavaid samme riigi rahanduse jätkusuutlikkuse parandamiseks ja tulupoole tugevdamiseks. 2013. aastal antud riigipõhise soovituse põhjal, mis käsitles keskkonnamakse, ei ole võetud mingeid olulisi meetmeid. Eelarveraamistiku tugevdamise alal on saavutatud piiratud edu, sest kululaed ei ole piisavalt siduvad ja seadusandlikke muudatusi ei ole veel heaks kiidetud. Leedul on endiselt probleeme maksukuulekusega, eelkõige tuleb tal võidelda käibemaksupettuste vastu, muu hulgas riskijuhtimismeetmete tugevdamise teel. Maksukuulekuse parandamise tegevuskava aastateks 2013–2014 on rakendamisel ja esimestest hinnangutest tundub, et sellel on positiivseid tulemusi. 2013. aastal võeti rida meetmeid maksukuulekuse parandamiseks käibemaksu ja aktsiisi valdkonnas. Aastateks 2014–2015 on käivitatud uus sihtotstarbeline strateegia.

               (10)

               Ebasoodne demograafiline areng seab Leedu eelarve jätkusuutlikkuse pikemas perspektiivis kahtluse alla. Pensionikulutused suurenevad prognoosi kohaselt oluliselt ja jõuavad 50 aastaga hinnanguliselt peaaegu kahekordse ELi keskmise tasemele. Seadusjärgse pensioniea järkjärguline tõstmine, mida alustati aastal 2012, ei ole piisav, et tasakaalustada tööjõu vähenemist ja oodatava eluea pikenemist. Peale selle osutab järsk vaesuse kasv ja ränk materiaalne puudus eakate hulgas, et on probleeme pensionide piisavusega. Leedu on astunud olulisi, ent omavahel seostamata samme õiges suunas; igakülgse reformi rakendamiseks on tarvis veelgi suuremaid muutusi. Leedus on viidud lõpule teise pensionisamba reform, kuid ei tööandjapensioni skeemid ega vabatahtlik pensionikogumine ei ole laialdaselt kasutusel. Koos seadusjärgse pensioniea tõusuga on vaja ka meetmeid, millega tagatakse eakamate töötajate tööalane konkurentsivõime ja eakatele sobiv töökeskkond.

               (11)

               Üldine töötus on vähenenud, ent struktuurne tööpuudus on endiselt kõrge, mis näitab, et oskused ei ole tööturu nõudlusega vastavuses, eelkõige madala kvalifikatsiooniga töötajate puhul. Noorte töötus ja selliste noorte hulk, kes ei tööta ega õpi, on kahanemas, kuid endiselt suur. Aktiivse tööturupoliitika piiratud katvus on endiselt probleemiks, samuti tuleb parandada selle tulemuslikkust ja ajakohasust. Oskustööjõu puudus muutub prognoosi kohaselt tulevikus veelgi teravamaks. Et parandada noorte tööalast konkurentsivõimet, on tähtis parandada kutse- ja kõrghariduse vastavust tööturu nõudlusele ning tõsta õpipoisiõppe kavade ja töökohal antava väljaõppe kvaliteeti käsikäes erasektoriga, sh VKEdega. Osalus elukestvas õppes ei ole ikka veel piisav. Et leida võimalusi tööandjate halduskoormuse leevendamiseks, tuleb tööõigus koostöös sotsiaalpartneritega põhjalikult läbi vaadata. Eelkõige on hädavajalik teha kindlaks tarbetud piirangud, mis mõjutavad paindlikke lepingulisi suhteid, vallandamiseeskirju ja tööaja korraldust, ning need kõrvaldada.

               (12)

               Vaatamata olukorra hiljutisele paranemisele selles valdkonnas, on tööealiste vaesus endiselt üle ELi keskmise. Miinimumkuupalga ja maksuvaba tulu kasv on aidanud vaesust vähendada. Ent eakate vaesus ja ränk materiaalne puudus on viimastel aastatel järsult kasvanud. Aastatel 2012–2013 tõi rahalise sotsiaalabi pilootreform kaasa sotsiaaltoetuse saajate arvu ja rahalistele sotsiaaltoetustele tehtavate kulutuste kahanemise. Aastal 2014 laiendati pilootreformi kõikidesse omavalitsustesse. On vaja tagada, et jälgitaks ja hinnataks reformi mõju kõige enam puudust kannatavatele inimestele. Pikaajalistest töötutest sotsiaalabisaajate suhtes kohaldatavate aktiveerimismeetmete katvus on ebapiisav. Peale selle on meetmed endiselt suunatud eelkõige avalike tööde kavadele ning annavad seega sissetulekutoetust, kuid ei aita parandada toetusesaajate tööalast konkurentsivõimet. Reformi mõju väikese sissetulekuga inimestele on vaja hinnata. Leedu on vastu võtnud sotsiaalse kaasatuse suurendamise tegevuskava aastateks 2014–2020. Siiski on veel vaja teha kindlaks peamised sihtrühmad, määrata eelarve ja konkreetsed meetmed, näha ette, kuidas eesmärgid saavutatakse ja kuidas tegevuskava rakendamises osalevad eri ministeeriumid, kohalikud omavalitsused ja kodanikuühiskond omavahel koostööd teevad.

               (13)

               Valitsus on alates aastast 2010 tegelenud riigiettevõtete kaugeleulatuva reformiga. Lõplikud õigusaktid kiideti heaks detsembris 2013 ning nendega muudeti läbipaistvuseeskirju, milles nõutakse, et alates aastast 2014 peavad kõik riigiettevõtted esitama aastaaruannetes eraldi andmed oma ärilise ja mitteärilise tegevuse kohta. Esimene aruanne, kus selline jaotus esitatakse, on ette nähtud augustiks 2014. See peaks võimaldama niisuguse muudatuse edu täpsemalt hinnata. Siiski on riigiettevõtete juhatuses sõltumatute liikmete arv endiselt väike, osaliselt seadusest tulenevate piirangute tõttu, mis kehtivad riigi või kohaliku omavalitsuse osalusega ettevõtete suhtes. On tehtud seadusemuudatuste ettepanekuid, mis võimaldaksid nimetada kõikide riigiettevõtete juhatusse sõltumatuid liikmeid. Ärilise ja mitteärilise tegevuse eraldamise ja ettevõtete juhatuste professionaliseerimise tulemuslikkust tuleb hinnata, kui need meetmed on täielikult rakendatud.

               (14)

               Elektri- ja gaasiühendused naaberliikmesriikidega on endiselt vähearenenud ning seetõttu on konkurents piiratud ja hinnad kõrged. Gaasi- ja elektrituru liberaliseerimine on konkurentsi siseturul tihendanud, kuid seni ei ole kliendid veel kasutanud oma õigust vahetada tarnijat. Ehkki valitsus on muutnud energiavõrkude sidumise prioriteediks, ei ole seda veel lõplikult rakendatud. Tellitud on oluline gaasijuhe ja eeldatavasti peaks vedelgaasiterminal Klaipedas hakkama tööle detsembris 2014. Mõningast edu on saavutatud Leedu energiavõrkude sidumisel ELi energiaturuga. Lisaks tuleb parandada ka energiatõhusust. Leedu on teinud mõningaid edusamme hoonete energiatõhususe parandamisel, sh seoses JESSICA haldusfondist tehtud investeeringutega. Aastal 2013 võeti seadusandlikke meetmeid, et kiirendada haldusfondi vahendite ärakasutamist. 2014. aasta alguses olid projektid saanud lõpliku kuju ja esmaste taotluste esitamine on oluliselt suurenenud. Seadusemuudatused hõlmavad küttesubsiidiumide vähendamist, kui elanikud keelduvad renoveerimisest, ning seega kaotatakse renoveerimist pärssivad tegurid.

               (15)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Leedu majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Leedu eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–6.

               (16)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

         SOOVITAB Leedul võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Tugevdada 2014. aasta eelarvemeetmeid, võttes arvesse, et kulutuste kasv ületab sihttaset ning et komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosi põhjal on struktuurses eelarvepositsioonis tekkinud lõhe 0,3 % SKPst, mis osutab ohule, et stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetest kaldutakse oluliselt kõrvale. Tugevdada aastal 2015 eelarvestrateegiat, et tagada nõutav kohandus 0,5 % SKPst keskpika perioodi eesmärgi suunas. Seejärel tagada, et järgitakse keskpika perioodi eesmärki. Täiendada eelarvestrateegiat täiendava tugevdatud eelarveraamistikuga, eelkõige tagades keskpika perioodi eelarveraamistiku kehtestamisel siduvad kululaed. Vaadata veel kord üle maksusüsteem ja kaaluda nende maksude tõstmist, mis on majanduskasvu kõige vähem pärssivad, nagu näiteks korduvad omandi- ja keskkonnamaksud, ning samas jätkata maksukuulekuse parandamist.

               2.

               Võtta vastu ja rakendada õigusnormid pensionisüsteemi põhjalikuks reformimiseks. Eelkõige viia seadusjärgne pensioniiga vastavusse oodatava elueaga, piirata ennetähtaegse pensionilemineku võimalusi, kehtestada selged pensionide indekseerimise eeskirjad ja propageerida täiendavate säästukavade kasutamist. Toetada pensionireformi meetmetega, mis parandavad eakamate töötajate tööalast konkurentsivõimet.

               3.

               Suunata aktiivse tööturupoliitika meetmed paremini madala kvalifikatsiooniga töötajatele ja pikaajalistele töötutele. Parandada töötushüvitiste katvust ja piisavust ning seostada need aktiveerumisega. Tegelda visalt püsiva ebakõlaga oskuste ja tööturu nõudluse vahel, viies hariduse paremini vastavusse tööturu vajadustega, muu hulgas tuginedes vajaduste prognoosimise süsteemidele, ja edendades elukestvat õpet. Noorte tööalase konkurentsivõime suurendamiseks eelisarendada kvaliteetsete õpipoisiõppe võimaluste pakkumist, muud töökohal pakutavat väljaõpet, ja tugevdada partnerlust erasektoriga. Vaadata üle tööõiguse asjakohasus, eelkõige töölepingute raamistiku ja tööaja korralduse osas, konsulteerides seejuures sotsiaalpartneritega.

               4.

               Tagada enim puudust kannatavate inimeste kaetus ja jätkata rahalise sotsiaalabi ning aktiveerimismeetmete vaheliste seoste tugevdamist.

               5.

               Viia kava kohaselt lõpule riigiettevõtete reformi rakendamine; eelkõige viia lõpule ärilise ja mitteärilise tegevuse eraldamine, muuta juhatused professionaalsemaks ja jälgida tähelepanelikult reformi nõuete täitmist.

               6.

               Kiirendada hoonete energiatõhususe parandamise meetmeid haldusfondi kiire rakendamise teel. Jätkata naaberliikmesriikidega piiriüleste elektri- ja gaasiühenduste arendamist, et mitmekesistada energiaallikaid ja soodustada konkurentsi Baltimaade energiaturgude parema integreerimise kaudu.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (3)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 51.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


Tähtis õiguslik teade

|

52008PC0577

Komisjoni soovitus Nõukogule, millega nähakse ette komisjonile volituste andmine Rahvusvahelise Viinamarja- ja Veiniorganisatsiooniga (OIV) läbirääkimiste avamiseks ja pidamiseks Euroopa Ühenduse liitumise tingimuste ja korra üle  /* KOM/2008/0577 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 26.9.2008KOM(2008) 577 lõplikKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE,millega nähakse ette komisjonile volituste andmine Rahvusvahelise Viinamarja- ja Veiniorganisatsiooniga (OIV) läbirääkimiste avamiseks ja pidamiseks Euroopa Ühenduse liitumise tingimuste ja korra üleKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE,millega nähakse ette komisjonile volituste andmine Rahvusvahelise Viinamarja- ja Veiniorganisatsiooniga (OIV) läbirääkimiste avamiseks ja pidamiseks Euroopa Ühenduse liitumise tingimuste ja korra üleA. SELETUSKIRI1. SISSEJUHATUSRahvusvaheline Viinamarja- ja Veiniorganisatsioon (OIV) on valitsustevaheline teaduslik ja tehniline organisatsioon, mille tegevus hõlmab viinamarjakasvatust ning veinitootmist, veinipõhiste jookide, lauaviinamarjade, rosinate ja muude viinamarjasaaduste tootmist. Organisatsioon on moodustatud 3. aprilli 2001. aasta Pariisi rahvusvahelise lepinguga ja põlvneb otse 1924. aastal 29. novembri 1924. aasta rahvusvahelise lepinguga moodustatud Rahvusvahelisest Veiniametist , mis 4. septembri 1958. aasta otsusega muudeti Rahvusvaheliseks Viinamarja- ja Veiniametiks .3. aprillil 2006 kuulus OIVsse 43 liikmesriiki, kellele lisanduvad ajutiste vaatlejatena ameti endised liikmesriigid. Kuus Euroopa Liidu liikmesriiki, nimelt Ühendkuningriik, Poola, Taani, Leedu, Läti ja Eesti, ei ole OIVsse astunud.OIV eesmärgid ja pädevus on kindlaks määratud organisatsiooni asutamislepingu artikli 2 lõigetega 1 ja 2. Osutatud sätete kohaselt on OIV eesmärgid tema pädevuse valdkonnas järgmised:1) juhtida oma liikmete tähelepanu meetmetele, millega saaks võtta arvesse tootjate, tarbijate ja teiste viinamarja- ja veinisektori osaliste muresid;2) abistada teisi valitsustevahelisi ja valitsusväliseid rahvusvahelisi organisatsioone, eelkõige standardimisega tegelevaid organisatsioone;3) aidata kaasa olemasolevate tavade ja standardite ühtlustamisele rahvusvahelises ulatuses ja vajaduse korral uute rahvusvaheliste standardite väljatöötamisele, et parandada viinamarja- ja veinitoodete väljatöötamise ja turustamise tingimusi ning võtta arvesse tarbijate huvisid.OIV asutamislepingust tulenevad ülesanded võetakse kokku kolmeaastases strateegiaplaanis, mis kujutab endast organisatsiooni tegevuse tugiraamistikku. Kolmeaastast strateegiplaani täpsustatakse seejärel aastakavas.OIV struktuuri ja toimimisviisi ammendava kirjelduse võib leida organisatsiooni veebilehel www.oiv.org.Ühenduse seisukohtade ühtsuse tagamiseks tema välissuhetes, samuti ühenduse pädevuse raames võetavate sisemeetmete paremaks kooskõlastamiseks on asjakohane ja vajalik näha ette Euroopa Ühenduse liitumine OIVga.Ühenduse liitumiseks OIVga ei ole vaja muuta OIV asutamislepingut (3. aprilli 2001. aasta Pariisi leping, millega asutatakse Rahvusvaheline Viinamarja- ja Veiniorganisatsioon). Oodates otsust liikmeks võtmise kohta ja ühenduse OIV tegevusest osavõtu parandamiseks teevad ühendus ja liikmesriigid siiski jõupingutusi, et paremini koordineerida oma tegevust praeguses vormis ja suurendada EÜ kui külalise osa OIVs.Teisest küljest on nõukogu määruses (EÜ) nr 479/2008, mis käsitleb veinituru ühist korraldust,[1] sätestatud, et komisjon, lubades veinivalmistustavade kasutamist, „… tugineb Rahvusvahelise Veiniameti [nimi on muutunud; uus nimi on Rahvusvaheline Viinamarja ja Veiniorganisatsioon] soovitatud ja avaldatud veinivalmistustavadele ,” ning, seoses analüüsimeetoditega, „ Rahvusvahelise Veiniameti soovitatud ja avaldatud analüüsimeetodeid ja eeskirju kasutatakse käesoleva määrusega hõlmatud toodete koostise määramiseks ja selgitamaks, kas kõnealuseid tooteid on käideldud lubatud veinivalmistustavadest erinevatel menetlustel .”Lisaks on määruse (EÜ) nr 479/2008 kohaselt OIV soovitatud veinivalmistustavade järgimine piisav tingimus kolmandatest riikidest pärineva veini lubamiseks Euroopa veiniturule.Osutatud asjaolud põhjendavad, miks on vaja tugevdada sidemeid ühenduse ja OIV vahel.Seoses sellega soovitab komisjon nõukogule järgmist:-  anda komisjonile asutamislepingu artikli 300 sätete alusel volitused, et komisjon alustaks ja peaks OIVga läbirääkimisi Euroopa Ühenduse OIVga liitumise tingimuste ja korra üle;-  määrata komitee, kes on pädev komisjoni abistama selle ülesande täitmisel;-  võtta vastu kavandatud läbirääkimissuunised. Samuti soovitab komisjon nõukogul kutsuda liikmesriike üles kõnealuseid eesmärke toetama.2. ÜHENDUSE PÄDEVUS OIV TEGEVUSVALDKONNASOIV on valitsustevaheline organisatsioon, kes teeb laiaulatuslikku reguleerimistööd standardimise alal, töötades välja otsuseid, soovitusi ja ettepanekuid valdkondades, mis on seotud viinamarjasektori toodete tootmise ja turustamise eri külgedega, nagu veinivalmistustavad, toodete kirjeldamine ja määratlemine, märgistamine, turustamistingimused, toodete analüüsi- ja hindamismeetodid, geograafiliste tähiste ja taimesortide kaitse.Enamasti võetakse need otsused, säilitades nende õigusliku sisu, üle täielikumatesse eeskirjadesse, mis tavaliselt saavad koodeksi kuju ja mida korrapäraselt ajakohastatakse organisatsiooni otsuste põhjal. Praeguseks on OIV avaldanud mitu eeskirjade koodeksit, mis tema liikmesriikide jaoks on alusdokumentideks, nagu rahvusvaheline veinivalmistamiskoodeks, rahvusvaheline veinivalmistamistavade koodeks, veinide ja virrete rahvusvaheliselt kasutatavate analüüsimeetodite kogumik, piiritusjookide rahvusvaheliselt kasutatavate analüüsimeetodite kogumik, viinamarjast valmistatud veinide ja piiritusjookide rahvusvaheliste konkursside eeskiri ning viinamarjast valmistatud veinide ja kangete alkohoolsete jookide märgistamise rahvusvahelised eeskirjad.Alates veinituru ühise korralduse reformist on ühendus säilitanud ja laiendanud oma pädevust viinamarjakasvatuse alal, mille tulemusel veinituru ühise korraldusega seotud küsimused kuuluvad ühenduse ainupädevusse ja need on peamiselt hõlmatud määrusega (EÜ) nr 479/2008 ning selle rakendusmäärustega.OIV asutamislepinguga hõlmatud valdkonda reguleerivad ühenduse järgmised teisesed õigusaktid:-  nõukogu 17. mai 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1493/1999 veinituru ühise korralduse kohta (EÜT L179, 14.7.1999);-  nõukogu 29. aprilli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 479/2008, mis käsitleb veinituru ühist korraldust (ELT L148, 6.6.2008);-  komisjoni 8. mai 2008. aasta määrus (EÜ) nr 423/2008, milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1493/1999 üksikasjalikud rakenduseeskirjad ning kehtestatakse ühenduse eeskiri veinivalmistustavade ja -menetluste kohta (kodifitseeritud versioon, ELT L127, 15.5.2008);-  komisjoni 29. aprilli 2002. aasta määrus (EÜ) nr 753/2002, milles sätestatakse teatavad nõukogu määruse (EÜ) nr 1493/1999 rakenduseeskirjad veinisektori toodete kirjeldamise, nimetamise, esitlemise ja kaitse osas (EÜT L118, 4.5.2002);-  komisjoni 24. juuli 2000. aasta määrus (EÜ) nr 1607/2000, milles sätestatakse veinituru ühist korraldust käsitleva määruse (EÜ) nr 1493/1999 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, eriti määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveini käsitleva jaotise osas (EÜT L185, 25.7.2000);-  komisjoni 17. septembri 1990. aasta määrus (EMÜ) nr 2676/90, millega nähakse ette ühenduse veinianalüüsi meetodid (EÜT L272, 3.10.1990);-  nõukogu 10. juuni 1991. aasta määrus (EMÜ) nr 1601/91, millega sätestatakse aromatiseeritud veinide, aromatiseeritud veinijookide ja aromatiseeritud veinikokteilide määratlemise, kirjeldamise ja esitlemise üldeeskirjad (EÜT L149, 14.6.1991);-  komisjoni 25. jaanuari 1994. aasta määrus (EÜ) nr 122/94, milles sätestatakse aromatiseeritud veinide, aromatiseeritud veinijookide ja aromatiseeritud veinikokteilide määratlemise, kirjeldamise ja esitlemise üldeeskirju käsitleva nõukogu määruse (EMÜ) nr 1601/91 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L21, 26.1.1994);-  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määrus (EÜ) nr 110/2008 piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 1576/89 (ELT L39, 13.2.2008);-  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiv 2000/13/EÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 109, 6.5.2000);-  nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (ELT L299, 16.11.2007), mida on muu hulgas muudetud nõukogu 14. aprilli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 361/2008, millega eelkõige kehtestatakse puu- ja köögiviljasektoris kohaldatavad eeskirjad (ELT L121, 7.5.2008);-  komisjoni 22. detsembri 1999. aasta määrus (EÜ) nr 2789/1999, millega sätestatakse lauaviinamarjade turustusstandard (EÜT L336, 29.12.1999);-  nõukogu 20. detsembri 2001. aasta direktiiv 2001/112/EÜ inimtoiduks ettenähtud puuviljamahlade ja teatavate samalaadsete toodete kohta (EÜT L10, 12.1.2002).Need OIV meetmed, mis eeldavad liikmesriikide ainupädevust, on arvuliselt väga piiratud ja OIV üldiste eesmärkide raamistikus suhteliselt väikese tähtsusega.Praegune olukord ühenduse sisemisel tasandil on vastuolus ühenduse seisundiga OIVs, kus praegu on üksnes liikmesriikidel õigus võtta aktiivselt osa otsuste tegemisest.Seega ei ole ühendusel kohast staatust, mis võimaldaks tal täita oma ülesandeid selles organisatsioonis otse; riikide seisukohti käsitletakse OIVs alati üksiku riigi seisukohana, hoolimata sellest, kas seisukohta väljendav OIV liige on ühenduse liikmesriik või mitte.Pealegi viidatakse ühenduse õigustikus juba praegugi otse OIV resolutsioonidele, milles käsitletakse analüüsimeetodeid, ning tunnustatakse veinituru ühise korralduse raames veinide ja virrete rahvusvaheliselt kasutatavate analüüsimeetodite kogumikku ja taotletakse üha enam, kuivõrd see on võimalik, kooskõla teiste OIVst pärinevate standarditega, nagu rahvusvaheline veinivalmistamistavade koodeks ja rahvusvaheline veinivalmistamiskoodeks.Ühenduse liitumine OIVga on ühtlasi osa ühise veinituru korralduse reformist, mille puhul nõukogu on otsustanud tugevdada olemasolevat sidet OIV väljatöötatud aktide ja ühenduse õigustiku vahel, nähes eelkõige ette, et veinivalmistustavasid käsitlevate ühenduse standardite kindlaksmääramisel tuleb tugineda OIV vastuvõetud soovitustele; nõukogu on sätestanud ka, et heakskiidetud analüüsimeetoditeks oleksid OIV soovitatud ja avaldatud meetodid.3. ÜHENDUSE LIITUMINE3.1 Euroopa Ühenduse staatus ja komisjoni osavõtt OIV tööstEuroopa Ühendusel ei ole praegu OIVs mingit ametlikku staatust, kuigi 3. aprillil 2001 sõlmitud Rahvusvahelise Viinamarja- ja Veiniorganisatsiooni asutamislepingu 8. artiklis on otse ette nähtud võimalus, et valitsustevahelised organisatsioonid võivad astuda organisatsiooni täisliikmeks.Komisjoni kutsutakse korrapäraselt Euroopa Ühenduse esindajana osa võtma OIV peaassamblee ja eksperdirühmade, komisjonide ja alakomisjonide tööst, kuid ta ei saa osa võtta täitevkomitee tööst ( ad hoc külaline) ega anda OIV-le mingit vabatahtlikku rahalist panust.Eelosutatud asjaolusid arvestades on praegune staatus, mis võimaldab üksnes komisjoni esindajate passiivset osavõttu OIV tööst, suurel määral ebapiisav ja mitteadekvaatne.3.2 Ühenduse liitumise vajalikkusArvestades, et OIV pädevusvaldkonnad on praeguseks juba suures osas hõlmatud ühenduse õigustikuga, oleks soovitatav tugevdada ühenduse osa OIVs ja muuta see ametlikuks, et ühendusel oleks võimalik rahvusvahelisel tasandil esitada kooskõlastatud seisukohti ja tagada ühenduse huvide nõuetekohane esindamine.Liitumine täisliikmena näib olevat kõige sobivam lahendus. Muud lahendused, mida ühendus võib OIV asutamislepingu alusel valida, nimelt erivaatleja või külalisliikme staatus, ei osutu rahuldavateks.Külalisliikme ja erivaatleja staatus ei anna õigust osaleda OIV töös; see võimaldab lihtsalt sekkuda OIV mõnede allüksuste tegevusse või neid abistada, omamata õigust teha ettepanekuid või muudatusettepanekuid. Kumbki staatus ei luba seega ühendusel võtta seisukohta küsimustes, mis kuuluvad tema ainupädevusse, ega jõustada ühenduse tasandil vastuvõetud otsuseid.Lisaks nõutakse OIV asutamislepingus, et ka eristaatusega valitsustevahelised organisatsioonid peavad tasuma liikmemaksu; ühendus ei saa sellist põhikirjanõuet aktsepteerida, kuna ta ei saa vastukaaluks õigust hääletada.Eelpool käsitletud põhjustel tundub ka rahvusvahelistele organisatsioonidele ettenähtud võimalus sõlmida OIVga koostööprotokoll olevat suurel määral ebarahuldav.3.3 Taotlus liitumiseks OIVgaa) Liitumise etapid3. aprilli 2001. aasta lepinguga on selgesõnaliselt ette nähtud, et „valitsustevahelised organisatsioonid” võivad saada OIV liikmeks.Euroopa Ühenduse liitumine peaks toimuma järgmiste vaheastmete kaudu:-  nõukogu volitab komisjoni pidama läbirääkimisi Euroopa Ühenduse OIVga liitumise tingimuste ja korra üle;-  komisjon avab läbirääkimised OIVga ja peab neid, et jõuda liitumisprotokolli sõlmimiseni;-  komisjon võtab vastu nõukogu otsuse ettepaneku ühenduse liitumise kohta OIVga ja esitab selle ettepaneku nõukogule;-  nõukogu võtab vastu otsuse Euroopa Ühenduse liitumise kohta OIVga; allakirjutamis- ja ratifitseerimiskirjad antakse hoiule Prantsuse Vabariigi välisministrile (OIV asutamislepingu IX peatükk, artikkel 15);-  ühenduse liitumine jõustub vastavalt korrale, mis on ette nähtud OIV asutamislepingu sellekohastes sätetes.b) MenetluseeskirjadOIV sisekorra eeskirjade üldsätete artikli 2 alusel koostavad OIV ja Euroopa Ühendus protokolli, et määrata kindlaks konkreetsed liitumistingimused ja hääletamisõiguste rakendamise kord.Selle protokolli kinnitab täitevkomitee ettepanekul peaassamblee. Osutatud protokoll tuleb koostada selliste läbirääkimiste tulemusel, millel Euroopa Ühendus osaleb OIVga võrdsetel alustel ning see ei tohi olla OIV allüksuste ühepoolne akt.Igal juhul peaksid täitevkomitees esindatud liikmesriigid liitumisprotokolli ettepaneku koostamisel tegutsema kooskõlastatult. Liikmesriikide kooskõlastatud tegutsemine on eriti oluline liitumisläbirääkimiste teatavate oluliste punktide puhul, milles käsitletakse ühenduse osalemist organisatsiooni allüksustes, tema esindajate valimist valitavatele ametikohtadele, liikmemaksu suuruse kindlaksmääramist ja üldiselt kõigi praktiliste küsimuste lahendamist, mida tuleb arvesse võtta OIV-l ja liitumisprotokolli koostamisel, et ühendus saaks täiel määral teostada oma volitusi, ilma et tema tegevust piiraksid õiguslikud või halduspiirangud. Osutatud volituste täitmiseks ei ole vaja luua uusi hääletamisõigusi.3.4 Euroopa Ühenduse ja liikmesriikide pädevuste koordineerimine ja jagamineKui liitumine on jõustunud, osalevad komisjon ja liikmesriigid ühiselt liikmetena OIV töös; seepärast peavad nad teistes rahvusvahelistes organisatsioonides osalemise kogemusi arvesse võttes kehtestama oma sisesed kooskõlastamismenetlused, et tagada ühenduse huvide tõhus esindamine OIVs.Eelkõige on vaja kehtestada järgmised konkreetsed menetlused:-  OIV koosolekuteks valmistumine ja nimelt kooskõlastamismenetlused Brüsselis ja kohapeal, et määrata kindlaks ühenduse ühised seisukohad ning ühised vastused organisatsiooni küsimustikele;-  hääletamis- ja sekkumisõiguse jagamine sõltuvalt pädevuse tüübist (ainupädevus, liikmesriigi pädevus, jagatud pädevus).Kooskõlastamismenetlused peavad olema küllaltki üksikasjalikud, et neid oleks kerge rakendada, kuid peavad samas olema ka piisavalt paindlikud, et neis saaks teha vajalikke muudatusi.Kooskõlastamismenetlused võivad saada konkreetsema vormi kokkuleppe sõlmimisega komisjoni ja nõukogu vahel; osutatud kokkulepe lisatakse nõukogu lõplikule otsusele, millega kinnitatakse ühenduse astumine OIV liikmeks.Koos tõhusa kooskõlastamismenetluse väljatöötamisega peab ühendus OIVsse astumisel kehtestama kooskõlastamismenetlusega tihedalt seotud üldise pädevuste deklaratsiooni; osutatud deklaratsioon võidakse lisada komisjoni ettepanekul vastuvõetud nõukogu liitumisotsusele ning see võidakse lisada liitumisprotokollile, mille sõlmivad ühendus ja OIV. Lõpuks tuleks OIV tegevuses osalemise käigus ja osutatud deklaratsiooni alusel enne iga koosolekut konkreetseid pädevusi tavaliselt täpsustada.4. ÜLEMINEKUMEETMEDPeatset OIVga liitumist arvestades peaks Euroopa Ühendus ajutiselt saama kõnealuse organisatsiooniga sidemete tihendamiseks praegusest sobivama staatuse.Ühendus peab tugevdama institutsioonilisi sidemeid OIVga, täiendades oma külalisestaatust nii, et ta võiks vastavalt OIV sisekorra eeskirjade artiklile 5 osaleda OIV kõikides allüksustes (välja arvatud teaduslik ja tehniline komitee), nõudes selleks peadirektorilt (kes peab selleks hiljem saama täitevkomitee kinnituse) kutsutud korduvkülalise staatust, mis võimaldaks tal korrapäraselt võtta osa OIV tööst. Selline staatus ei muuda ametlikult ühenduse seisundit OIVs; ühendus jääb endiselt külalisliikmeks ja seepärast ei eelda see nõukogult heakskiidu saamist.Lisaks peaksid ühendus ja liikmesriigid tegema koostööd, et parandada oma sisemist kooskõlastamist ja süstemaatiliselt välja töötada ühine seisukoht ühenduse pädevust hõlmavates küsimustes. Selleks peavad liikmesriigid ja komisjon tegutsema kooskõlastatult, et ühiste algatustega OIV sekretariaadi kaudu parandada ja tõhustada Euroopa Ühenduse osavõttu OIV tööst.5. KOKKUVÕTEÜhendusest peab saama OIV liige, kuna ühtegi muud staatust ei saa pidada poliitiliselt ja õiguslikult vastavaks ühenduse pädevusele OIV tegevusalas.Arvestades, et liitumisprotsess ja selleni viivad läbirääkimised nõuavad veel aega, on vaja ette näha ajutine lahendus, et parandada ja tugevdada OIVs võetavate seisukohtade sisemist kooskõlastamismenetlust ja ühenduse institutsioonilist osa OIVs.Eespool osutatut arvestades soovitab komisjon nõukogul volitada komisjoni asutamislepingu artikli 300 alusel avama läbirääkimised OIVga Euroopa Ühenduse OIVga liitumise tingimuste ja korra üle ning neid pidama, määrata komitee, kes on pädev abistama komisjoni nende ülesannete täitmisel ja võtma vastu lisas esitatud läbirääkimissuunised.Lisas esitatud läbirääkimissuunised on koostatud selleks, et ühendus võiks saada OIV liikmeks. Selline staatus võimaldaks ühendusel tema pädevusaladel ja võrdsel alusel OIV liikmesriikidega:1) avaldada oma arvamust läbirääkimistel või OIV allüksuste istungitel;2) valdkondades, kus otsuseid võetakse vastu hääletamisega, omada samasuguse kaaluga hääleõigust, kui on OIV allüksustes esindatud liikmesriikidel, kes on seotud ühenduse õigustikuga, milles on ette nähtud pädevus väljaspool ühendust;3) anda oma nõusolek õigustele ja kohustustele, mis tulenevad OIV sõlmitud kokkulepetest.Vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 300 peab läbirääkimisi komisjon, kes konsulteerib nõukogu poolt määratud erikomiteega. Praegu OIVsse kuuluvad liikmesriigid peaksid täielikult toetama ühenduse liitumist OIVga.Kui läbirääkimised on lõpule viidud, teeb komisjon nende tulemuste põhjal ettepaneku Euroopa Ühenduse OIVga liitumist käsitleva nõukogu otsuse vastuvõtmiseks.B. SOOVITUSVõttes arvesse eespool esitatut, soovitab komisjon järgmist:-  nõukogu volitab komisjoni pidama OIVga läbirääkimisi Euroopa Ühenduse OIVga liitumise tingimuste ja korra üle;-  nõukogu nimetab asutamislepingu kohaselt erikomitee, kes abistab komisjoni, kui komisjon peab ühenduse nimel kõnealuseid läbirääkimisi;-  nõukogu kiidab heaks käesoleva soovituse lisas esitatud läbirääkimissuunised.LISALäbirääkimissuunised1. Ühendus peab saama täisliikme staatuse võrdsetel alustel OIV liikmesriikidega.2. Selline staatus peab võimaldama ühendusel võtta võrdsel alusel OIV liikmesriikidega osa läbirääkimistest ja koosolekutest.3. Ühendus ei anna rahalist panust OIV eelarvesse. Juhul, kui see seisukoht ei ole vastuvõetav või kui selle tagajärjel OIV praegused liikmed ei anna oma nõusolekut ühenduse liitumiseks, võib ühendus omapoolse lahendusena nõustuda teatava summa maksmisega, et katta teatavaid kulusid, mis on seotud tema kuulumisega OIVsse. Kõnealust summat ei saa OIV määrata ühepoolselt, vaid selles lepitakse kokku ühendusega.4. Täieõigusliku liikmena peab ühendusel olema õigus liituda kõigi juriidiliste aktidega, mis saavutatakse edaspidi OIV läbirääkimiste tulemusel ja mis kuuluvad ühenduse pädevusse.[1] ELT L 148, 6.6.2008, lk 1.


title: Nõukogu soovitus, 8. märts 2005, mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega 2003. eelarveaastal

text:
               23.3.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 77/12

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. märts 2005,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kaheksas EAF) meetmete rakendamisega 2003. eelarveaastal
   (2005/254/EÜ)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV-EÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 Lomés ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiuses allkirjastatud lepinguga,
   võttes arvesse sisekokkulepet neljanda AKV-EÜ konventsiooni teise finantsprotokolli (1) kohase ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta, millega asutati muuhulgas kaheksas Euroopa Arengufond (kaheksas EAF), eriti selle sisekokkuleppe artikli 33 lõiget 3,
   võttes arvesse neljanda AKV-EÜ konventsiooni kohase arengu rahastamise koostöö suhtes kohaldatavat 16. juuni 1998. aasta finantsmäärust, (2) eriti selle artikleid 66 ja 74,
   olles läbi vaadanud kaheksanda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2003. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2003. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega, (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt nimetatud sisekokkuleppe artikli 33 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu kaheksanda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2003. eelarveaastal on komisjon kaheksanda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA
   Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses kaheksanda EAFi meetmete rakendamisega 2003. eelarveaastal.

      Brüssel, 8. märts 2005

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J.-C. JUNCKER

      (1)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 108.

      (2)  EÜT L 191, 7.7.1998, lk 53.

      (3)  ELT C 293, 30.11.2004, lk 315.


title: Nõukogu soovitus, 10. märts 2014 , praktika kvaliteediraamistiku kohta

text:
               27.3.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 88/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. märts 2014,
   praktika kvaliteediraamistiku kohta
   2014/C 88/01
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292 koostoimes artiklitega 153 ja 166,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kriis on eriti rängalt tabanud noori. Viimastel aastatel on noorte töötuse määr mitmes liikmesriigis jõudnud rekordiliselt kõrgele, ilma et lühiajalises perspektiivis oleks mingitki vähenemise märki. Noorte tööturule toomise seisukohast on esmatähtis edendada nende tööalast konkurentsivõimet ja tootlikkust.

               (2)

               Sujuv üleminek hariduse omandamiselt tööellu on otsustava tähtsusega, et parandada noorte võimalusi tööturul. Noorte hariduse parandamine ja nende tööellu ülemineku lihtsustamine on vajalik strateegia „Euroopa 2020” peamise eesmärgi saavutamiseks – püüda jõuda 2020. aastaks 20–64aastaste meeste ja naiste 75 %lise tööhõiveni. Strateegia „Euroopa 2020” tööhõivesuunises nr 8 kutsutakse liikmesriike üles rakendama „kavasid, mille eesmärk on aidata noori ja eelkõige neid, kes ei käi tööl ega koolitusel ega omanda haridust, esimese töökoha leidmisel, töökogemuse hankimisel või edasiõppimis- ja koolitusvõimaluste, sealhulgas praktikakohtade leidmisel, ning sekkuma noorte töötuks jäämise korral kiirelt” (1).

               (3)

               Viimase kahe kümnendi jooksul on praktika muutunud oluliseks kanaliks, mille kaudu pääseda tööturule.

               (4)

               Kui tavapärased töökohad, eeskätt tavaliselt praktikantidele pakutavad algastme ametikohad, asendatakse praktikaga, eelkõige korduvate praktikaperioodidega, toob see kaasa sotsiaal-majanduslikud kulud. Halva kvaliteediga – eelkõige vähese õppesisuga – praktika ei aita oluliselt tootlikkust suurendada ega kanna endas positiivset signaali. Sotsiaalkulud võivad tekkida ka seoses tasustamata praktikaga, mis võib piirata ebasoodsa taustaga noorte karjäärivõimalusi.

               (5)

               Leidub tõendeid selle kohta, et on olemas seos praktikakoha kvaliteedi ja saadava töökoha vahel. See, mil määral praktika hõlbustab üleminekut tööellu, sõltub praktika kvaliteedist selle õppesisu ja töötingimuste osas. Kvaliteetne praktika toob kaasa otsese kasu tootlikkuse paranemise näol, aitab paremini sobitada pakkumist ja nõudlust tööjõuturul ning edendada liikuvust, vähendades eelkõige nii ettevõtjate kui ka praktikantide kulusid seoses sobiva töö ja sobivate töötajate otsimisega.

               (6)

               Nõukogu soovituses noortegarantii loomise kohta (2) palutakse liikmesriikidel tagada, et kuni 25 aasta vanused noored saaksid kvaliteetse töökoha, õpingute jätkamise, õpipoisi- või praktikakoha pakkumise nelja kuu jooksul alates töötuks jäämisest või formaalharidussüsteemist lahkumisest.

               (7)

               Erinevatest uuringutest ja uurimustest on ilmnenud, et suurel osal praktikapakkumistest on kvaliteediprobleemid; eelkõige puudutab see niisugust praktikat, mille puhul ükski haridus- või koolitusasutus ei vastuta otseselt praktika õppesisu ja töötingimuste eest.

               (8)

               Tõenditest nähtub, et märkimisväärne arv praktikante pannakse lihtsalt tegema abitöid. Kvaliteetsel praktikal peab olema ka kindel ja tugev õppesisu. Selleks tuleb muuhulgas kindlaks määrata, millised konkreetsed oskused peab praktikant omandama, kuidas teda juhendatakse ja nõustatakse ning kuidas jälgitakse tema arengut.

               (9)

               Probleeme on tuvastatud ka seoses töötingimustega, näiteks pikk tööpäev, sotsiaalkindlustuskaitse puudumine, tervise ja ohutusega seotud riskid või kutsealased riskid, vähene töötasu või töötamine töötasu ja/või hüvitist saamata, ebaselgus kohaldatava õiguskorra suhtes ning praktika liiga pikk kestus.

               (10)

               Mõnes liikmesriigis ja sektoris on praktika endiselt suures osas reguleerimata ning kui õigusaktid on olemas, siis on need väga erinevad ja nendega on reguleeritud eri kvaliteedielemente või ette nähtud eri rakendustavad. Reguleeriva raamistiku või instrumendi puudumisel või seetõttu, et praktika töötingimused ja õppesisu ei ole esitatud läbipaistvalt, on paljudel praktika pakkujatel võimalik kasutada praktikante odava või isegi tasustamata tööjõuna.

               (11)

               Praktika kvaliteediraamistikuga toetatakse praktikakohtade töötingimuste ja õppesisu parandamist. Praktika kvaliteediraamistiku peamise osa moodustab kirjalik praktikaleping, milles on sätestatud praktika hariduslikud eesmärgid, sobivad töötingimused, praktikantide õigused ja kohustused ning praktika mõistlik kestus.

               (12)

               Üks madala kvaliteediga praktika põhjustest on ebapiisav teave – praktika puhul on see tunduvalt levinum kui tavapärase töösuhte puhul. Rangemate läbipaistvusnõuete kehtestamine praktikakohti käsitlevatele teadetele ja reklaamile aitaks parandada töötingimusi ja soodustada piiriülest liikuvust.

               (13)

               Sotsiaalpartneritel on täita tähtis osa koolituspoliitika ja -programmide väljatöötamises, rakendamises ja järelevalves. Sotsiaalpartnerid, elukestva kutsenõustamise teenuste pakkujad ja asjaomased asutused võiksid teha koostööd selle nimel, et pakkuda praktikantidele suunatud teavet olemasolevate karjäärivõimaluste ja tööturul vajaminevate oskuste, samuti praktikantide õiguste ja kohustuste kohta. Lisaks sellele saavad sotsiaalpartnerid aidata kaasa praktika kvaliteediraamistiku rakendamisele eelkõige sellega, et töötatakse välja ja tehakse kättesaadavaks lihtne ja kokkuvõtlik praktikalepingu näidis, mis sobiks kasutamiseks eriti mikroettevõtetes ja vastaks nende konkreetsetele vajadustele. Euroopa sotsiaalpartnerid märkisid 2013. aasta juulis vastuvõetud noorte tööhõivet käsitlevate meetmete raamistikus, et komisjon kavatseb esitada ettepaneku võtta vastu nõukogu sellekohane soovitus ning teatasid, et toetavad meetmeid, mida liikmesriigid võtavad praktika kvaliteedi parandamiseks.

               (14)

               Üks ülesannetest on suurendada praktikantide piiriülest õpirännet liidus, et aidata edendada tõeliselt üleeuroopalist tööturgu. Erinevused olemasolevates eeskirjades takistavad praktikantide piiriülese liikuvuse arengut. Lisaks sellele on mõnel juhul leitud, et praktikantide piiriülese liikuvuse halduslikud ja õiguslikud takistused mõjutavad mitmeid vastuvõtvaid liikmesriike. Seoses sellega on oluline koht teabel, mis käsitleb praktikantide piiriülese liikuvuse õigust ja eelkõige direktiivis 2004/38/EÜ (3) sätestatud õigusi. Praktika kvaliteediraamistikuga hõlbustatakse samuti juurdepääsu piiriülestele praktikavõimalustele sel viisil, et antakse põhimõtted ja suunised, mida praktika korraldamisel aluseks võtta.

               (15)

               Praktika kvaliteediraamistiku väljatöötamine suurendab läbipaistvust. Lisaks võib see toetada EURESe võrgustiku kasutuse laiendamist praktikale, lihtsustades sel viisil liikuvust.

               (16)

               Liikmesriikide programmid, mille kaudu edendatakse ja pakutakse praktikat, võivad saada rahalist toetust Euroopa fondidest. Lisaks toetatakse noorte tööhõive algatusega praktikavõimalusi noortegarantii raames, olles suunatud noortele nendes Euroopa Liidu piirkondades, kus noorte tööpuuduse tase on kõige kõrgem, ning seda kaasrahastatakse Euroopa Sotsiaalfondist 2014–2020. Nii Euroopa Sotsiaalfondi kui ka noorte tööhõive algatuse vahendeid võib kasutada selleks, et suurendada liikmesriikide praktikaskeemide arvu ja parandada nende kvaliteeti. See hõlmab ka võimalikku panust praktikaga seotud kulude katmisesse, sealhulgas teatavatel tingimustel hüvitise osalist tasumist. Lisaks võib nendest allikatest toetada ka muid koolituskulude liike, milles praktikandid võivad osaleda väljaspool oma praktikat, näiteks keelekursused.

               (17)

               Komisjon on algatanud eriotstarbelise Euroopa Sotsiaalfondi tehnilise abi toetusprogrammi, et aidata liikmesriikidel ESFi toel töötada välja praktikaskeeme. Kõnealuse toetusprogrammi alusel antakse strateegilist, operatiivset ja poliitilist nõu sellistele riiklikele ja piirkondlikele ametiasutustele, kes kaaluvad uute praktikaskeemide loomist või olemasolevate skeemide ajakohastamist.

               (18)

               Nõukogu 2011. aasta mai resolutsioonis noorte tööhõive alal peetava struktureeritud dialoogi kohta märgiti, et soovitav on luua praktika kvaliteediraamistik, et tagada sellise kogemuse hariduslik väärtus.

               (19)

               Nõukogu 17. juuni 2011. aasta juuni järeldustes „Noorte tööhõive edendamine Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamiseks” kutsuti komisjoni üles andma suuniseid tingimuste kohta kvaliteetse praktika jaoks praktika kvaliteediraamistiku kaudu.

               (20)

               Euroopa Parlament kutsus 14. juunil 2012 oma resolutsioonis „Töövõimalusterohke majanduse taastumine” komisjoni üles esitama võimalikult kiiresti ettepanek võtta vastu nõukogu soovitus praktika kvaliteediraamistiku kohta ning määratleda kvaliteetse praktika pakkumist ja alustamist toetavad miinimumstandardid.

               (21)

               28.–29. juunil 2012 toimunud Euroopa Ülemkogul kutsuti komisjoni üles uurima võimalust laiendada EURESe portaali ka praktikale.

               (22)

               Euroopa Ülemkogu 13.–14. detsembri 2012. aasta järeldustes kutsuti komisjoni üles viima kiiresti lõpule töö praktika kvaliteediraamistikuga.

               (23)

               Komisjon alustas 6.–7. detsembri 2012. aasta noorte tööhõive paketi raames sotsiaalpartneritega konsultatsiooni praktika kvaliteediraamistiku üle. ELi sotsiaalpartnerid teatasid oma vastustes komisjonile, et nad ei kavatse alustada läbirääkimisi eraldiseisva kokkuleppe sõlmimiseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 154 alusel.

               (24)

               Euroopa Ülemkogu 27.–28. juuni 2013. aasta kohtumisel kinnitati veelkord, et praktika kvaliteediraamistik tuleks panna tööle 2014. aasta alguses.

               (25)

               Kvaliteediraamistik on oluline võrdlusalus, mis aitab kindlaks määrata kvaliteetsed praktikapakkumised, nagu on ette nähtud nõukogu soovituses noortegarantii loomise kohta.

               (26)

               2014. aasta majanduskasvu analüüsi kohaselt on väga oluline hõlbustada üleminekut koolist tööle, seda eriti hea tasemega praktikakohtade või õpipoisiõppe kättesaadavust suurendades.

               (27)

               Käesolevas soovituses mõistetakse praktika all ajaliselt piiratud tasustatud või tasustamata tööpraktikat, mis hõlmab õppe- ja koolituskomponenti, mida rakendatakse eesmärgiga omandada tööalase konkurentsivõime parandamiseks praktilisi ja tööalaseid kogemusi ning lihtsustada üleminekut tööellu.

               (28)

               Käesoleva soovitusega ei ole hõlmatud tööpraktika, mis on formaalhariduse õppekava või kutseõppe ja -koolituse osa. Käesoleva soovitusega ei ole hõlmatud praktika, mille sisu on reguleeritud siseriikliku õigusega ning mille läbimine on kohustuslik mõne konkreetse kutsealaga (nt meditsiin, arhitektuur jne) tegelemiseks.

               (29)

               Võttes arvesse käesoleva soovituse laadi ja eesmärki, ei tuleks seda tõlgendada kui õigusakti, mis takistab liikmesriikidel kehtestada praktikantidele soovitatavatest sätetest soodsamaid sätteid,

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL

               1)

               parandada praktika kvaliteeti eelkõige õppe- ja koolitussisu ning töötingimuste osas, et lihtsustada üleminekut haridussüsteemist, töötusest või tööturult eemalolekust tööellu, rakendades järgmised praktika kvaliteediraamistiku põhimõtted:

      Kirjaliku praktikalepingu sõlmimine

               2)

               nõuda, et praktika aluseks oleks kirjalik leping, mis sõlmitakse praktika alguses praktikandi ja praktika pakkuja vahel;

               3)

               nõuda, et praktikalepingus oleks märgitud hariduslikud eesmärgid, töötingimused, asjaolu, kas praktika pakkuja maksab praktikandile hüvitist või tasu, lepinguosaliste õigused ja kohustused vastavalt kohaldatavale ELi ja siseriiklikule õigusele, samuti praktika kestus, nagu on osutatud soovitustes 4–12;

      Õppe- ja koolituseesmärgid

               4)

               edendada õppe- ja koolituseesmärkidega seotud parimaid tavasid, et aidata praktikantidel omandada praktilisi kogemusi ja vajalikke oskusi; praktikandile tuleks anda ülesanded, mille abil on võimalik neid eesmärke saavutada;

               5)

               kutsuda praktika pakkujaid üles määrama praktikantidele juhendaja, kes juhendab praktikanti määratud ülesannete täitmisel ning jälgib ja hindab ta arengut;

      Praktikantidele kohaldatavad töötingimused

               6)

               tagada, et järgitakse praktikantide õigusi ja tagatakse nende töötingimused vastavalt kohaldatavatele ELi ja siseriiklikele õigusaktidele, sh maksimaalse nädalase tööaja suhtes kohaldatavad piirangud, igapäevased ja -nädalased minimaalsed puhkeajad ning, kui see on asjakohane, minimaalse puhkuse nõuded;

               7)

               soodustada seda, et praktika pakkujad selgitaksid, kas nad pakuvad tervise- ja õnnetusjuhtumikindlustust ning haiguspuhkust;

               8)

               nõuda, et praktikalepingus selgitataks, kas hüvitist või tasu makstakse ning kui seda tehakse, siis selle suurus;

      Õigused ja kohustused

               9)

               innustada asjaomaseid pooli tagama, et praktikalepinguga nähtaks ette praktikandi ja praktika pakkuja õigused ja kohustused, sh selgitataks vajaduse korral praktika pakkuja põhimõtteid seoses konfidentsiaalsuse ja intellektuaalomandi õigustega;

      Mõistlik kestus

               10)

               näha ette, et praktika mõistlik kestus ei ole üldjuhul pikem kui kuus kuud, välja arvatud juhul, kui pikem kestus on põhjendatud, võttes arvesse siseriiklikke tavasid;

               11)

               täpsustada asjaolud ja tingimused, mille korral võib praktikat pikendada või praktikalepingut uuendada pärast esialgse praktikalepingu lõppemist;

               12)

               soodustada tava, mille kohaselt praktikalepingus sätestatakse, et nii praktikant kui ka praktika pakkuja võib lõpetada praktika kirjaliku teatisega, mis esitatakse piisavalt aegsasti, võttes arvesse praktika kestust ja asjakohast siseriiklikku tava;

      Praktika nõuetekohane tunnustamine

               13)

               edendada praktika kestel saadud teadmiste, oskuste ja pädevuste tunnustamist ja valideerimist ning innustada praktika pakkujaid neid hindamise alusel tunnistusega tõendama;

      Läbipaistvusnõuded

               14)

               soodustada seda, et praktika pakkujad lisaksid oma praktikakohtade kuulutustele ja reklaamile teabe praktikatingimuste ning eelkõige selle kohta, kas makstakse hüvitist ja/või tasu ning pakutakse tervise- ja õnnetusjuhtumikindlustust; soodustama seda, et praktika pakkujad annaksid teavet töölevõtmispoliitika, sealhulgas viimastel aastatel tööle võetud praktikantide osakaalu kohta;

               15)

               soodustada seda, et tööturuteenuste pakkujad ning teised karjäärinõustamise osutajad kohaldaksid praktikavõimaluste kohta teabe andmisel läbipaistvusnõudeid;

      Piiriülene praktika

               16)

               lihtsustada muu hulgas praktikantide piiriülest liikuvust Euroopa Liidus, muutes selgemaks praktikaga seotud siseriikliku õigusraamistiku ja kehtestades selged eeskirjad teistest liikmesriikidest pärit praktikantide vastuvõtmise ja praktikantide teise liikmesriiki saatmise kohta ning vähendades haldustoiminguid;

               17)

               uurida võimalust kasutada laiendatud EURESe võrgustikku ja vahetada EURESe portaali kaudu teavet tasustatud praktikavõimaluste kohta;

      Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamine

               18)

               kasutada programmitöö perioodil 2014–2020 Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde, täpsemalt Euroopa Sotsiaalfondi ja Euroopa Regionaalarengu Fondi, ning vajaduse korral noorte tööhõive algatust selleks, et suurendada praktikakohtade arvu ja parandada praktika kvaliteeti, muu hulgas kõigi asjaomaste sidusrühmadega loodavate tõhusate partnerlussuhete kaudu;

      Praktika kvaliteediraamistiku kohaldamine

               19)

               võtta asjakohaseid meetmeid praktika kvaliteediraamistiku võimalikult kiireks kohaldamiseks;

               20)

               esitada komisjonile 2015. aasta lõpuks teave käesoleva soovituse kohaselt võetud meetmete kohta;

               21)

               soodustada sotsiaalpartnerite aktiivset kaasamist praktika kvaliteediraamistiku kohaldamisse;

               22)

               edendada tööturuasutuste, haridusasutuste ja praktika pakkujate aktiivset kaasamist praktika kvaliteediraamistiku kohaldamisse,

         NING MÄRGIB, ET KOMISJON KAVATSEB

               23)

               edendada tihedat koostööd liikmesriikide, sotsiaalpartnerite ja teiste sidusrühmadega, eesmärgiga alustada kiiresti käesoleva soovituse kohaldamist;

               24)

               koostöös liikmesriikidega ja eelkõige tööhõivekomitee kaudu jälgida praktika kvaliteediraamistiku käesoleva soovituse kohase kohaldamise edenemist ja analüüsida kehtestatud poliitikate mõju;

               25)

               anda liikmesriikide esitatud teabe põhjal aru käesoleva soovituse kohaldamise kohta;

               26)

               teha koostööd liikmesriikide, sotsiaalpartnerite, tööturuasutuste, noorte- ja praktikantide organisatsioonide ning teiste sidusrühmadega, et edendada käesoleva soovituse kasutamist;

               27)

               julgustada ja toetada liikmesriike, sh edendades parimate tavade vahetamist liikmesriikide vahel, et kasutada programmiperioodil 2014–2020 Euroopa Sotsiaalfondi ja Euroopa Regionaalarengu Fondi või muid Euroopa fonde praktikavõimaluste arvu suurendamiseks ja praktika kvaliteedi parandamiseks;

               28)

               uurida koos liikmesriikidega võimalust lisada tasustatud praktika EURESe võrgustikku ja luua spetsiaalne veebisait praktikaga seotud siseriiklike õigusraamistike kohta.

      Brüssel, 10. märts 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         I. VROUTSIS

      (1)  Nõukogu 21. oktoobri 2010. aasta otsus 2010/707/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 308, 24.11.2010, lk 46).

      (2)  ELT C 120, 26.4.2013, lk 1.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, 30.4.2004, lk 77).


Avis juridique important

|

52004SC0828

Soovituskiri nõukogu soovitus Poolale eesmärgiga likvideerida valimissektori eelarve puudujääk  /* SEK/2004/0828 lõplik */

Soovituskiri NÕUKOGU SOOVITUS POOLALE eesmärgiga likvideerida valimissektori eelarve puudujääk(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI7. aprillil 2004 avaldas Euroopa Ühenduste Komisjon oma prognoosi [1] 2004 a. kevadeks. Lähtuvalt sellest prognoosist, mis arvestas ka Poola poolt 2004 a. märtsiks esitatud andemetega, on üldine valimissektori eelarve puudujääk Poolas võrreldes 2002 [2] a. SKT 3,6%-ga kasvanud 2003 aastaks 4,1 %-le ületades seega SKT lepingu 3 % kontrollväärtuse.[1]  Komisjoni prognoosiga 2004 a. kevadeks on võimalik tutvuda järgneval veebsaidil: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  Lähtuvalt poola ametivõimude poolt 17. mail esitatud koondprogrammist jõudis puudujääk 2002 a. SKT 4 %-ni.Tuginedes sellele esmapilgul usutavale tõendile ning kaasates ka lepingu [3] artikli 104(3) prognoosi raporti, algatas komisjon 12. mail 2004 Poolas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse. 17. mail 2004 sai komisjon Poolast ka koondprogrammi, mis kinnitas 2003 a. SKT 4,1 %-list puudujääki.[3]  Antud raporti täielik tekst on kättesaadav järgneval veebsaidil: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Ülemäärase eelarvepuudujäägi avaldus (EDP), mis on mõjutatud nii lepingu artiklist 104 kui nõukogu regulatsioonist (EC) nr 1467/97, et "kiirendada ja selgendada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse elluviimist", on osa stabiilsuse ja kasvu paktist [4]. 1. mail 2004 Euroopa Liiduga liitunud riigid on liikmesriigid mööndustega ja nad peaksid ülemäärast eelarvepuudujääki pigem vältima, kuigi artiklite 104(9) ja (11) järgi ei saa nende peal sanktsioone rakendada. Lepingu artikli 104(3) põhjal järeldas komisjoni raport, et ülemäärane puudujääk Poolas, mis ületas 2003 aastal SKT lepingu 3 % kontrollväärtuse, ei tulenenud mitte Poola ametivõimude kontrolli alt väljas olevatest ebatavalistest sündmustest ega ka tugevast majanduslikust langusest stabiilsuse ja kasvu pakti mõistes, kuna SKT tegelik kasv 2003 aastal jõudis 3,7 %-ni. Võttes arvesse 2004 a. arenguid järeldas raport, et üldine valimissektori eelarve puudujääk tõenäoliselt tõuseb ja jääb peatuma SKT 3 %-le. Täpsemalt öeldes on komisjoni 2004 a. kevade prognoos üldise valimissektori eelarve puudujäägist tehtud 2004 aasta SKT 6 %-le, mis moodustab 5,7 % sellest SKT-st, mida poola ametivõimud oma koondprogrammis kavandasid.[4]  EÜT L 209, 2.8.1997.Tuginedes oma 2004 a. kevade prognoosile järeldas komisjon, et SKT võlasuhe, mis jõudis 2003 aastal SKT 45,4 %-le, püsib ja jääb alla 60 % 2004 a. lepingu kontrollväärtusest. Täpsemalt öeldes planeerib komisjoni 2004 a. prognoos jõuda võla suhtes 2004 a. lõpuks SKT 49,1 %-ni, mis on vastavuses poola ametivõimude poolt koondprogrammi kavandatud SKT 49 %-ga. Puudujäägi ja võla numbrid peavad olema korrigeeritud tõusvalt, seda juhul, kui avatud pensionifond valimissektoris EUROSTAT-i otsusega pensioni kogumisskeemide klassifitseerimise kohta välistatakse.Lepingu artikkel 104(4) väidab, et "komiteed, mis on sätestatud artiklis 114 (nt. majandus- ja rahanduskomitee) peavad formuleerima oma arvamuse komisjoni raporti kohta". Komitee väljendas oma arvamust 24. maiks 2004 kirjeldades komisjoni raportis ära toodud maksustamist. Täpsemalt öeldes järeldas komitee, et eelarveseisund Poolas, mis osutas ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolule kahest antud kriteeriumist esimeses, on prognoositud artiklis 104(2), mille eesmärgiks ongi identifitseerida selliseid puudujääke. Teiste asjakohaste faktorite arvesse võtmine, täpsemalt öeldes keskmise tähtajaga eelarvepositsiooni ja avalike investeeringute suhe, ei ole muutnud maksustamist, mis põhines omaenese kriteeriumitel. Komitee arvestas ka sellega, et tõenäoliselt jääb üldise valimissektori eelarve puudujääk kestma, ületades 2004 a. lepingu kontrollväärtuse, ning et ka valitsussektori koguvõlg püsib allpool SKT 60 % 2004 a. lepingu kontrollväärtusest.Komisjon, olles uurinud nii asjakohaseid faktoreid, võttes arvesse raporteid ning saades tagasisidet ka komiteelt on arvamusel, et ülemäärane eelarvepuudujääk Poolas tõesti eksisteerib. Selline arvamus, mis kujunes komisjonis lõplikult välja 24. juunil 2004, on adresseeritud nõukogule lähtuvalt lepingu artiklist 104(5). Komisjon soovitab nõukogul kooskõlas artikliga 104(6) vastavalt otsustada. Lisaks sellele esitab komisjon käesolevaga nõukogule soovituskirja soovitamaks nõukogul see adresseerida Poolale lisades sellele nägemus üldise valimissektori eelarvepuudujäägi likvideerimisest vastavalt lepingu artiklile 104(7). Manitsemaks Poolat tegusid ellu viima võib nõuda, et nõukogu teeks edaspidigi soovitusi vastavalt artiklile 104(7), mis on esitatud liikmesriikidele mööndustega artiklis 104(9).Soovituskiri NÕUKOGU SOOVITUS POOLALE Eesmärgiga likvideerida valimissektori eelarve puudujääkEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,Vaadates Euroopa Ühenduse asutamise lepingut, täpsemalt artiklit 104(7) ningvõttes arvesse komisjoni soovituskirja;Samal ajal kui:(1) Vastavalt lepingu artiklile 104 peavad liikmesriigid vältima valimissektori eelarve puudujääke;(2) Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb valitsuse erapooletutel häältel finantsküsimustes eesmärgiga tugevdada nii hindade stabiilsuse tingimusi kui toetada kindlalt tööhõive loomise korraldamist;(3) Nõukogu otsustas [5. juulil] 2004 a., et vastavalt artiklile 104(6) eksisteerib Poolas ülemäärane eelarvepuudujääk;(4) Vastavalt otsusele, et Poolas valitseb ülemäärane eelarvepuudujääk, on nõukogu, lähtuvalt lepingu artiklist 104(7) ning nõukogu regulatsiooni (EC) nr. 1467/97 artiklist 3 esitanud nõude teha liikmesriikidele soovitusi eesmärgiga likvideerida see situatsioon antud aja jooksul;(5) Lähtuvalt nõukogu regulatsiooni (EC) nr. 1467/97 artiklist 3(4) peaks see soovitus täpsemalt määratlema, et liikmesriigid peavad kõige enam nelja kuu jooksul ette võtma tõhusaid samme, ning et eriliste asjaolude puudumisel peavad ülemäärase eelarvepuudujäägi parandused olema lõpule viidud aasta jooksul peale selle identifitseerimist. Taolistest erilistest asjaoludest võib rääkida Poola juhtumi puhul nimelt seetõttu, et peale EL-iga ühinemist ületas valimissektori eelarve puudujääk kontrollväärtust märkimisväärselt, samuti on majanduses käimas struktuursed nihked;(6) Eriliste asjaolude olemasolu on volitanud nõukogu lubama ülemäärase eelarvepuudujäägi parandusi teha keskmise tähtajaga raamistikus. Sünnis on võtta arvesse ka Poola poolt mais 2004 esitatud koondprogramm ja sellele järgnenud uuendused, samuti nõukogu arvamused, mis aitavad reguleerida ülemäärase eelarvepuudujäägi paranduste tegemist. 2004 a. mai koondprogramm planeerib lõpetada ülemäärase eelarvepuudujäägi parandused aastaks 2007, seda järgnevate aastaste eesmärkidena valimissektori eelarve puudujäägis: 2004 a. SKT 5.7%, 2005 a. SKT 4.2%, 2006 a. SKT 3.3% ja 2007 a. SKT 1.5%. Programm rajab oma projektsioonid aastaks 2005 nn. Hausneri plaanist sõltumatult. Reguleering põhineb makroökonoomika stsenaariumil lähtuvalt nõukogu arvamusest [5. juuli] 2004 a. koondprogrammi kohta peegeldamaks programmivälistel aastatel pigem soodsaid kasvueeldusi;(7) Nõukogu arvamuse kohaselt peaksid eelarve kindlustamise meetmed tagama pideva täiustamise valimissektori tasandil, samal ajal kui tõhustatakse riigi rahaliste vahendite kvaliteeti ning tugevdatakse potentsiaalse majanduse kasvu.KÄESOLEVAGA SOOVITAME:- Poola ametivõimudel likvideerida hetkel valitsev ülemäärane eelarvepuudujääk nii kiirelt kui võimalik;- Tegutseda Poola ametivõimudel keskmise tähtajaga raamistikus toomaks puudujääk 2007. aastaks usutavate ja säästvate meetoditega allapoole SKT 3 %, seda vastavalt puudujäägi vähendamise paktile, mis iseloomustab nõukogu arvamusi koondprogrammist;- Võtta poola ametivõimudel jõudsalt kasutusele meetmed, mis on ära toodud 2004 a. mai koondprogrammis, eriti need, mis sisalduvad nn. Hausneri plaanis;- Poola ametivõimudel võtta ette tõhusaid samme [5. novembriks 2004] järgides ettenähtud meetmeid saavutamaks puudujäägi sihtmärk aastaks 2005.Lisaks sellele kutsub nõukogu poola ametivõime üles- varuma võimalikke ekstra tuluartikleid vähendamaks valimissektori eelarve puudujääki;- kindlustama võlasuhte kasvu peatumist.Eelpool toodud soovitused on adresseeritud Poola Vabariigile.Brüssel, [5. juuli] 2004.Nõukogu nimeleesistuja[...]