title: Komisjoni soovitus liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitika üldsuuniste ajakohastamise kohta 2004. aastal (ajavahemikuks 2003–2005) (esitatakse vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 99 lõikele 2)

text:
                    EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON
                                                     Brüssel, 7.4.2004
                                                     KOM(2004) 238 lõplik
                                   KOMISJONI SOOVITUS
   liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitika üldsuuniste ajakohastamise kohta 2004.
                                            aastal
                                  (ajavahemikuks 2003–2005)
          (esitatakse vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 99 lõikele 2)
ET                                                                                ET
 ---pagebreak---                                                       SISUKORD
   I.  Majanduspoliitilised üldsuunised................................................................................. 3
   1.  Olemasolev strateegia jääb kehtima............................................................................. 3
   2.  Parem majanduslik olukord ......................................................................................... 3
   3.  Kümne uue liikmesriigi kaasamine 2003.–2005. aasta majanduspoliitika
       üldsuunistesse............................................................................................................... 4
   3.1 Kasvule ja stabiilsusele orienteeritud makromajanduspoliitika................................... 5
   3.2 Euroopa kasvupotentsiaali suurendamist võimaldavad majandusreformid ................. 7
   3.3 Jätkusuutlikkuse toetamine .......................................................................................... 8
   II. Majanduspoliitika üldsuunised riikide kaupa............................................................. 10
   1.  Belgia ......................................................................................................................... 10
   2.  Taani........................................................................................................................... 10
   3.  Saksamaa.................................................................................................................... 10
   4.  Kreeka ........................................................................................................................ 11
   5.  Hispaania.................................................................................................................... 11
   6.  Prantsusmaa ............................................................................................................... 11
   7.  Iirimaa ........................................................................................................................ 12
   8.  Itaalia.......................................................................................................................... 12
   9.  Luxembourg ............................................................................................................... 13
   10. Holland....................................................................................................................... 13
   11. Austria ........................................................................................................................ 13
   12. Portugal ...................................................................................................................... 14
   13. Soome......................................................................................................................... 14
   14. Rootsi ......................................................................................................................... 14
   15. Ühendkuningriik ........................................................................................................ 14
   16. Küpros ........................................................................................................................ 16
   17. Tšehhi Vabariik.......................................................................................................... 19
   18. Eesti............................................................................................................................ 23
   19. Ungari......................................................................................................................... 26
   20. Läti ............................................................................................................................. 30
   21. Leedu.......................................................................................................................... 33
   22. Malta .......................................................................................................................... 37
   23. Poola........................................................................................................................... 40
   24. Slovakkia.................................................................................................................... 44
   25. Sloveenia .................................................................................................................... 48
ET                                                               2                                                                           ET
 ---pagebreak---    I.        MAJANDUSPOLIITILISED ÜLDSUUNISED
   1.        OLEMASOLEV STRATEEGIA JÄÄB KEHTIMA
   Nõukogu võttis 26. juunil 2003. aastal vastu soovituse liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitiliste
   üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2003–2005.1 Majanduspoliitika üldsuunised moodustavad Euroopa
   Liidu keskmise tähtajaga majanduspoliitilise strateegia. Majanduspoliitika üldsuunistes käsitletakse
   peamiselt seda, kuidas saab tegevuspõhimõtete rakendamisega majanduse valdkonnas aidata kaasa
   Lissabonis üles seatud strateegilise eesmärgi saavutamisele. Üldsuunistes käsitletakse:
   • kasvule ja stabiilsusele orienteeritud makromajanduspoliitikat,
   • Euroopa kasvupotentsiaali suurendamist võimaldavaid majandusreforme ja
   • jätkusuutlikkuse tugevdamist.
   Võttes arvesse 2003–2005 majanduspoliitika üldsuuniste esitamise järgse tegevuse esimese hinnangu
   tulemusi, mis on esitatud rakendusaruandes,2 ja 2004. aasta kevadel toimunud Euroopa Ülemkogu
   juhiseid, ajakohastab ja täiendab käesolev soovitus olemasolevat strateegiat. Kehtivaid
   tegevuspõhimõtteid ei ole vaja nii suurel määral kohandada, et see tooks kaasa muudatusi
   üldsuunistes. Käesoleva ajakohastamise keskmes on kümne uue liikmesriigi lõimimine
   olemasolevasse majanduspoliitika koordineerimise raamistikku.
   Käesoleva dokumendi I osa käsitleb kaalutlusi, mis on olulised 2003.–2005. aasta üldsuuniste
   kohaldamisel uute liikmesriikide suhtes. Olemasolevad üldsuunised jäävad kõik muutumatul kujul
   kehtima. Neid kohaldatakse kõigis liikmesriikides ja ühenduses. Täiendamaks olemasolevat
   strateegiat, on II osas riikide kaupa ära toodud erisoovitused kümnele uuele liikmesriigile. Samuti on
   ära toodud ajakohastatud märkused Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia, Madalmaade, Portugali ja
   Ühendkuningriigi kohta, et võimaldada tegevuspõhimõtete kohandamist eelarvepoliitika valdkonnas.
   2.        PAREM MAJANDUSLIK OLUKORD
   Euroopa Liidu majandus on hakanud lõpuks taastuma tänu olukorra üldisele paranemisele
   rahvusvahelisel areenil. SKT kasv on pärast majanduspoliitika üldsuuniste vastuvõtmist 2003. aasta
   suvel järk-järgult suurenenud, kusjuures taastumise algperioodil oli euro tugevnemisest hoolimata
   põhiliseks teguriks eksport. Samuti on loodud tingimused sisenõudluse parandamiseks: ettevõtete ja
   tarbijate kindlustunne on hakanud suurenema, intressimäärad on langenud eriti madalale tasemele ja
   aktsiakursid on tõusmas. Seda kõike arvesse võttes nähakse 2004. aasta kevade majandusprognoosis
   ette jätkuvat taastumist ning ennustatakse, et kasv saavutab 2004. aasta lõpupoole oma potentsiaalse
   taseme. Neid esimesi kasvu taastumise tunnuseid ära kasutades tuleb edasisele tugev aluspõhi panna.
   2003. aasta detsembris kiitis Euroopa Ülemkogu heaks jätkusuutliku kasvu soodustamisele suunatud
   sihtmeetmete algatuse.
   1
            Nõukogu 26. juuni 2003. aasta soovitus liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitiliste üldsuuniste
            kohta (ajavahemikuks 2003-2005), 2003/555/EÜ, avaldatud Euroopa Liidu Teatajas nr L 195/1, 1.
            august 2003.
   2
            Komisjoni teatis „Esimene aruanne 2003.–2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise
            kohta“ KOM(2004)20 lõplik, 21. jaanuar 2004.
ET                                                     3                                                       ET
 ---pagebreak---    Prognoositakse, et inflatsioon langeb 2004. aasta jooksul alla 2 protsendi ja väheneb 2005. aastal
   veelgi. Kuigi 2004. aastal tõstab üldist hinnataset administratiivsete hindade ja kaudsete maksude
   suurenemine, avaldab mõningate toiduainete varasemate hinnatõusude ajutise mõju lahtumine
   vastupidist mõju. Samuti pidurdab hinnatõusu ka euro väärtuse suurenemine. See on muuhulgas suurel
   määral tasakaalustanud näiteks nafta hinna tõusu dollarites. Lisaks sellele eeldatakse, et palkade
   reguleerimine keskmise pikkusega ajavahemiku jooksul jätkub ning ühiku nominaalsete töökulude
   kasv võib tööviljakuse tsüklilise taastumise käigus märkimisväärselt pidurduda, aidates seega kaasa
   hindade stabiilsuse saavutamisele.
   Tööturul kajastuvad majandussuundumused tavaliselt teatava nihkega. Prognoositakse, et pärast 2003.
   aasta paigalseisu suureneb tööhõive tänu eelmise aasta teisel poolel majandustegevuses toimunud
   üldisele pöördele ja kosumisele. Kuid arvestades, et taastumine toimub järk-järgult, oodatakse, et
   tööhõive suureneb sel aastal pisut ja paraneb suuremal määral järgmisel aastal.
   Üldiselt vastavad majandussuundumused keskmise tähtajaga majanduspoliitilise strateegia
   vastuvõtmisel arvesse võetud põhiprognoosidele: majandus on taastumas, kuigi mõõdukas tempos,
   ning 2004.–2005. aastal ei ole ette näha selliseid tasakaalunihkeid makromajanduses, mille tõttu tuleks
   tegevuspõhimõtteid muuta. Samal ajal tuuakse prognoosis välja see, et Euroopa Liidu majandus ei ole
   endiselt eriti paindlik ning selle kasvupotentsiaali tase on madal. Seetõttu on väga oluline paranevaid
   majandustingimusi täielikult ära kasutada saavutamaks edu kavandatud ja tegelikult vastu võetud
   struktuurireformi meetmete vaheliste erinevuste vähendamisel. Praegust majandusolukorra paranemist
   tuleks kinnistada tugeva makromajanduspoliitika ja 2003.–2005. aasta majanduspoliitika üldsuunistes
   esitatud kasvule suunatud majandusreformide kindlameelse elluviimise kaudu.
   3.        KÜMNE UUE LIIKMESRIIGI KAASAMINE                2003.–2005.   AASTA MAJANDUSPOLIITIKA
             ÜLDSUUNISTESSE
   Küprose, Tšehhi Vabariigi, Eesti, Ungari, Läti, Leedu, Malta, Poola, Slovakkia ja Sloveenia
   ühinemine Euroopa Liiduga 1. mail 2004 on olulise tähtsusega sündmus EL-i ajaloos.
   Laienemine soodustab uue, vastastikku tugevdava mõjuga majandusdünaamika teket. Uute
   liikmesriikide kasvupotentsiaali hinnatakse umbes 4 protsendile aastas, võttes muuhulgas arvesse
   nende tõsiseid edusamme struktuuri- ja institutsiooniliste reformide vallas viimastel aastatel.
   Laienenud siseturg hakkab hõlmama 455 miljonit kodanikku. Hoolimata sellest, et uued liikmesriigid
   on viimasel ajal majanduse edendamises märkimisväärset edu saavutanud, tuleb siiski arvestada, et
   nende lähtepositsioon on halvem ning nad toodavad esialgu ainult 5 protsenti EL-i SKT-st. Kuna
   ühinevates riikides on sissetulekute tase keskmiselt poole madalam kui EL-i senises 15 liikmesriigis
   (vt graafik nr 1), on nende jaoks tõeline väljakutse tagada tegelik lähenemine pikemas perspektiivis,
   saavutades samal ajal nominaalse lähenemise lühema ja keskpika perioodi jooksul.
ET                                                      4                                                  ET
 ---pagebreak---                                    Graafik nr 1: SKT inimese kohta 2003. aastal (EL-15=100)
                  90
                  80
                  70
                  60
                  50
                  40
                  30
                  20
                  10
                   0
                          CY     SI        MT       CZ        HU       SK      AC10 PL EE   LT LV
                     Allikas: Komisjoni talitused (Eurostat, struktuurinäitajad).
   Uute liikmesriikide ees seisvad struktuuriprobleemid ei erine põhimõtteliselt vanade liikmesriikide
   omadest, kuigi mõned probleemid on keerulisemad kui teised.3 Olemasolev majanduspoliitiline
   strateegia tundub seega üldjoontes asjakohane olevat. Võttes arvesse uute liikmesriikide ees seisvate
   väljakutsete ulatust, on ülioluline saavutada tasakaal erinevate põhimõtteliste vajaduste vahel. Näiteks
   arvestades seda, et struktuuriline nihe kaasaegse teenustele orienteeritud turumajanduse suunas ei ole
   veel lõpule jõudnud, peab enamik ühinevaid riike rakendama tegelikku lähenemist soodustavaid
   tegevuspõhimõtteid. Euroopa Liit annab olulise panuse tegeliku lähenemise saavutamisele, tehes
   mahajäänud piirkondadesse investeeringuid ühtekuuluvusfondi ja struktuurifondide ning Euroopa
   Investeerimispanga kaudu. Lisaks tuleb ka riikide eelarvetes siiski arvesse võtta olulisi
   rahastamisnõudeid, mis on seotud vajadusega ajakohastada ainelist ja inimkapitali, ning
   rahanduspoliitika peab vastu seisma üleminekureformide lõpuleviimisest tulenevate kulude survele,
   tagades samal ajal eelarvedistsipliini. Võttes arvesse esialgset keskmist eelarvepuudujääki, mille
   suurus on umbes 6% SKT-st, on väga oluline tagada makromajanduse stabiilsusele tugeva aluse
   panemiseks vajalike riiklike vahendite olemasolu.
   Järgmistes punktides käsitletakse olemasolevat majanduspoliitilist strateegiat ja tuuakse välja need
   üldsuunised ja tegevusvaldkonnad, mille puhul tuleks kohanemisaega pikendada, tulenevalt olukorrast
   enamikus ühinevates riikides. Tuleb rõhutada, et ka ühinevates riikides on olukord väga erinev. Võttes
   arvesse erinevusi nende majanduslikus suutlikkuses, väljavaadetes, struktuurides ja institutsioonides,
   sisaldab käesoleva dokumendi II osa erisoovitusi igale uuele liikmesriigile eraldi.
   3.1        Kasvule ja stabiilsusele orienteeritud makromajanduspoliitika
   Tugeval makromajanduspoliitikal on majanduskasvu ja tööhõive toetamises ning hindade stabiilsuse
   säilitamises suur osatähtsus. Nii uute kui ka vanade liikmesriikide eesmärk peaks olema
   tasakaalustatud majanduskasvu saavutamine, mis kasvupotentsiaali täielikult ära kasutab. Lisaks
   sellele peab makromajanduspoliitika enamuse uute liikmesriikide puhul suutma toetada lõplikku
   üleminekut teenustele orienteeritud majandusele.
   3
            European Economy, Occasional Paper nr 4 ‘Key structural challenges in the acceding countries: the
            integration of acceding countries into the Community’s economic policy co-ordination processes’,
            majanduspoliitika komitee, juuli 2003.
ET                                                                     5                                      ET
 ---pagebreak---    Uued liikmesriigid peavad saavutama vajalike struktuurireformide ja stabiilsust tugevdava
   makromajanduspoliitika jõulise koostoime. Vahetuskursisüsteemid on üldise majandus- ja
   rahanduspoliitilise raamistiku oluline osa ning need peaksid olema suunatud tegeliku ja jätkusuutliku
   nominaalse lähenemise saavutamisele. ERM II-s osalemine mingis ühinemisjärgses etapis peaks
   nendele püüdlustele kaasa aitama. Usaldusväärne rahapoliitika viib pikaajaliste intressmäärade edasise
   langemiseni, mis omakorda loob soodsad tingimused suuremahulisteks investeeringuteks ja
   majandusliku olukorra parandamiseks.
   Seoses vajadusega „saavutada või säilitada püsiv eelarveseisund“ tuleb leida sobiv ajakava, mis võtaks
   arvesse nii vajalike eelarvevahendite tagamise tempot kui ka üleminekut toetavaid sobivaid
   rahanduspoliitilisi põhimõtteid. Uute liikmesriikide eelarvealane järelevalve algab nende
   lähenemisprogrammide läbivaatamisega. Erilist tähelepanu pööratakse eriolukorrale igas riigis,
   eelkõige eelarveseisundile ühinemise hetkel, jätkuvatele struktuurilistele nihetele majanduses ning
   jooksevkonto defitsiidist ja oluliselt suurenenud laenamisest tulenevatele võimalikele riskidele.
   Mõningatel juhtudel tuleks majanduslikel põhjustel ette näha mitmeaastane kohanemisperiood rohkem
   kui 3 protsendi suuruse puudujäägi korrigeerimiseks. See annaks uutele liikmesriikidele võimaluse
   tugevdada oma rahandust jätkusuutlikult ning viia samal ajal lõpule majanduse ümberkorraldamine.
   Üldiselt on riiklikke kulutusi võimalik märkimisväärselt tõhustada, muuhulgas ka riiklike kulutuste
   suunamisega ainelisse ja inimkapitali ning teadusuuringutesse ja uuendustegevusse tehtavatesse kasvu
   suurendavatesse ja majanduslikult tasuvatesse investeeringutesse. Samuti võivad tulude laekumise
   tagamiseks teostatav töötulu maksustamise maksubaasi laiendamine ja maksude sissenõudmise
   tõhustamine       aidata       kaasa           palgatööga             seotud       maksumäärade      (sh kõrgete
   sotsiaalkindlustusmaksemäärade) alandamisele.
                         Tabel 1: Uute ja seniste liikmesriikide makromajandusnäitajad
                                                           2003. aastal
                                                                        10 ÜR           15 liikmesriiki
                      SKT kasv (tegelik, % aastas)                      3.6                  0.8
                      Inflatsioon (%) aastas)                           2.1                  2.0
                      Jooksevkonto (% SKT-st)                              -3,7              0.2
                      Tööpuudus (%)                                        14,3              8.0
                      Valitsemissektori bilanss (%
                                                                       -5.7                -2.6
                      SKT-st)
                      10 ÜR = kümme ühinevat riiki
                      Allikas: Komisjoni talitused (sh Eurostat, struktuurinäitajad).
   2003. aastal ulatus jooksevkonto puudujääk uutes liikmesriikides keskmiselt umbes 4,5 protsendini
   SKT-st, kajastades mahajäämuse tasategemist ja märkimisväärset ebavõrdsust siseriiklike säästude ja
   investeeringute vahel. Seetõttu on üheks suuremaks makromajanduslikuks väljakutseks mõnede
   ühinevate riikide jaoks suhteliselt suure jooksevkonto defitsiidi säilitamine tasemel, mille jaoks on
   võimalik tagada kindel välisfinantseerimine. Seoses sellega on piirava rahanduspoliitika rakendamine
   ja tsükliennetuslikku poliitikat vältimine väga olulised jooksevkonto defitsiidi vähendamiseks, kuna
   selle rahastamine võib pärast erastamisprotsessi lõpuleviimist raskeks osutuda.
   Stabiilse makromajandusliku keskkonna säilitamiseks on vajalikud nominaalsed palgatõusud, mis
   vastavad nii hindade stabiilsusele kui ka tootlikkuse suurenemisele. Samuti on ühinevates riikides
   palkade kujunemise seisukohast oluline toetada majanduse ümberkorraldamist, kajastades palkades
   paremini erinevaid kohalikke tööturutingimusi eri ettevõtetes, sektorites, piirkondades ja kutsealadel.
   Lisaks sellele peab palkade tegelik areng toetama uutes liikmesriikides välist konkurentsivõimet,
   arvestades vajadust välismaiste otseinvesteeringute järele.
ET                                                                 6                                                ET
 ---pagebreak---      3.2      Euroopa kasvupotentsiaali suurendamist võimaldavad majandusreformid
     Sissetulekute mahajäämuse                                                tasategemine on pikaajaline protsess. On ülimalt oluline vähendada
     erinevust ühinevate riikide                                             ja ELi senise 15 liikmesriigi tööhõive ja tootlikkuse tasemete vahel.
     Praeguseid suuniseid, mis                                               seavad eesmärgiks luua „rohkem ja paremaid töökohti“ ning „tõsta
     tootlikkust ja suurendada                                               ettevõtluse dünaamikat“, on kõige õigem rakendada terviklikult ja
     koordineeritult.
     Tööhõivepoliitika võimalik panus kajastub ka kehtivates suunistes, mis keskenduvad „töötegemise
     tasuvusele“ ning töötajate, eriti vähekvalifitseeritud või vaesemates piirkondades elavate inimeste
     tööotsimismotivatsiooni tõstmisele palkade abil. Olukord ühinevate riikide tööturul on oluliselt
     kehvem: tööhõive määrad püsivad samal tasemel või langevad, töötuse määr aga on kõrge (lisaks on
     tavaliselt tegemist pikaajalise ja valdavalt noorte hulgas levinud töötusega), mittetöötavaid inimesi on
     väga palju ja mitteametlik töötamine on laialt levinud. Seetõttu on väga tähtis, et tööhõivepoliitika
     keskenduks väikesele arvule prioriteetsetele suundadele, mille mõju tööturu näitajatele on tõenäoliselt
     kõige suurem: tagada, et töötasu tegelik areng kajastaks tootlikkuse tõusu; parandada töötamise
     rahalisi stiimuleid maksude- ja toetustesüsteemi reformimise abil; parandada investeeringuid
     inimkapitali; algatada asjakohaseid reforme tööturgu käsitlevates õigusnormides. Tööhõivepoliitika
     peab toetama suurte struktuuriliste muudatuste protsessi jätkumist majandusharude ja piirkondade
     vahelises tööhõivejaotuses.
                                                Graafik nr 2: Tööhõive ja tootlikkus ELi liikmesriikides ja ühinevates riikides (2002)
                                                          140
                                                          130
                                                                                LU         IE
                Labour productivity per person employed
                                                          120
                                                                              IT
                                                          110                                         BE        FR
                                                                                EU 15        FI             NL
                                                          100
                                                                                ES                                                  DK
                                                                                AT
                                                           90                       MT    EL                                         UK       SE
                                                                                DE        CY
                          EU-15 = 100 (2002)
                                                           80
                                                           70                                                    SI
                                                           60                             HU                          CZ PT
                                                                                SK
                                                           50                            AC-10
                                                                        PL                            LV                             Lisbon target
                                                           40                                         LT   EE
                                                           30
                                                                50                 55            60            65             70                75        80
                                                                                Employment rate as % of working age population
                                                                Allikas: Komisjoni talitused (Eurostat, struktuurinäitajad).
     Uutes liikmesriikides on oluline tõsta tööhõivemäärasid ja kiirendada samal ajal tootlikkuse kasvu (vt
     graafik nr 2). Nende riikide üldiselt madalat tootlikkusetaset saab tõsta majanduse jätkuva
     ümberstruktureerimise abil. Üleminekul seni valdavatelt vähese lisaväärtusega või tööjõu vähese
     maksumusega tegevusaladelt suuremat lisaväärtust andvatele tegevusaladele tuleks arvesse võtta iga
     riigi olemasolevaid suhtelisi eeliseid. Parem majanduslik integratsioon siseturuga ja sellega kaasnevad
     meetmed majanduse konkurentsivõime tõstmiseks peaksid kiirendama ümberstruktureerimist uutes
     liikmesriikides. Suurema konkurentsivõime saavutamiseks on vaja kiiremini edasi minna
     erastamisega, vähem kasutada administratiivseid hindu, vähendada bürokraatlikke takistusi
     ettevõtluses ja ettevõtlust rohkem toetada. Sellega seoses tuleb tugevdada kesk- ja kohalike asutuste
ET                                                                                7                                                   ET
 ---pagebreak---    suutlikkust õigusakte rakendada; ja eriti puudutab see äriühingute turuletulekut ning sealt lahkumist
   käsitlevaid õigusakte.
                          Tabel 2. Uute ja seniste liikmesriikide majandusnäitajad 2003.
                                                               aastal
                                                                            10 ÜR          15 liikmesriiki
                       SKT elaniku kohta1                                  48.7                100
                                                             2
                       Tootlikkus töötava inimese kohta                    53.6                100
                                                   3
                       Tööhõive määr (2002. a)                             55.9             64.3
                       Investeeringud ettevõtlusse (% SKTst)4              17.9             17.2
                       Otsesed        välisinvesteeringud        (%
                                                                             5.0             4.4
                       SKTst)5
                       Kulutused teadus- ja arendustööle (%
                                                                           0.83             1.98
                       SKTst)6
                       1
                          ostujõu standardina, 15-liikmelise ELi tase =100. 2 SKT ostujõu standardina ühe
                       töötava        inimese       kohta,      15-liikmelise         ELi     tase     =100.
                       3
                         Üldine tööhõive: 15–64- aastaste töötavate inimeste osakaal samasse vanusegruppi
                                                      4
                       kuuluvate elanike koguarvust. Erasektori brutoinvesteeringud põhivarasse, 10 ühineva
                       riigi puhul 2001. a ja 15 liikmesriigi puhul 2002. a. 5 2002. a. 6 Riigisisesed
                       kogukulutused teadus- ja arendustööle 2001. a.
                       Allikas: Komisjoni talitused (sealh. Eurostat, struktuurinäitajad).
   Edaspidi kiirendab tootlikkuse kasvu uute liikmesriikide üleminek teadmistepõhisele majandusele, mis
   on Euroopa Liidu Lissaboni strateegia keskne põhimõte. Euroopa kasvu algatuses rõhutatakse
   võrkudesse ja teadusuuringutesse investeerimise tähtsust; see kujutab endast otsustavat sammu nii
   kasvu kiirendamises, laienenud Euroopa paremas integreerumises kui ka tootlikkuse ja
   konkurentsivõime parandamises. Uute liikmesriikide puhul on teadus- ja arendustöö levik ja
   tehnoloogia siirdamine sama tähtsad kui investeeringud teadus- ja arendustöösse, mis annavad vahendi
   suuremat lisaväärtust andvatele tegevusaladele üleminekuks. Välisinvesteeringute kõrge taseme
   säilitamisel on selle püüdluse seisukohast suur tähtsus, kuid sama tähtis on haridus- ja
   koolitussüsteemide reageerimisvõime parandamine vastuseks muutuvatele tööturutingimustele.
   Haridus- ja koolitussüsteemide reformid, nagu ka investeeringud keskkonnatehnoloogiasse aitaksid
   ühtlasi liikuda uuenduslikumate ja enam teadmistepõhiste tegevuste suunas.
   Olulist osa säästude eraldamises ja suunamises tulutoovatesse investeeringutesse ning investorite
   usalduse võitmises mängivad sujuvalt toimivad ja hästiarenenud kapitaliturud. Kuigi ühinevate maade
   kapitaliturud on 90. aastate algusest saadik kasvanud nii ulatuse kui tehingute väärtuse osas, on need
   üldiselt (välja arvatud Maltal ja Küprosel) vähem arenenud kui praeguste liikmesriikide turud. Et
   toetada tugeva ja hästi kapitaliseeritud finantssektori arengut ja säilitada finantsasutuste ühetaolisi
   tegutsemistingimusi laienenud ELis, on kõige tähtsam kiire integreerumine ühtse finantsteenusteturuga
   kogu sellealase ühenduse õigustiku kiire ülevõtmise ja rakendamise teel. Peale selle iseloomustab
   enamikus uutes liikmesriikides kapitaliturge pangavahenduse kõrge tase (üldjuhul üle 80% kogu
   finantspõhivarast Kesk-Euroopas ja Balti riikides) ja välispankade suur omandiosa (välja arvatud
   Küprose ja Sloveenia puhul), samal ajal kui mõnedes riikides (nt Poolas) arenevad kiiresti muud
   finantsvahendusettevõtted, nagu näiteks pensionifondid. Selles olukorras on uute liikmesriikide jaoks
   eriti tähtis tugevdada veelgi oma finantsjärelevalve korda ja parandada piiriülest koostööd
   finantsjärelevalve ja finantskriiside reguleerimise alal.
   3.3        Jätkusuutlikkuse toetamine
   Majanduspoliitika üldsuunistes pannakse märkimisväärset rõhku ELi jätkusuutliku kasvu tagamisele
   majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase jätkusuutlikkuse integreerimisega majanduspoliitilisse
   strateegiasse.
ET                                                                8                                          ET
 ---pagebreak---    Elanikkonna vananemine toob uutes liikmesriikides kaasa samasugused majanduse jätkusuutlikkuse
   probleemid nagu ELi senises 15 liikmesriigis. Kuigi nende lähtepositsioonid on üldiselt paremad
   (riigivõlg enamasti väiksem), on nende praeguste demograafiliste perspektiivide majanduslikud (ja
   sotsiaalsed) tagajärjed tõenäoliselt ulatuslikumad.
                    Tabel 3. Uute ja seniste liikmesriikide jätkusuutlikkuse
                                                   näitajad
                                                                                15
                                                                  10 ÜR
                                                                                liikmesriiki
               Riigivõlg 2003. a (% SKTst)                       42.2               64.0
               Vanemaealiste töötajate tööhõive                  30.4               40.1
               Pikaajalise töötuse määr1                          8.1               3.0
               Kasvuhoonegaaside heitmed2                           69               98
               Energiakäive3                                      709              194
               1
                 2002. a andmed. 2 2001. a suhtandmed: 1990. aasta väärtus=100. 3
               energiatarbimine 2001. a jagatuna püsivhindade alusel arvutatud SKTga,
               naftakilogrammides 1000 euro kohta
               Allikas: Komisjoni talitused (sh Eurostat, struktuurinäitajad).
   Kokkuvõttes annab kindel majanduspoliitika sotsiaalsesse jätkusuutlikkusse olulise panuse, kuna
   töökohtadel on määrav osa inimeste väljaaitamisel vaesusest ja sotsiaalsest tõrjutusest. Uutes
   liikmesriikides tuleb lisaks rõhku panna sotsiaalkaitsesüsteemide ajakohastamisele ja töötajate oskuste
   parandamisele, pidades silmas osaluse kasvu ja liikuvuse suurendamist. Sellega seoses nõuavad erilist
   tähelepanu nii noorte kui vanemaealiste töötajate madalad tööhõivemäärad. Tuleb tegelda
   väljakujunenud piirkondlike erinevustega, eelkõige tagades tõhusad investeeringud ja asjakohase
   palgasüsteemi, mis kajastab erinevusi tootlikkuses. Lisaks on vaja parandada ettevõtluskeskkonda,
   eriti avaliku halduse sektori suutlikkuse suurendamise meetmetega. See peaks ühtlasi suurendama ELi
   struktuuri- ja ühtekuuluvusfondide kasutamise tõhusust.
   Olulised investeeringud energia- ja transpordiinfrastruktuuri, mida vajatakse enamikus uutest
   liikmesriikidest, püüavad vähendada nende sektorite keskkonnamõju ning suurendada energiatõhusust.
   Niisugused investeeringud on võtmetähtsusega, sest uute liikmesriikide energia tarbimise intensiivsus
   ületab praeguste liikmesriikide oma peaaegu neljakordselt (vt tabel 3) ja seda vaatamata sellele, et
   viimase kümne aasta jooksul on olukord paranenud iga aastaga kuni 6% võrra. Eriti oluline on
   investeerimisotsuste puhul täies mahus arvestada keskkonnakahjudega seotud kulutusi, sh vähendades
   energiatoetusi, kehtestades asjaomaseid makse ja lõive, näiteks energia tarbimise ja/või transpordi
   kasutamise eest.
ET                                                                     9                                   ET
 ---pagebreak---    II.        MAJANDUSPOLIITIKA ÜLDSUUNISED RIIKIDE KAUPA
   Teises osas on ajakohastatud suunised Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia, Hollandi, Portugali ja
   Ühendkuningriigi jaoks. Samuti esitatakse suuniseid kümnele uuele liikmesriigile.
   Nõukogu võttis vastu praeguste liikmesriikide majanduspoliitika üldsuunised ajavahemikuks 2003–05
   26. juunil 2003. Enamjaolt kehtivad üldsuuniste soovitused eri riikidele ka praegu, kuigi mõningaid
   soovitusi tuleb uuendada, et võimaldada tegevuspõhimõtete kohaldamist eelarvepoliitikas.
   Siinkohal on oluline märkida, et isegi juhul, kui on võetud meetmeid, mis on osaliselt või isegi
   täielikult vastavuses ühe või teise konkreetse soovitusega, ei ajakohastata seda soovitust enne, kui
   nende meetmete mõjule on antud terviklik hinnang. Rakendamise aastaaruandes vaadeldakse
   soovituste täitmise kulgu ning olemust.
   1.         Belgia
   Ei ole ajakohastatud.
   2.         Taani
   Ei ole ajakohastatud.
   3.         Saksamaa
   Üks Saksamaa ees seisvatest väljakutsetest on “kiiresti vähendada valitsemissektori eelarvepuudujääki
   tasemeni, mis jääb alla kolme protsenti SKT-st, ja jätkata riigi rahanduse konsolideerimist”. Nimetatud
   eesmärkide saavutamiseks sisaldasid 2003. aasta majanduspoliitika üldsuunised Saksamaa jaoks
   järgmisi soovitusi:
   • pidada rangelt kinni eelarve täitmisest ja viia ellu juba teatatud või tasakaalustavaid meetmed 2003.
       aasta jaoks, mis ulatuvad ühe protsendini SKT-st; hiljemalt 2004. aastaks likvideerida ülemäärane
       eelarvepuudujääk (soovitus 6) ja
   • alandada tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääki vähemalt ühe protsendipunkti võrra SKP-st
       2003. aasta lõpu ja 2005. aasta vahelisel perioodil (soovitus 7).
   Need kaks soovitust olid sarnased nendega, mis nõukogu esitas Saksamaale vastavalt Euroopa
   Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikele 7 21. jaanuaril 2003. aastal. 18. novembril 2003 esitas
   komisjon vastavalt artikli 104 lõigetele 8 ja 9 kaks soovitust nõukogule otsustamiseks: (1) et Saksamaa
   poolt võetud meetmed ei ole piisavad ülemäärase eelarvepuudujäägi likvideerimiseks ja (2) teatada
   Saksamaale, et tal tuleb võtta vajalikud meetmed selleks, et alandada valitsemissektori
   eelarvepuudujääk hiljemalt aastaks 2005 tasemeni, mis jääb alla kolme protsenti SKT-st. Nõukogu ei
   võtnud 25. novembril 2003 neid komisjoni soovitusi vastu. Selle asemel võttis nõukogu vastu rea
   järeldusi, mis muu hulgas kinnitasid ka Saksamaa antud lubadust alandada tsükliliselt kohandatud
   eelarvepuudujääki 2004. aastal 0,6 protsendi võrra SKT-st ja 2005. aastal 0,5 või enama protsendi
   võrra SKT-st, et garanteerida valitsemissektori eelarvepuudujäägi langemine tasemeni, mis jääb alla
   kolme protsenti SKT-st 2005. aastal. Komisjon kinnitas neid järeldusi oma arvamuses Saksamaa
   stabiilsusprogrammi 2003. aasta ajakohastatud versiooni kohta4.
   4
            ELT C68, 18.3.2004.
ET                                                     10                                                  ET
 ---pagebreak---    Arvestades eelmainitud arenguid ning pidades silmas asjaolu, et 2005. aastale järgnevate perioodide
   eelarvekavad koostatakse suures osas ajal, mil kehtivad käesolevad majanduspoliitika üldsuunised
   (muu hulgas mitmeaastased stabiilsusprogrammid), asendatakse soovitused 6 ja 7 alljärgnevatega:
   “6.       alandada tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääki 2004. aastal 0,6 protsendi võrra SKT-st
             ja 2005. aastal vähemalt 0,5 või enama protsendi võrra SKT-st, et garanteerida
             valitsemissektori eelarvepuudujäägi langemine tasemeni, mis jääb alla kolme protsenti SKT-
             st 2005. aastal (üldised suunised 1);
   7.        kui majandustegevus peaks elavnema oodatust kiiremini, tuleb kõik oodatust suuremad tulud
             kasutada puudujäägi vähendamiseks ja kiirendada tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujäägi
             vähendamist;
   7bis      tagada eelarve konsolideerimine ka pärast 2005. aastat, vähendades selleks pidevalt
             tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääki vähemalt 0,5 protsendipunkti võrra SKT-st aastas
             või enam, kui see on vajalik tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi
             saavutamiseks keskmises perspektiivis, ja vähendada riigivõlga (üldised suunised 1).”
   4.        Kreeka
   Üks Kreeka ees seisvatest ülesannetest on “riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamine pikas
   perspektiivis, arvestades elanikkonna vananemist, eriti aga valitsemissektori suurt võlga”. Nimetatud
   eesmärkide saavutamiseks sisaldasid 2003. aasta majanduspoliitika üldsuunised Kreeka jaoks
   muuhulgas järgmist soovitust:
   • tagada tõhus kontroll valitsuse jooksvate esmaste kulude üle, lahendades selleks jäikade
       kuluelementide (näiteks palgakulud) probleemi resoluutsel viisil (soovitus 2).
   2003. aasta eelarveandmed näitavad, et valitsemissektori eelarvepuudujääk jäi vaid pisut allapoole
   SKT kontrollväärtuse kolmest protsendist. Võrreldes 2002. aastaga, on puudujääk oluliselt kasvanud,
   vaatamata positiivsele toodangumahu tühikule, mis peegeldab Kreeka eelarvepoliitika
   tsükliennetuslikku, kasvu hoogustavat olemust. 2004. aasta puhul eksisteerib selge oht, et ületatakse
   puudujäägi kontrollväärtus. Kreeka on eemaldumas tasakaalulähedasest või ülejäägilisest
   eelarveseisundist.
   Arvestades eelmainitud arenguid, asendatakse soovitus 2 alljärgnevaga:
   “2.       kuni tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi saavutamiseni keskmises
             perspektiivis tagada tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu parandamine vähemalt 0,5
             protsendipunkti võrra SKT-st aastas, rakendades selle saavutamiseks tõhusat kontrolli
             valitsuse jooksvate esmaste kulude üle ja olles valmis täiendavate meetmete
             tarvituselevõtuks, et vältida ülemäärase eelarvepuudujäägi tekkimist (üldised suunised 1).”
   5.        Hispaania
   Ei ole ajakohastatud.
   6.        Prantsusmaa
   Üks Prantsusmaa ees seisvatest väljakutsetest on “kiiresti vähendada valitsemissektori
   eelarvepuudujääki tasemeni, mis jääb alla kolme protsendi SKT-st, ja jätkata riigi rahanduse
   konsolideerimist”. Nimetatud eesmärkide saavutamiseks sisaldasid 2003. aasta majanduspoliitika
   üldsuunised Prantsusmaa jaoks järgmisi soovitusi:
ET                                                    11                                                 ET
 ---pagebreak---    • 2003. aastal alandada plaanitust märgatavalt enam tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääki
       (soovitus 1);
   • rakendada meetmeid, mis tagaksid tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujäägi vähendamise 2004.
       aastal 0,5 või enama protsendi võrra SKT-st nõnda, et 2003.-2004. aasta edasiminek oleks
       kokkuvõttes küllaldane nominaalse puudujäägi viimiseks allapoole kolme protsenti hiljemalt 2004.
       aastal (soovitus 2), ja
   • 2003. aastal piirata valitsussektori koguvõla kasvu suhtena SKT-sse (soovitus 3).
   Need kolm soovitust sarnanesid nendele, mis nõukogu esitas Prantsusmaale vastavalt Euroopa
   Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikele 7 3. juunil 2003. aastal. Vastavalt 8. ja 21.
   oktoobril 2003 esitas komisjon artikli 104 lõigete 8 ja 9 kohaselt kaks soovitust nõukogule
   otsustamiseks: 1) et Prantsusmaa ei ole 3. juuni soovitusele vastuseks kasutanud tõhusaid meetmeid ja
   2) teatada Prantsusmaale, et tal tuleb võtta vajalikud meetmed selleks, et valitsemissektori
   eelarvepuudujääk langeks hiljemalt aastaks 2005 tasemeni, mis jääb alla kolme protsenti SKT-st.
   Nõukogu ei võtnud 25. novembril 2003 neid kahte komisjoni soovitust vastu. Selle asemel võttis
   nõukogu vastu rea järeldusi, mis muuhulgas kinnitasid ka Prantsusmaa lubadust alandada tsükliliselt
   kohandatud eelarvepuudujääki 2004. aastal 0,8 protsendi võrra SKT-st ja 2005. aastal 0,6 või enama
   protsendi võrra SKT-st, et garanteerida valitsemissektori eelarvepuudujäägi langemine tasemeni, mis
   jääb alla kolme protsenti SKT-st 2005. aastal. Komisjon kinnitas ja täpsustas neid järeldusi oma
   arvamuses Prantsusmaa stabiilsusprogrammi 2003. aasta ajakohastatud versiooni kohta5.
   Arvestades eelmainitud arenguid ning pidades silmas asjaolu, et 2005. aastale järgnevate perioodide
   eelarvekavad koostatakse suures osas ajal, mil kehtivad käesolevad majanduspoliitika üldsuunised
   (muuhulgas mitmeaastaste stabiilsusprogrammid), asendatakse soovitused 1, 2 ja 3 alljärgnevatega:
   “1.        alandada tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääki 2004. aastal 0,8 protsendi võrra SKT-st
              ja 2005. aastal vähemalt 0,6 või enama protsendi võrra SKT-st, et garanteerida
              valitsemissektori eelarvepuudujäägi langemine tasemeni, mis jääb alla kolme protsenti SKT-
              st 2005. aastal (üldised suunised 1);
   2.         kui majandustegevus peaks elavnema oodatust kiiremini, tuleb kõik oodatust suuremad tulud
              kasutada puudujäägi vähendamiseks ja kiirendada tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujäägi
              vähendamist täiendavate meetmetega. Lisaks tuleb eelarves kulude plaanitust aeglasema
              kasvust tulenevaid ülejääke kasutada puudujäägi vähendamiseks;
   3.         tagada eelarve konsolideerumise jätkumine ka pärast 2005. aastat, vähendades selleks
              pidevalt tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääki vähemalt 0,5 protsendipunkti võrra SKT-
              st aastas või enam, kui see on vajalik tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi
              saavutamiseks keskmises perspektiivis, ja vähendada riigivõlga (üldised suunised 1).”
   7.         Iirimaa
   Ei ole ajakohastatud.
   8.         Itaalia
   Üks Itaalia ees seisvatest väljakutsetest on “riigi rahanduse kiire konsolideerimine”. Nimetatud
   eesmärgi saavutamiseks sisaldasid 2003. aasta majanduspoliitika üldsuunised Itaalia jaoks muuhulgas
   järgmist soovitust:
   5
            ELT C 43, 19.2.2004.
ET                                                     12                                                ET
 ---pagebreak---    • Kuni tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi saavutamiseni keskmises perspektiivis
       tagada tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujäägi vähendamine vähemalt 0,5 protsendipunkti võrra
       SKT-st aastas, asendades ühekordsed meetmed püsivamate meetmetega (soovitus 1).
   2003. aasta eelarveandmed näitavad, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on 2,4 protsenti SKT-st,
   seega pole 2002. aastaga võrreldes (2,3%) erilisi muutusi toimunud. Vähese majanduskasvu
   tingimustes on ametiasutused puudujäägi ohjeldamiseks jätkuvalt kasutanud ajutisi meetmeid.
   Arvestuste kohaselt parandasid need meetmed eelarve täitmise tulemust pisut enam kui kahe
   protsendipuntki võrra SKT-st (2002. aastal ca 1,5 protsendipunkti võrra). Võrreldes eelmise aastaga,
   oli intressikulu märgatavalt väiksem ning see aitas ära hoida puudujäägi olulist suurenemist. 2004.
   aasta puhul aga eksisteerib selge oht, et ületatakse puudujäägi kontrollväärtus 3%, kui ühekordseid
   meetmeid vähendatakse poole võrra. Kuna toodangumahu tühik on praktiliselt samaks jäänud, kulgeb
   ka tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu areng ebasoodsas suunas. Tsükliliselt kohandatud
   tasakaalulähedase eelarveseisundi saavutamine lükkub veelgi edasi.
   Arvestades eelmainitud arenguid, asendatakse soovitus 1 alljärgnevaga:
   “1.       Kuni tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi saavutamiseni keskmises
             perspektiivis tagada tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu parandamine vähemalt 0,5
             protsendipunkti võrra SKT-st aastas, asendades ühekordsed meetmed püsivamate
             meetmetega ning olles valmis täiendavate meetmete tarvituselevõtuks, et vältida ülemäärase
             eelarvepuudujäägi tekkimist (üldised suunised 1).”
   9.        Luxembourg
   Ei ole ajakohastatud.
   10.       Holland
   Üks Hollandi ees seisvatest ülesannetest on “eelarve kohandamine lähiaastatel madalama
   kasvupotentsiaali tingimustes ja vananemisega seonduvate eelarvekulude kontrollimine”. Nimetatud
   eesmärkide saavutamiseks sisaldasid 2003. aasta majanduspoliitika üldsuunised Hollandi jaoks
   järgmist soovitust:
   • Jätkuvalt hoida valitsemissektori tegelikud kulud selgesti määratletud piires kooskõlas
       tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundiga (soovitus 1).
   2003. aasta eelarveandmed näitavad, et valitsemissektori eelarvepuudujääk jäi vaid pisut allapoole
   SKT kontrollväärtuse kolmest protsendist. See on seotud järsu majanduslangusega, mis tekitas
   oodatust suurema puudujäägi, vaatamata märkimisväärsele eelarvekokkuhoiu meetmete paketile.
   2004. aasta puhul aga eksisteerib oht, et ületatakse puudujäägi kontrollväärtus (3%). Kuid arvestades
   toodangumahu tühiku suurenemist, kulgeb tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu areng soodsamas
   suunas. Juba mõnda aega ollakse teel tsükliliselt kohandatud tasakaalulähedase eelarveseisundi
   saavutamise poole.
   Arvestades eelmainitud arenguid asendatakse soovitus 1 alljärgnevaga:
   “1.       Jätkuvalt hoida valitsemissektori tegelikud kulud selgesti määratletud piires kooskõlas
             tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundiga ja olla valmis täiendavateks
             meetmeteks, et vältida ülemäärase eelarvepuudujäägi tekkimist (üldised suunised 1 ja 14).”
   11.       Austria
   Ei ole ajakohastatud.
ET                                                    13                                                 ET
 ---pagebreak---    12.        Portugal
   Üks Portugali ees seisvatest väljakutsetest on “riigi rahanduse konsolideerimise kiirendamine ja
   valitsemissektori kiirelt kasvavate kulude ohjamine”. Nimetatud eesmärgi saavutamiseks sisaldasid
   2003. aasta majanduspoliitika üldsuunised Portugali jaoks muu hulgas järgmist soovitust:
   • Tagada, et valitsemissektori eelarvepuudujääki vähendataks 2003. aastal vastavalt plaanitule veelgi
       ja et seejärel vähendataks tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääki vähemalt 0,5 protsendipunkti
       võrra SKT-st aastas, et saavutada tasakaalulähedane eelarveseisund (soovitus 1).
   2003. aasta eelarveandmed näitavad, et valitsemissektori eelarvepuudujääk oli 2,8 protsenti SKT-st,
   mis põhjendab 5. novembril 2001. aastal vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104
   lõikele 7 nõukogu poolt Portugalile esitatud soovitust, milles taotleti, et Portugal viiks hiljemalt 2003.
   aastaks valitsemissektori eelarvepuudujäägi allapoole kontrollväärtust (3% SKT-st). 2003. aasta
   majanduslangusega seonduv negatiivse toodangumahu tühiku suurenemine takistas oluliselt eelarve
   konsolideerumisprotsessi, kuna 2003. aasta jooksul laekus prognoositust väga palju vähem maksutulu
   (v.a ühekordne meede, mis seisnes maksu- ja sotsiaalkindlustusmaksete võlgade müügis). Kuigi
   valitsus on üldiselt olnud kulude kavandatud piiramisel edukas (s.t esmaste jooksvate kulude kasv
   vähenes 2001. aastal 8,9%, 2002. aastal 7,8% ja 2003. aastal 4,3%), on ta majanduslangusest tingitud
   maksutulude puudujäägi tõttu pidanud juba teist aastat järjest tuginema suurel määral ühekordsetele
   meetmetele (mis moodustasid 2002. aastal 1,5% ja 2003. aastal 2,1% SKT-st). 2004. aasta puhul aga
   eksisteerib selges oht, et puudujäägi kontrollväärtus ületatakse järjekordselt, arvestades aeglast
   majanduskasvu ja seda, et 2003. aastal võetud ulatuslikke ühekordseid meetmeid on praegu plaanis
   ainult osaliselt asendada.
   Arvestades eelmainitud arenguid asendatakse soovitus 1 alljärgnevaga:
   “1.        Kuni tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi saavutamiseni keskmises
              perspektiivis tagada tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu parandamine vähemalt 0,5
              protsendipunkti võrra SKT-st aastas, asendades ühekordsed meetmed püsivamate
              meetmetega ning olles valmis täiendavate meetmete tarvituselevõtuks, et eelarvepuudujääk
              ei ületaks taas SKT kontrollväärtuse kolme protsenti (üldised suunised 1).”
   13.        Soome
   Ei ole ajakohastatud.
   14.        Rootsi
   Ei ole ajakohastatud.
   15.        Ühendkuningriik
   2003. aasta eelarveandmed näitavad, et valitsemissektori eelarvepuudujääk oli 3,2 protsenti SKT-st,
   ületades nõnda SKT kontrollväärtuse kolme protsenti. Eelarveseisund plaanitust suurem halvenemise
   peamine põhjus 2003. aastal oli oodatust väiksema otseste maksude laekumine. Keskpikas
   perspektiivis oodatakse nii nominaalse eelarvepuudujäägi kui tsükliliselt kohandatud
   eelarvepuudujäägi langemist allapoole kahte protsenti SKT-st, arvestades seejuures varasema avaliku
   sektori alainvesteerituse ja avaliku sektori teenuste vähese osutamise kompenseerimiseks kavandatud
   kulude kasvu. Kavandatud puudujäägi juurde ei ole aga arvestatud piisavat ohutusvaru, vältimaks SKT
   kontrollväärtuse kolme protsendi ületamist tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral. Peale selle
   on eelarveprognoosid seotud ohtudega, mis tulenevad tulude määra iseenesliku tõusu eeldamisest.
   Arvestades eelmainitud arenguid, seisab Ühendkuningriigi ees veel täiendav väljekutse võrreldes
   2003. aasta majanduspoliitika üldsuunistega; nimelt on vaja:
ET                                                    14                                                      ET
 ---pagebreak---    Tugevdada eelarveseisundit selleks, et tagada riigi rahanduse usaldusväärsus
   Eelarveseisundi tugevdamiseks,     et    tagada   riigi  rahanduse  usaldusväärsus,   soovitatakse
   Ühendkuningriigil:
   “6.      parandada tsükliliselt kohandatud eelarveseisundit, et konsolideerida riigi rahandust
            kooskõlas tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi saavutamisega keskpikas
            perioodis ning olla valmis täiendavate meetmete tarvituselevõtuks, et vältida ülemäärase
            eelarvepuudujäägi tekkimist (üldised suunised 1).”
ET                                                  15                                                ET
 ---pagebreak---    16.        Küpros
   See väike, peamiselt turismile tuginev majandus on pidanult küllalt hästi vastu keerukale
   rahvusvahelisele olukorrale. Varem, aastatel 1997–2001, oli SKT tegelik kasv stabiilne ja tugev,
   keskmiselt 4,2 protsenti aastas. Kasvu allikaks oli sisenõudlus ning üha suurenev turistide arv. Kuid
   pärast 11. septembrit 2001 tõid rahvusvahelised sündmused: terrorikartus, Afganistani ja Iraagi sõda ja
   SARS – kaasa majanduslanguse, mis jätkus ka 2003. aastal. Seetõttu aeglustus kasvutempo rohkem
   kui poole võrra, ulatudes 2002. ja 2003. aastal mõõduka sisenõudluse toel siiski kahe protsendini. See
   näitaja jääb aga alla riigi kasvupotentsiaalile.
   Suhteliselt head kasvutempot toetas turumajanduse põhimõtetele ehitatud majandus, kus domineerib
   erasektor, kus on muuhulgas väga hästi arenenud finants- ja õigussüsteem, üldiselt usaldusväärne
   majanduspoliitika ja paindlik tööturg. Tööhõive on olnud peaaegu täielik, osalusmäärad kõrged;
   tööpuudus 3–5 protsendi vahel. Seega ei ole tööpuudus Küprosel tegelikult probleemiks. Kuid
   (massi)turismi kriis osutab majanduse kasvavale sõltuvusele sellest sektorist ajal, mil traditsioonilise
   ekspordi tuluallikate (eriti töötlev tööstus) struktuur nõrgeneb. Seetõttu võiks Küpros olla huvitatud
   tegevuse mitmekesistamisest kõrgemat lisandväärtust võimaldavate tegevusalade suunas. Selleks
   peaks Küpros kiirendama üleminekut teadmuspõhisele majandusele, jätkates samas ärikeskkonna
   lihtsustamist.
   1999. aastal koostati eelarve konsolideerimise plaan, mida järgnevatel aastatel läbi vaadati ja laiendati.
   Kuid 2002. ja 2003. aastal ebaõnnestus taas eelarve konsolideerimine, mistõttu sellest loobuti ning
   eelarvepuudujääk tõusis vastavalt 4,6%-le ja 6,3%-le SKT-st. Kasvu hoogustava eelarvekäitumise
   tulemuseks oli sisenõudluse kasv ja 2003. aasta jooksevkonto puudujäägiks prognoositi 4,4% SKT-st.
   Valitsus plaanib taas käesoleval ja järgnevatel aastatel eelarvepuudujääki vähendada, töötades selleks
   välja soodsama poliitiliste meetmete paketi ja toetades jooksevkonto puudujäägi vähendamist.
   Küpros peaks ajama poliitikat, mis aitaks saavutada püsiva lähenemise kõrge taseme, eriti riigi
   rahanduse konsolideerimise osas. Nii riigi rahanduse edasist konsolideerimist kui ka kasvava turismist
   sõltuvuse ohjamist peab toetama poliitika, mis tugevdaks riigi kasvupotentsiaali ka keskpikas ja pikas
   perspektiivis. Selleks on vaja eriti tugevdada kasvu- ja tööjõu baasi ning Küpros peaks jätkama
   teadmuspõhisele majandusele ülemineku protsessi. Eelöelduga seoses seisab Küprose ees kaks
   peamist ülesannet:
   • Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähenemine,
   • Mitmekesistada majandust kõrgemat lisandväärtust andvate tegevusalade abil.
   Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähenemine
   Eelarve konsolideerimise eesmärkidest kalduti 2002. ja 2003. aastal üha enam kõrvale. Esialgne, 1999.
   aastal koostatud eelarve konsolideerimise kava vaadati 2001. ja 2002 aastal uuesti läbi. Eesmärgiks oli
   vähendada puudujääk aastaks 2002 kahele protsendile SKT-st ning saavutada aastaks 2005 tasakaalus
   eelarve. 2002. aastal vähenenud kasv tõstis aga eelarvepuudujääki hoopis 4,6 protsendini SKT-st
   esialgu plaanitud 2,6 protsendi asemel. 2003. aastal anti veelgi järele, põhjuseks taas tagasihoidlik
   kasv, aga ka maksumaksmisest kõrvalehoidmine, mis viis maksutulude märgatavale alalaekumisele.
   Samas kasvasid kulud, mille põhjuseks olid suuremad kaitseotstarbelised väljaminekud ja soikunud
   välisnõudluse kompenseerimiseks kasutuselevõetud kasvu hoogustavad meetmed. Selle tulemusena
   loobuti konsolideerimise kavast ja valitsemissektori eelarvepuudujääk saavutas 2003. aastal taseme 6,3
   protsenti SKT-st. Kasvu hoogustav eelarvepoliitika andis tõuke sisenõudluse kasvule ning suurendas
   ka jooksevkonto puudujääki, mille prognoos 2003. aastaks oli 4,4 protsenti SKT-st. Valitsus plaanib
   taas eelarve puudujääki vähendada, töötades selleks välja soodsama poliitiliste meetmete paketi ja
   toetades jooksevkonto puudujäägi vähendamist. Selleks, et saavutada taas eelarve konsolideerimine,
   on tarvis rakendada tõsiseid parandusmeetmeid. Riigi rahanduse kvaliteet peaks paranema üleüldise
ET                                                     16                                                     ET
 ---pagebreak---    eelarvereformi tulemusena, mis peaks lõpule jõudma 2004. aasta lõpuks. Need reformid on suunatud
   puudujäägi täiendavale vähendamisele ja jooksevkonto puudujäägi hoidmisele püsival tasemel juhuks,
   kui erasektori netosäästude olukord peaksid jälle halvenema.
   Mitmekesistada majandust kõrgemat lisandväärtust andvate tegevusalade abil
   Kuigi turismi arvele langeb umbes 15–20% SKT-st ja töökohtadest, on majandus pidanud küllalt hästi
   vastu keerulisele rahvusvahelisele olukorrale. Kuid pikaajalises perspektiivis oleks Küprose huvides
   oma turismimajandust kaasajastada ning laieneda oma tegevust muudele suuremat lisandväärtust
   pakkuvatele aladele. Seetõttu on Küprose valitsus algatanud rea reforme, mille eesmärgiks on muuta
   sujuvamaks üleminek teadmuspõhisele majandusele. Siin võivad aga jätkuvalt takistuseks saada
   vähesed kulutused uurimis- ja arendustegevusele, eriti ärisektoris, ja infotehnoloogiliste oskustega
   inimeste vähesus. Samuti on e-kaubanduse tase ja internetiühendusega majapidamiste protsent üsna
   madal.
   Parem ärikeskkond on esmatähtis ka tooteturgude tõhususe parandamisel. Esiteks domineerivad
   Küprose majanduses väikesed perefirmad, mille tegevuse laiendamisele võivad osaliselt piire seada
   rahastamisraskused. Teiseks on konkurents võrgutööstustes endiselt piiratud. Näiteks pole elektriturul
   ikka veel tekitatud eraldi juurdepääsu võimalust ülekandesüsteemile. Novembris 2003 andis
   telekommunikatsiooni- ja postiteenuste sektori seadusandja välja kaks määrust, mis viisid küll
   kliendiliinile eraldi juurdepääsu võimaldamise protsessi edasi, kuid siiski mitte lõpule. Peale selle on
   õhutranspordis alles turulepääsu takistavad tõkked ja merenduse alal pole ühenduse õigustiku täies
   mahus veel rakendatud.
ET                                                    17                                                    ET
 ---pagebreak---    Erisoovitused Küprosele
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Tagamaks valitsemissektori eelarve puudujäägi püsivat vähendamist, soovitatakse Küprosel:
   1.        vähendada valitsemissektori eelarve puudujääki mitmeaastases perspektiivis usaldusväärsel
             ja püsival viisil kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu võetavate
             otsustega (üldsuunis 1).
   Selleks, et mitmekesistada majandust kõrgemat lisandväärtust andvate tegevusalade abil, soovitatakse
   Küprosel:
   2.        suurendada jõupingutusi kvalifitseeritud inimressursside arendamiseks, edendada uurimis- ja
             arendustegevust ja innovatsiooni, eriti ärisektoris, ning parandada tingimusi, mis
             hõlbustaksid informatsiooni ja kommunikatsioonitehnoloogiate levikut (üldsuunised 9 ja 13).
   3.        jätkata äri- ja maksukeskkonna lihtsustamist (üldsuunis 11).
ET                                                   18                                                   ET
 ---pagebreak---    17.       Tšehhi Vabariik
   Pärast 1997.–1998. aasta majanduslangust hakkas Tšehhi Vabariigi tegelik SKT kasvama keskmiselt
   umbes kolm protsenti aastas. Erandiks oli 2002. aasta, mil riik kannatas suurte üleujutuste all ja SKP
   kasv küündis vaid kahe protsendini. Inflatsioon tarbijahindade harmoneeritud indeksi järgi oli väga
   madal (1,4% 2002. aastal ja –0,1% 2003. aastal) ning väiksem rahandusasutuste prognoositust.
   Restruktureerimisele suunatud jõupingutused toetasid kasvu, kuid toodang ei ole veel siiski
   saavutanud potentsiaalset taset. Peamised ümberkorraldused toimusid panganduses. Pangandussektori
   restruktureerimisega kaasnes oluline koormus riigieelarvele, kuna riik võttis pankade bilanssidest üle
   halvad laenud. Lisaks ei ole riigi eelarvepoliitika seni olnud eriti range, mistõttu valitsemissektori
   eelarvepuudujääk on järsult kasvanud. Kasvu hoogustav hoiak eelarveküsimustes tekitas sisenõudluse
   buumi ning kasvava tarbimise tõttu kasvas ka jooksevkonto puudujääk, ulatudes enam kui kuue
   protsendini SKT-st.
   Tšehhi Vabariik peaks oma poliitikas seadma eesmärgiks püsiva lähenemise kõrge taseme
   saavutamise, eriti riigi rahanduse konsolideerimise osas. Võrreldes teiste uute liikmesriikidega, on
   majanduse kasv olnud suhteliselt aeglane. Seetõttu peab riigi rahanduse edasist konsolideerimist
   toetama selliste poliitikatega, mis aitavad kaasa heade kasvunäitajate saavutamisele keskpikas ja pikas
   perspektiivis. Selleks on tarvis erilist tähelepanu pöörata järelejäänud struktuursete puuduste
   kõrvaldamisele, sh tööturul ja ärikeskkonnas, ning kiirendada üleminekut teadmuspõhisele
   majandusele. Eelöeldut silmas pidades seisab Tšehhi Vabariigi ees neli peamist ülesannet:
   • Tagada kiiresti valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine ning riigi rahanduse
       jätkusuutlikkus pikaajalises perspektiivis,
   • Jätkuvalt tegelda struktuursete probleemide lahendamisega tööturul,
   • Parandada tingimusi, mis kiirendaksid tootlikkuse kasvu,
   • Edendada ettevõtlust ja väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete tegevust.
   Tagada kiiresti valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine ning riigi
   rahanduse jätkusuutlikkus pikaajalises perspektiivis
   Valitsemissektori eelarvepuudujääk oli 2002. aastal 6,4% SKT-st, ning see oli kasvanud 12,9
   protsendini aastaks 20036, mis omakorda andis tõuke jooksevkonto puudujäägi edasisele kasvule.
   2003. aastal võttis valitsus vastu eelarve konsolideerimise programmi, mille eesmärgiks on alandada
   valitsemissektori eelarvepuudujääki nelja protsendini SKT-st aastaks 2006. Eelarve konsolideerimine
   on suunatud puudujäägi täiendavale vähendamisele ja jooksevkonto puudujäägi hoidmisele püsival
   tasemel juhuks, kui erasektori netosäästude olukord peaksid jälle halvenema.
   Siiski sõltub riigi rahanduse kvaliteedi paranemine suurel määral eelarvereformi elluviimisest.
   Eelarvereformi väga tähtsaks osaks on institutsionaalse raamistiku ümberkujundamine, kulude
   kavandamine keskpikas perspektiivis ja tegevuspõhise eelarvestamise kasutuselevõtt. Eriti peaks
   kuluraamide kehtestamine vähendama keskvalitsuse poolt antavaid riigigarantiisid, mis on eelarvele
   jätkuvalt suureks ohuallikaks. Peale selle on tulevikus tugeva eelarveseisundi saavutamise puhul ohuks
   ka käimasolev avaliku halduse detsentraliseerimine ning eelarvereeglite puudumine piirkondlikul ja
   kohaliku omavalitsuse tasemel. Positiivsena väärib märkimist asjaolu, et valitsuse ei näe oma
   lähiaastate reformiplaanides ette riiklike investeeringute vähendamist protsendina SKT-st.
   6
            Osaliselt langes see puudujääk üheainsa riigi poolt antud garantii arvele, mis moodustas ca 6,3 protsenti
            SKT-st.
ET                                                        19                                                          ET
 ---pagebreak---    Arvestades riigi rahanduse jätkusuutlikkust pikaajalises perspektiivis, tekitavad tõsist muret
   eelarvevälised kulutused ning sotsiaalkindlustuse ja tervishoiukulude kiire kasv. Kuigi praegune
   valitsemissektori võlg pole eriti suur, kergitasid eespool mainitud arengud viimastel aastatel seda
   kiiresti (25,2 protsendilt SKT-st 2001. aastal 37,6 protsendini SKT-st 2003. aastal).
   Jätkuvalt tegelda struktuursete probleemide lahendamisega tööturul
   Perioodil 1990–2002 toimusid Tšehhi tööturu struktuuris dramaatilised muutused. Primaarsektoris
   hõivatute osakaal langes 12,4 protsendilt 4,8 protsendile, sekundaarsektoris 45,1 protsendilt
   39,6 protsendile ning tertsiaarsektoris kasvas 42,5 protsendilt 55,6 protsendile. 2002. aasta lõpul oli
   tööpuuduse tase 7,3 protsenti ja 2003. aasta neljandas kvartalis oli see juba 8,1 protsenti. Lisaks
   restruktureerimisele suurendab tööpuudust tõenäoliselt ka avaliku sektori reform, mille kohaselt
   aastatel 2004–2006 kaotatakse avalikus sektoris kaks protsenti töökohtadest aastas. Ametiühingute roll
   palgakujunduses on väike. Palgaläbirääkimised toimuvad detsentraliseeritult; palkade osas lepitakse
   enamasti kokku ettevõte tasandil. Ettevõtte- ja sektoriüleseid kollektiivläbirääkimisi on vähe.
   Vaatamata kõrgele tööhõive määrale (65,5 % aastal 2002) ja sellele, et tööpuudus jääb Euroopa Liidu
   keskmise tasemele, esineb Tšehhi tööturul rida struktuurseid vajakajäämisi. Esiteks on piirkondlikud
   vahed väga suured. Tööpuuduse tase on struktuuriliselt mahajäänud piirkondades enam kui neli korda
   kõrgem kui Prahas ja mõnes piirkonnas üle 25 protsendi. Teiseks on pikaajaliste (üle aasta) töötute
   osakaal väga kõrge, jõudes 2003. aasta lõpuks 40,3 protsendini. Peale selle pikeneb tööhõiveametites
   keskmine registreerituse periood. Kolmandaks on tööpuudus noorte (alla 25-aastaste) hulgas väga
   suur. Keskmiselt oli noorte osa töötute hulgas 23 protsenti ning seejuures esines märgatavaid
   piirkondlikke kõikumisi.
   Tööjõu pakkumise poolelt vaadatuna lähtuvad pikaajaline töötus ja tööturu vähene paindlikkus maksu-
   ja sotsiaaltoetuste süsteemi sisseehitatud takistustest, elukestva õppe programmide vähesusest ja
   haridus- ja koolitussüsteemide puudustest. Viimane ei valmista ette piisavalt tööturu nõudlusele
   vastavate oskustega töötajaid, eriti suured puudujäägid on teadmuspõhise majanduse vajaduste
   täitmise osas. Tšehhi tööturu struktuursed vajakajäämised peegeldavad ka vähest geograafilist
   liikuvust, millel on eelkõige kaks peapõhjust: eluasemehindade reguleerimine ei soosi eluasemeturu
   arengut piirkondades, kus luuakse töökohti. Teiseks muudab nõrk transpordi infrastruktuur kaugemalt
   tööle- ja töölt koju sõidu kulukaks ning tekitab takistusi investeerimisele ja uute ettevõtete loomisele
   struktuurselt nõrkades piirkondades.
   Tööjõu nõudluse poolel võivad negatiivset mõju avaldada kõrged haiguskindlustuse ja
   sotsiaalkindlustuse maksed, mis kokku moodustavad brutopalgast juba 47,5% ja millest umbes
   veerandi peavad tasuma töötajad ja umbes kolmveerandi tööandjad.
   Parandada tingimusi, mis kiirendaksid tootlikkuse kasvu
   Tootlikkuse kasv on Tšehhi Vabariigis olnud suhteliselt aeglane. Perioodil 1996–2002 kasvas
   tööviljakus aastas 2,1 protsendi võrra, asetades Tšehhi Vabariigi viimasele kohale uute liikmesriikide
   hulgas. Veel enam – võrreldes Euroopa Liiduga on tootlikkuse tase ikka veel väga madal
   (moodustades ca 55% 15-liikmelise Euroopa Liidu keskmisest aastal 2003). Niisuguse olukorrani
   võisid viia sellised tegurid nagu haridussüsteemi vähene paindlikkus, uurimis- ja arendustegevuse ja
   innovatsiooni ebaefektiivsus ning informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogiate piiratud
   kasutamine. Haridus- ja koolitussüsteemi vähene paindlikkus, reageerimaks muutuvatele nõudmistele
   oskuste osas väljendub kvalifikatsioonide pakkumise ja nõudluse erinevas jaotumises tööturul.
   Haridusalased saavutused on väga kõrgel tasemel (92% 20–24 aastastest omab vähemalt
   gümnaasiumiharidust), samas on kolmanda taseme hariduse omandanute osakaal üks madalamatest
   Euroopa Liidus. Kuigi uurimis- ja arendustegevusele kulutatakse teiste uute liikmesriikidega võrreldes
   küllaltki palju, ei ole uuendustegevus eriti aktiivne, mõõdetuna saadud patentide arvuga, ja seetõttu
   pole uurimis- ja arendustegevusele kulutatud summade kasutamine efektiivne. Koostöö
   uurimisasutuste (näiteks ülikoolide ja Tšehhi Teaduste Akadeemia) ja erasektori vahel näib olevat
   piiratud. Mööndes nende probleemide olemasolu, on valitsus võtnud vastu riikliku uurimis- ja
ET                                                     20                                                   ET
 ---pagebreak---    arendustegevuse poliitika aastateks 2004–2008, et uurimis- ja arendustegevusele hoogu anda.
   Tulemused sõltuvad aga suurel määral poliitika täielikust elluviimisest.
   Edendada ettevõtlust ja väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete tegevust
   Vaatamata edukale ja hästi toimivale konkurentsiraamistikule ja seadusandliku keskkonna pidevale
   kujundamisele, näib Tšehhi Vabariigis ettevõtluse ees olevat siiski märkimisväärseid takistusi. Sellele
   osutab muu hulgas ka väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete vähene panus SKT-sse (alla 40%).
   Ettevõtete sündimus kokku, väljendatuna protsendina kõikidest ettevõtetest, on teiste uute
   liikmesriikidega võrreldes suhteliselt madal.
   Selle olukorra tekkimisele kaasa aidanud tegureiks näivad olevat ettevõtluskeskkonna kitsaskohad,
   mis avaldavad ebaproportsionaalselt suuremat mõju väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele,
   näiteks seadusandluse ja seaduste täitmise tagamise, liigse halduskoorma ja väheste
   rahastamisvõimaluste osas. Uue ettevõtte asutamise protsess on aeglane ja keerukas. Ettevõtjad
   kritiseerivad tihti äriregistrit ebaefektiivsuse ja mitte alati läbipaistva tegevuse pärast. Ka ei võimalda
   pankrotiseadusandlus turult lihtsalt lahkuda ega raskustes olevaid ettevõtteid restruktureerida. Mõnede
   nende probleemide lahendamiseks on tehtud rida seadusandlikke algatusi, kuid edasiminek on
   osutunud aeglaseks. Vaatamata kohtunike kvalifikatsiooni tõusule, on õigusemõistmise kvaliteet ja
   aeglus endiselt suureks probleemiks. Lisaks on uutel ettevõtetel erakordselt raske leida
   välisfinantseerimist.
   Erisoovitused Tšehhi Vabariigile
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Selleks, et tagada kiiresti valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine ning riigi rahanduse
   jätkusuutlikkus pikaajalises perspektiivis, soovitatakse Tšehhi Vabariigil:
   1.         vähendada valitsemissektori eelarve puudujääki mitmeaastases perspektiivis usaldusväärsel
              ja püsival moel kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu võetavate
              otsustega (üldsuunis 1).
   2.         reformida tervishoiu- ja pensionisüsteeme, et tagada nende rahaline jätkusuutlikkus, eriti aga
              võtta meetmeid vanaduspensioni saajate osakaalu eeldatava tõusu vastu ning et alandada
              eelarveriske, mis tekivad kasvavast hulgast tingimuslikest kohustustest; luua töötamist
              soodustavaid stiimuleid ning alandada kõrgeid sotsiaalkindlustuse makseid (üldsuunised 4,
              14 ja 16).
   Selleks, et jätkuvalt tegelda struktuursete probleemide lahendamisega tööturul, soovitatakse Tšehhi
   Vabariigil:
   3.         suurendada tööjõu pakkumist, reformides selleks maksusoodustuste süsteemi, et kaotada
              töötamist mittesoosivad tegurid; ning tõsta tööjõu tööalast ja geograafilist liikuvust
              kvalifikatsioonide pakkumise ja nõudluse vaheliste erinevuste vähendamise teel, tagades
              samal ajal ümberõppe ja teiste aktiivsete tööturumeetmete tõhususe; loobudes eluasemeturu
              hindade reguleerimisest ja parandades transpordi infrastruktuuri (üldsuunised 4, 7, 8 ja 13).
   Selleks, et parandada tingimusi, mis kiirendaksid tootlikkuse kasvu, soovitatakse Tšehhi Vabariigil:
   4.         parandada haridus- ja koolitussüsteemide tõhusust ja kvaliteeti ning kohanemisvõimet
              muutuvate nõudmiste suhtes kvalifikatsioonide osas (üldsuunis 13).
ET                                                      21                                                     ET
 ---pagebreak---    5.        muuta uurimis- ja arendustegevus ja innovatsioonialane tegevus efektiivsemaks, ergutada
             teadmiste üleandmist välismaiste otseinvesteeringutega ja toetada teadmiste levikut
             (üldsuunis 13).
   Selleks, et edendada ettevõtlust ja väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete tegevust, soovitatakse
   Tšehhi Vabariigil:
   6.        parandada ettevõtluskliimat, kaotades liigse halduskoorma, tõhustades seadusandlust ja selle
             rakendamist ning parandades selliste ettevõtete juurdepääsu finantseerimisallikatele
             (üldsuunised 11 ja 12).
ET                                                    22                                                  ET
 ---pagebreak---    18.       Eesti
   Arvestades nõrka välisnõudlust, olid Eesti makromajanduslikud tulemused 2003. aastal tugevad,
   samas suurenes jooksevkonto defitsiit 13,7 protsendini SKTst. SKT 4,8 protsendine kasv tugines
   suurenenud investeeringutele ja eratarbimise tõusule. Viimast soodustas oluliselt suurenenud
   laenamine, palkade tõus ja tööhõive mõõdukas kasv. Eurotsooni pikaleveninud investeerimisloiduse
   foonil kasvasid kapitalikulud Eestis hoogsalt üle 11 protsendi tänu suurtele otsestele
   välisinvesteeringutele ja madalatele intressimääradele. Inflatsioon, mis 2001. aasta keskel oli kasvanud
   peaaegu 7 protsendini, langes 2003. aastal 1,3 protsendini. Valitsuskulude üldülejääk tõusis 2002.
   aastal 1,8 protsendini SKTst ning 2003. aastal 2,6 protsendini tänu suurele aktiivsusele ning paranenud
   maksukogumisele ning hoolimata parlamendi poolt kinnitatud lisakulutustest. Mõned kohalikud
   omavalitsused on jätkuvalt avaldanud survet riigieelarvele
   Eesti tegevuse eesmärk peab olema püsiva lähenemise kõrge taseme saavutamine ning jooksevkonto
   puudujäägi vähendamine. Fiskaalpoliitika saab avaldada märgatavat mõju jooksevkontole, eelkõige
   tootlikkuse parandamisele ja konkurentsivõime tõusule suunatud struktuuripoliitika saab tõsta
   majanduse kasvupotentsiaali ning omakorda jätkuvalt parandada säästude ja investeeringute tasakaalu
   ning jooksevkonto olukorda. Iseseisvumise järel majanduse restruktureerinud valitsusasutuste tähtsaks
   väljakutseks jääb tööturu olukord ja kõrge tööpuuduse tase. Seda arvestades seisab Eesti silmitsi nelja
   olulise väljakutsega:
   • Jooksevkonto suure puudujäägi vähendamine asjakohase fiskaalpoliitika abil,
   • Tööturu strukturaalsete probleemide lahendamine,
   • Tingimuste parandamine tootlikkuse tõstmiseks,
   • Tõhusa konkurentsi arendamine võrguettevõtetes.
   Jooksevkonto suure puudujäägi vähendamine asjakohase fiskaalpoliitika abil
   Sise- ja välisnõudluse mittevastavus väljendus impordi järsus suurenemises (7,9%) ning ekspordi
   suhteliselt nõrgas kasvus (4,2%), mis viis jooksevkonto puudujäägi tõusu 13,7 protsendini SKTst
   aastal 2003. Puudujäägi suure osa hõlmasid unikaalseid kaubaartikleid, mis sisaldasid peamiselt
   imporditud põhivaratooteid ning kaubavahetuse tasakaalu puudujääk moodustas puudujäägi olulise
   osa, samal ajal kui kapitalikonto oli tänu suurte otseste välisinvesteeringute sissevoolule ülejäägis.
   Valitsussektori võla madal tase (ligikaudu 5% SKTst) ning riigi positiivne krediidireiting aitavad
   leevendada jooksevkonto puudujäägi kohese stabiliseerimise nõuet. Lisaks selle on valitsus loonud
   stabiliseerimisreservi, mis küünib 9 protsendini SKTst ning mida on rahastatud alates 1997. aastast
   eelarve ülejääkide ja erastamistulude kaudu.
   Eesti majanduse keskpikas perspektiivis olulisima makromajandusliku tasakaalutuse vähendamiseks
   on otsustava tähtsusega struktuuripoliitikate rakendamine, mis edendavad Eesti kaupade ja teenuste
   välist konkurentsivõimet, esmajoones infrastruktuuride kiire parandamise kaudu ning inimkapitali
   investeerimise läbi, võttes erilise tähelepanu alla riigi ebasoodsad piirkonnad, mis on oluliselt tähtis
   Eesti majanduse makomajandusliku tasakaalutuse vähendamisel keskpikas perspektiivis.
   Aruka fiskaalpoliitika jätkamine on olulise tähtsusega praeguse jooksevkonto puudujäägi käsitlemisel.
   Kui valitsuskulude üldülejääk tõusis 2002. aastal 1,8 protsendilt 2002 2,6 protsendini 2003. aastal,
   jätkasid mõned omavalitsused surve avaldamist riigieelarvele oma eelarvete puudujääkidega nii 2002.
   kui 2003. aastal. Vaatamata viimaste aastate fiskaalülejääkidele ja riigivõla madalale tasemele
   avaldavad edasiste lisakulutuste kavad ning maksukärped ühes ELiga liitumisega seotud kohustustega
   lähemas tulevikus eelarvele suuremat survet. See võib vähendada rahvuslikku säästu ning avaldada
   seega halba mõju erinevatele poliitikatele üldisemalt, eriti praegust väga kõrget jooksevkonto defitsiiti
ET                                                    23                                                     ET
 ---pagebreak---    arvestades. Tervikuna peaks Eesti valitsemissektori eelarve lähiaastatel jääma tasakaalu või tekkima
   ülejääk, isegi teatavaid fiskaalseid leevendusi arvesse võttes. Fiskaalpoliitika leevendamine ELi
   liikmelisuse esimestel aastatel langeb arvatavalt kokku majandustõusuga. Välistada ei saa kavandatava
   fiskaalpoliitika tsükliennetuslikku mõju. Seega vajab keskpika fiskaalpoliitika programmi
   rakendamine Eestis arukat ja paindlikku lähenemist.
   Tööturu strukturaalsete probleemide lahendamine
   Riigi iseseisvumise järel on tööturu olukord Eestis järk-järgult halvenenud. Majanduse
   restruktureerimine ning sellega kaasnenud ebakõlad näivad olevat põhilised tegurid, mis on tõstnud
   2000. aastate keskpaigaks töötuse määra 14,5 protsendini (ILO määratluse alusel). Tööhõive määr, mis
   oli langenud 65 protsendilt 1997. aastal 60,6 protsendini 2000. aastal, näitas 2002. aastal riigi
   iseseisvuse ajast peale esimest tõusu, kasvades 61,1 protsendini ning kasvatas tööturu mahtu, mis
   langetas töötusemäära 2002. aastal 10,3 protsendini. Samas peegeldasid need näitajad vaid mõõdukaid
   edusamme tööturul ning majanduslikult aktiivse elanikkonna olulist vähenemist tööhõive kasvas
   aastatel 1997 2000 umbes 2 protsenti, samal ajal kui majanduslikult aktiivne elanikkond vähenes
   peaaegu 2,5 protsenti.
   Aastatel 1997 2002 kasvanud töötuse määraga kaasnes pikaajaliste töötute ja heitunute määra püsiv
   kasv ning ühtlasi strukturaalse tööpuuduse tõus. Samas vähenes nende määr, kes olid töötud üle aasta
   2002. aastal 41 protsendini töötute koguhulgast, elik peaaegu samale tasemele kui aastal 1997, olles
   vahepeal kasvanud 60 protsendini. Samas on pikaajaliste töötute arv endiselt eriti kõrge, millest võib
   järeldada, et suurel hulgal töötutel ei ole vajalikke oskusi, et edukalt taaslõimuda tööturule. Jätkuvalt
   püsivad piirkondlikud erisused ning töötuse määr on märgatavalt kõrgem Kirde-Eestis (ligikaudu 19%
   tööjõust) võrrelduna Lõuna-Eestiga (8,5–9%).
   Tingimuste parandamine tootlikkuse tõstmiseks
   Eestis on tootlikkuse tase endiselt väga madal võrreldes ELi keskmisega (42% ELi keskmisest
   tasemest aastal 2002). Ehkki tööviljakuse tõus oli aastatel 1997 2000 märgatav, on see alates 2000.
   aastast kahanenud. Tootlikkuse taseme edasisel tõusul võivad tagasilöögi anda kaks olulist tegurit
   tööjõu madal kvalifikatsioon ning teadus- ja arendustegevuse ja innovatsiooni madal tase. Need kaks
   tegurit selgitavad ka, miks otsesed välisinvesteeringud on koondunud valdkondadesse, mis ei eelda
   olulist teadus- ja arendustegevuse taset.
   Tööjõu madal kvalifikatsioon tuleneb haridussüsteemi ebatõhususest, ehkki kulutused haridusele on
   küllaltki suured (6,7% SKTst aastal 2000). Iseäranis murettekitav on tõsiasi, et haridussüsteem ei vasta
   piisavalt tööturu nõuetele, tekitades ebakõla.
   Hästi kujundatud teadus- ja arendustegevus võib etendada olulist osa tootlikkuse tõstmisel. Praegu on
   Eesti kulutused teadus- ja arendustegevusele suhteliselt madalad, see on madalam Euroopa riikide
   keskmisest (0,8% SKTst aastal 2001) ning madalaim näitaja ärialase teadus- ja arendustegevuse puhul
   uute liikmesriikide seas. Osaliselt on see tingitud teadus- ja äriringkondade nõrkadest omavahelistest
   sidemetest. Selles valdkonnas on heaks kiidetud uus strateegia, mis näeb ette kulutuste olulist
   suurendamist teadus- ja arendustegevusele aastatel 2002 2006.
   Tõhusa konkurentsi arendamine võrguettevõtetes
   Ehkki võrguettevõtete liberaliseerimine on Eestis alanud, on konkurents elektriturul siiski väga
   piiratud. Eesti on kokkuleppinud pika üleminekuperioodi selle sektori liberaliseerimiseks, põhjusel, et
   energiatootmine sõltub põlevkivist. Põlevkivisektori restruktureerimine on alanud, ent edusammud
   turu kavandatud liberaliseerimisel on piiratud. Elektriturul domineerib riigi omanduses olev
   vertikaalselt integreeritud ettevõte, kes on nii varustaja, tootja kui monopoolne edastaja ja jaotaja.
   Turu lubatud kümneprotsendine avamine on väiksem kui enamike uute liikmesriikide puhul. Üks
   kõige olulisemaid takistusi elektrituru avamisele on riigipoolsete rangete impordilitsentsireeglite
ET                                                     24                                                    ET
 ---pagebreak---    rakendamine. Energiasektori reguleerija sõltumatuse kindlustamine on samuti oluline, arvestades riigi
   praegust omanikuseisust elektriturul.
   Gaasi ja telekommunikatsiooni alal ei ole probleemid nii akuutsed. Gaasiturg on erastatud ja avatud
   ning turul tegutseb üks suur tarnija. Ka telekommunikatsiooniturg on liberaliseeritud. Siiski võib
   tekkida probleeme seetõttu, et võrgu omanik on tegev ka turustajana.
   Erisoovitused Eestile
   Ülalloetletud väljakutsed tingivad laialdaste struktuurireformide vajaduse, mis on sätestatud
   majanduspoliitiliste üldsuuniste I osas üldsuunistes..
   Saamaks jagu suurest jooksevkonto puudujäägist, millele peab andma oma panuse asjakohane
   fiskaalpoliitika, soovitatakse Eestil:
   1.        Rakendada fiskaalpoliitikat, mis on vastavuses nõukogu tehtavate otsustega eelseisva eelarve
             täitmise ülesande kontekstis (üldsuunis 1), ning mis on vastavuses eesmärgiga välistada
             tsüklieelsed poliitikad, mis võivad teravdada välist tasakaalustamatust (üldsuunis 2).
   Saamaks jagu struktuursetest probleemidest tööturul, soovitatakse Eestil:
   2.        Rakendada abinõud, mis on suunatud eeskätt pikaajaliste töötute taaslõimimisele, eeskätt
             piirkondades, mis on enim kannatanud majanduse restruktureerimise läbi edendades
             kutseharidust ning elukestvat õpet ning luues tõhusa institutsionaalse võrgustiku, mis toetab
             töökohtade loomist (üldsuunised 4, 6 ja 8).
   3.        Innustada sotsiaalpartnereid kindlustamaks, et palkade areng, sealhulgas miinimumpalka
             käsitleva seadustiku muutmine ei takista tööhõive kasvu ning toetab tööturu taastumist
             (üldsuunised 3 ja 5).
   Parandamaks tootlikkuse tõstmise tingimusi, soovitatakse Eestil:
   4.        Parandada haridussüsteemi ja kutsehariduse tõhusust ja kvaliteeti, vähendamaks ebakõla
             tööturul (üldsuunis 13).
   5.        Viia ellu 2001. aastal heaks kiidetud teadus- ja arengustrateegia ning edendada iseäranis
             ärisektori suuremat osalust teadus- ja arendustegevuse kulude katmisel (üldsuunis 13).
   Tõhusa konkurentsi arendamiseks võrgutööstustes, soovitatakse Eestil:
   6.        Jätkata elektrituru liberaliseerimist, tugevdada turureguleerija sõltumatust ja tagada tõhus
             konkurents telekommunikatsiooni valdkonnas (üldsuunis 9).
ET                                                     25                                                  ET
 ---pagebreak---    19.        Ungari
   2002. aastal oli SKT tegelik kasv suhteliselt kõrge (3,5%), kuid 2003. aastal jäi see alla kolme
   protsendi. Kuigi tööpuudus on üks madalamaid liituvate riikide hulgas, on osalusmäär Euroopa Liidu
   keskmisega võrreldes väga madal. Tõsised struktuurilised puudused tööturul muudavad edasise hõive
   kasvu raskeks, eriti tuleks märkida geograafilise liikuvuse puudumist, kvalifikatsioonide pakkumise ja
   nõudluse erinevat jaotumist ning hõivet mittesoosivat sotsiaaltoetuste süsteemi. Selleks, et saavutada
   püsiva lähenemise kõrge tase, on vaja taastada konkurentsivõime ning hoida seda püsivalt kõrgel
   tasemel. Reaalpalga tagasiviimine mõistlikule tasemele ning investeeringuid soosivama keskkonna
   loomine näib seetõttu olevat võtmeküsimus tasakaalustatud kasvu saavutamisel keskpikas
   perspektiivis.
   Pärast seda, kui eelarvepuudujääk tõusis 2002. aastal 9,3 protsendini SKT-st, pöörduti 2003. aastal
   taas tagasi range eelarvepoliitika juurde. Siiski oli valitsemissektori eelarvepuudujääk 5,9% SKT-st.
   Kavandatud eelarvepuudujäägi oluline ületamine kahel viimasel aastal kasvatas ka tarbimisest tingitud
   jooksevkonto puudujääki, nii et see ületas 5,5% SKT-st. Kaasnesid ka muud
   makromajanduspoliitilised probleemid (näiteks kõrge reaalpalga kasv ja väga kõrged reaalintressi
   määrad) ning vahetuskursi suur kõikuvus, mis on üldiselt vähendanud finantsturgude usaldust ning
   riigi üldist konkurentsivõimet.
   Ungari peaks oma poliitikas seadma eesmärgiks püsiva lähenemise kõrge taseme saavutamise, eriti
   riigi rahanduse konsolideerimises. Ungari on viinud ellu mitmeid struktuurireforme ja oluliselt
   Euroopa Liidule järele jõudnud. Siiski on ka lahendamata ülesandeid. Ungari peaks võtma meetmed,
   et tõhustada oma haridussüsteemi, ning toetama tootlikkuse tõstmise eesmärgil uurimis- ja
   arengustegevust. Tuleb täiendavalt edendada konkurentsi võrgutööstustes ja tugevdada turgu
   reguleerivate asutuste sõltumatust. Eelnevat silmas pidades seisab Ungari ees viis peamist ülesannet:
   • Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi edasine püsiv vähenemine,
   • Tõsta tööhõive määra ning lahendada struktuuriprobleemid tööturul,
   • Suurendada kulude osas konkurentsivõimet konservatiivse palgapoliitika abil,
   • Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks,
   • Tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes.
ET                                                    26                                                  ET
 ---pagebreak---    Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi edasine püsiv vähenemine
   2002. aasta suur 9,3-protsendiline puudujääk SKT-st surus 2003. aastal eelarvepoliitika rangetesse
   raamidesse. Siiski oli valitsemissektori eelarvepuudujääk 2003. aastal 5,9% SKT-st. Kuigi 2004.
   aastaks nähakse ette puudujäägi edasist vähenemist, näib, et sellise stardipositsiooniga saab 2004.
   aastaks kavandatud puudujäägi vähendamise saavutamine olema üsna raske. Kuigi esialgne plaan nägi
   ette riigi rahanduse üleüldist reformimist, ei ole 2004. aasta eelarves siiski lahendatud mitmete
   kuluartiklite küsimust ning neid ei ole seni võetud konsolideerimiskavasse. Samas loodetakse
   kokkuhoidu saavutada peamiselt jooksvate ja tegevuskulude kärpimise arvelt. Varasem kasvu
   hoogustav eelarvekujundamine koos reaalpalga suure kasvuga tõstis sisenõudlust ning jooksevkonto
   puudujääk kasvas samuti põhiliselt tarbimise arvelt ligi 5,5 protsendini SKT-st. Valitsemissektor peab
   ilmtingimata vähendama ka laenamist, et parandada jooksevkonto tasakaalu. Ei saa loota, et
   kodumajapidamiste säästudest piisaks erainvesteeringute kasvu finantseerimiseks (sh Euroopa Liiduga
   liitumisega seotud investeeringute finantseerimiseks). Siit nähakse täiendavat survet jooksevkontole.
   Isegi jooksevkonto puudujäägi praegusel tasemel hoidmiseks on tarvis täiendavaid eelarve
   kokkuhoiumeetmeid, et investeerimine võiks jätkuda. Ungari tagasipöördumine jätkusuutliku poliitika
   juurde peab põhinema riigi rahanduse konsolideerimisel.
   Tõsta tööhõive määra ning lahendada struktuuriprobleeme tööturul
   Ungari tööpuuduse tase on liituvate riikide hulgas üks madalamaid (5,8% 2003. aastal). Sellele
   vaatamata kaasneb sellega tööjõu jäikus ning madal osalusmäär (2002. aastal oli vanuserühmas 15–64
   tööhõive 59,7%), võrreldes Euroopa Liidu keskmisega. Järelikult ei peegelda madal tööpuuduse tase
   tööturult eemalviibijate suurt arvu ja mitteaktiivsust, eriti pensionieale läheneva tööealise elanikkonna
   hulgas.
   Tööturgu iseloomustavad ka struktuuriprobleemid. Piirkondlikud erinevused väljenduvad eelkõige
   linnastumise kasvus ning lääne-ida teljel, kusjuures riigi idaosas on infrastruktuur vähem arenenud ja
   tööpuudus kõrgem. Riigisisene liikuvus on teiste riikidega võrreldes väike; siin on peamisteks
   takistusteks eluaseme- ja transpordiküsimused. Peale selle moodustavad suure osa töötutest noored
   täiskasvanud (noorte tööpuuduse tase on 11,4%).
   Suurendada kulude osas konkurentsivõimet konservatiivse palgapoliitika abil
   Kuigi 2003. aasta algusest on täheldatud konkurentsivõime teatud paranemist kulude osas, langes see
   2000–2002. aastal oluliselt. Üheks konkurentsivõime allakäigu põhjuseks kulude osas oli palkade kiire
   tõus. Kolme viimase aasta jooksul ületas reaalpalga kasv tootlikkuse kasvu, põhjuseks alampalga
   tõstmine, avaliku sektori palgatõusud ja ärisektori aeglane kohanemine uue, madala inflatsiooniga
   keskkonnaga. Kuigi 2003. aasta lõpuks hakkas reaalpalga kasvutempo aeglustuma, oli aastane
   reaalapalga tõus siiski 9,2 protsenti (ärisektoris 7,3% ja avalikus sektoris 12,7%). Need tegurid
   mõjusid negatiivselt konkurentsivõimele kulude osas ning põhjustasid tööhõive vähenemise mõnedes
   tööturu osades, kus vajatakse vähekvalifitseeritud tööjõudu. Kuigi see protsess soodustas
   tootmisstruktuuri nihet kvalifitseeritud tööjõu suunas, vähendasid kasvavad ühiku tööjõukulud kogu
   riigi üldist konkurentsivõimet, mitte ainult töömahukate sektorite konkurentsivõimet.
   Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks
   Alates 2000. aastast on tootlikkuse kasv langenud, jäädes siiski pisut kõrgemale uute liikmesriikide
   keskmisest tasemest. Tööviljakus kasvas 2000. aastal 4,2 protsendi võrra, 2003. aastaks aga langes
   kasv 2,4 protsendini. Tootlikkuse kasvutempot aeglustasid suhteliselt väikesed kulutused uurimis- ja
   arendustegevusele (0,95% SKT-st 2001. aastal), haridussüsteemi ebaefektiivsus ja ärikeskkonna
   ebastabiilsus.
ET                                                     27                                                    ET
 ---pagebreak---    Kuigi haridussüsteemi paindlikkuse suurendamiseks ja tööturu muutuvate nõudmistele paremaks
   vastamiseks on juba teatud meetmeid võetud, on tööturul siiski puudu keskmise ja kõrge
   kvalifikatsiooniga töölistest. Doktorantuuris õppivate üliõpilaste arv kasvab, kuid paljud neist
   lahkuvad kraadi saamata. Kokku on ülikoolilõpetajate arv täppisteaduste ja tehnoloogia alal 1000
   elaniku kohta (vanuserühmas 20–29) viimastel aastatel langenud: 2001. aastal oli see 3,7, mis on üks
   madalamaid Euroopa Liidus. Uurimis- ja arendustegevuse alal valitseb mahajäämus
   rakendusuuringutes. Siin on osaliselt põhjuseks ärisektori vähene osalemine uurimis- ja
   arendustegevuse kulude rahastamisel ning ärisektori ja uurimisasutuste vahelise kostöö piiratus. Ka
   riigi kulutused uurimis- ja arendustegevusele on suhteliselt väikesed, mitte ainult suhtena SKT-st, vaid
   ka suhtena valitsemissektori kogukuludest (2001. aastal moodustasid uurimis- ja arendustegevuse
   kulud 0,9% valitsemissektori kogukuludest). Tootlikkuse kasvu võib takistada ka sagedasti muutuv
   poliitiline keskkond. Viimase kümne aasta jooksul on valitsus eeskirju ja strateegiaid tihti muudetud,
   vähendades nõnda nende prognoositavust ja üldist usaldust valitsuse vastu ning raskendades
   pikaajalist planeerimist.
   Tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes
   Kuigi enamikes võrgutööstustes on turu avanemine alanud, on toimiva konkurentsini ikka veel pikk
   tee. Enim avatud on telekommunikatsiooniturg. Kuid siiski on sellelgi turul konkurents piiratud, sest
   tavatelefoniturul on tugev turguvalitsev seisnud endisel riigile kuulunud ettevõttel ning mobiilside
   turul valitseb duopolilaadne olukord. Elektri- ja gaasiturg on suurklientide puhul avatud. Kuid
   elektriturul takistavad konkurentsi arengut pikaajalised ostulepingud ja vähesed sidumisvõimalused.
   Lisaks on riik mõnes neist sektoritest jätnud enesele õiguse sekkuda võrgutööstuse turgu reguleerivate
   asutuste tegevusse. See kehtib elektri- ja gaasituru puhul, kus riigil on võimalik mõjutada hindu.
   Erisoovitused Ungarile
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Selleks, et tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi edasine püsiv vähenemine, soovitatakse
   Ungaril:
   1.         vähendada valitsemissektori eelarve puudujääki mitmeaastases perspektiivis usaldusväärsel
              ja püsival moel kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu võetavate
              otsustega (üldsuunis 1).
   Selleks, et tõsta tööhõive määra ning lahendada struktuuriprobleemid tööturul, soovitatakse Ungaril:
   2.         parandada tööjõu pakkumist, kaotades piirkondlikku liikuvust tõkestavad tegurid, võttes
              asjakohased meetmed eluaseme- ja transpordipoliitikas ja ergutades vähem soodsates
              tingimustes olevate elanikkonna rühmade (etnilised vähemused, puuetega inimesed ja
              kodutud) (tagasi)tulekut tööturule (üldsuunised 7 ja 8).
   3.         tagada, et maksu- ja sotsiaaltoetuste süsteem soosiks töötamist ja ergutaks inimesi tööturule
              tulema ja seal püsima (töö tasuvuse põhimõte) –töötasu suurt maksukoormat tuleb veelgi
              kergendada (üldsuunis 4).
   Selleks, et suurendada kulude osas konkurentsivõimet konservatiivse palgapoliitika abil, soovitatakse
   Ungaril:
   4.         viia läbi palgakujunduse reform, mille tulemusel oleksid palgad tootlikkusega paremini
              seotud. Ergutada tööturu osapooli sõlmima mitmeaastasi palgakokkuleppeid, et reaalpalk
              kujuneks samas tempos tootlikkuse kasvuga (üldsuunis 5).
ET                                                     28                                                   ET
 ---pagebreak---    Selleks, et luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks, soovitatakse Ungaril:
   5.        kaasata erasektorit rohkem uurimis- ja arendus- ning innovatsioonialasesse tegevusse,
             tugevdada sidemeid äriringkondade ja uurimisasutuste vahel, tagada piisavad vahendid
             uurimistegevuse kvaliteedi parandamiseks ning toetada teadmiste üleandmist välismaiste
             otseinvesteeringute kaudu (üldsuunis 13).
   6.        parandada haridussüsteemi efektiivsust, suurendada selle paindlikkust ja parandada selle
             kaudu omandatavate oskuste vastavust tööturu nõudmistele; tagada piisavad vahendid
             kutseõppeks ja -koolituseks (üldsuunis 13).
   7.        tagada seadusandluse ja valitsuse poliitika suurem stabiilsus, mis aitaks luua ettevõtlust
             enam soosivat ärikeskkonda (üldsuunis 11).
   Selleks, et tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes, soovitatakse Ungaril:
   8.        jätkata võrgutööstusturgude liberaliseerimist, parandada konkurentsi toimivust ja tagada
             võrgutööstusturgu reguleerivate asutuste sõltumatus (üldsuunis 9).
ET                                                   29                                                 ET
 ---pagebreak---    20.        Läti
   Vaatamata ebasoodsatele välisteguritele, on Läti majandus teinud paaril viimasel aastal läbi suure
   arengu. Eeldatavasti jätkub SKT kasv keskpikas perspektiivis endiselt 5-6 protsendilisena aastas. Eriti
   head on olnud eratarbimise ja põhivarasse tehtud kapitali kogumahutuse näitajad, mis on kasvu tagant
   tõuganud. Kuigi eratarbimine kasvas üsna palju, jäi inflatsioonitase madalaks. Väliskaubandus on
   kiiresti arenenud ning kuna import ületab eksporti, suurenes jooksevkonto puudujääk 2003. aastaks 9,3
   protsendini ja jääb keskpikas perspektiivis eeldatavasti sama kõrgele tasemele. Läti edu
   struktuurireformide elluviimisel on olnud märkimisväärne, kuid siiski on ülesandeid, mis vajavad
   täielikku lahendamist, et mitte takistada Läti kiiret kasvu.
   Tööpuuduse tase langes tasapisi, kuid piirkonniti esineb siiski olulisi erinevusi. Tööturu sujuvat
   toimimist takistab rida struktuuriprobleeme, sh ebapiisav haridus- ja koolitussüsteem,
   kvalifikatsioonide pakkumise ja nõudluse erinev jaotumine ja väike geograafiline liikuvus. Läti
   tooteturgudel ergutas konkurentsi suurema osa riigile kuulunud äriühingute erastamine ning riigiabi
   tase on Euroopa Liidu keskmisest madalam. Vähesed allesjäänud konkurentsiga seonduvad puudused
   on peamiselt seotud võrgutööstustega. Kuigi Lätis on tööjõukulud ja maksud madalad, tekitab
   märkimisväärset muret tööviljakuse madal tase.
   Valitsemissektori eelarvepuudujäägi langus peatus 2002. aastal, kui see tõusis pärast 2001. aasta 1,6
   protsenti SKT-st kolme protsendini SKT-st. 2003. aastal õnnestus valitsemissektori eelarvepuudujääki
   vähendada 1,8 protsendini SKT-st tänu oodatust paremale maksutulu laekumisele ning kulude hoolsale
   jälgimisele valitsuse poolt. 2004. aastaks kavandatud puudujäägi tase on 2 protsenti SKT-st. Kuid Läti
   eelarveseisund sõltub sellest, kui rangelt peetakse kinni eelarvedistsipliinist; sellest tulenevalt
   iseloomustab Läti eelarvepoliitikat tsükliennetuslik lähenemine. Samas on valitsemissektori võlg
   suhteliselt madal, 15,6% SKT-st.
   Läti poliitika eesmärgiks peaks olema püsiva lähenemise kõrge taseme saavutamine, eriti riigi
   rahanduse konsolideerimise osas. Nii riigi rahanduse täiendavat konsolideerimist kui ka Läti
   inimressursside alakasutamisest tulenevate probleemide lahendamist peab toetama poliitika, mis aitab
   kaasa tugeva majanduskasvu säilimisele keskpikas ja pikas perspektiivis. Selleks tuleb kasvu- ja
   tööhõivebaasi tugevdamiseks ja mitmekesistamiseks parandada ettevõtluskliimat. Peale selle on tarvis
   tõsta tootlikkust ning Läti peab valmistuma lõplikuks üleminekuks teadmistepõhisele majandusele.
   Eelnevat silmas pidades seisab Läti ees neli peamist ülesannet:
   • Vähendada suurt jooksevkonto puudujääki, aidates sellele kaasa asjaomaste eelarvepoliitiliste
       meetmetega,
   • Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks,
   • Lahendada struktuuriprobleemid tööturul,
   • Tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes.
   Vähendada suurt jooksevkonto                puudujääki,      aidates  sellele    kaasa   asjaomaste
   eelarvepoliitiliste meetmetega
   Läti sisenõudlus imporditud kaupade järele on suurem kui välisnõudlus Läti toodete järele, mille
   tulemusena jooksevkonto puudujääk kasvas 2003. aastaks 9,3 protsendini SKT-st. Vaatamata
   majanduslangusele välismaal, kasvas Läti eksport 2002. ja 2003. tugevasti. Import kasvas siiski veelgi
   kiiremini kui eksport. Lähiaastatel prognoositakse kaubandusbilansi seisu edasist halvenemist, sest
   majanduse arenemise ja restruktureerimise käigus suurenevad investeerimisvajadused veelgi. See
   omakorda suurendab veelgi jooksevkonto puudujääki. Kuigi 2003. aastal kasvasid ekspordihinnad
ET                                                      30                                                 ET
 ---pagebreak---    impordihindadest kiiremini, ei ole viimaste aastate kaubandustingimused olnud ühtlaselt soodsad ning
   see tekitab ebakindlust võimaliku tulevase surve tõttu jooksevkontole.
   Tagasihoidlikus tempos kulgenud eelarve konsolideerumine peatus 2002. aastal, kui eelarvepuudujääk
   järsult kasvas, vaatamata heale majanduskasvule. Valitsemissektori eelarvepuudujääk oli seega 2002.
   aastal 3 protsenti SKT-st. Kuigi Läti valitsus on lubanud eelarve keskpikas perspektiivis
   tasakaalustada, panevad praegune tsükliennetuslik lähenemine eelarvele ja valitsuse piiratud
   võimalused kiire majanduskasvu tingimustes maksutulusid suurendada Läti raskesse olukorda
   kohustuste täitmisel, mis tulenevad liitumisest Euroopa Liidu ja NATO-ga. Kõnealused
   kulukohustused muudavad tõenäoliselt ka jooksevkonto olukorda halvemaks. Nõrga välisnõudluse ja
   juba niigi kõrge sisenõudluse taustal teevad muret 2002. aasta lõpul hoogustunud kulutamine,
   krediidivõimaluste laienemine, 2003. aasta algul toimunud oluline maksumäärade vähendamine ja
   eelarvedistsipliini nõrgenemine. Põhiline majanduspoliitiline väljakutse seisneb selles, kuidas vältida
   tsükliennetuslikke stiimuleid eelarvele, mille tõttu võib tekkida ülekuumenemine sisenõudluse osas
   ning jooksevkonto puudujääk veelgi suureneda.
   Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks
   Läti tööviljakus on Euroopa Liidus kõige madalam (moodustades vähem kui 40% 15-liikmelise
   Euroopa Liidu keskmisest). Perioodil 1995–2003 on see küll Euroopa Liidu keskmisega võrreldes
   kasvanud, kuid viimastel aastatel on kasvutempo aeglustunud. Läti tootlikkust mõjutab rida tegureid.
   Esiteks, kuigi on algatatud haridussüsteemi reformid, on selles valdkonnas endiselt probleeme
   ebaefektiivsuse, puuduliku sisu ja välispartneritega ning puudulikult on arenenud sidemed
   kõrgharidussüsteemi ja majandussektorite vahel. Teiseks teeb muret uurimis- ja arendustegevus, eriti
   ärisektori vähene osalemine uurimis- ja arendustegevuses ja innovatsioonis. Põhjused on kahetised:
   rahapuudus ja enamike Läti firmade liigne väiksus teadusuuringute läbiviimiseks. Tootlikkuse kasvu
   pärsib ka vähene ettevõtlusaktiivsus, mida takistavad keerulised kohaliku taseme õigusaktid, raskused
   rahastamisallikate leidmisel ja alles arenemisjärgus ettevõtluskultuur. Tootlikkuse kasv pole
   äriinvesteeringute kõrgele tasemele järele jõudnud, kuna parendusinvesteeringute määr on madal ning
   füüsiline infrastruktuur endiselt suhteliselt vähearenenud. See seletab muuhulgas, miks Läti on ikka
   veel spetsialiseerunud üsna lihtsat tehnoloogiat nõudvatele tegevustele ning transiidile, millega ei
   kaasne erilist lisandväärtust.
   Lahendada struktuuriprobleemid tööturul
   Läti tööturul on rida struktuurilisi puudusi, olulisimaks on suured piirkondlikud erinevused
   tööpuuduse tasemes ja pikaajaliselt töötute ja noorte töötute suur osakaal. 2002. aastal ulatus
   osalusmäär 68,8 protsendini ja tööhõive määr 60,5 protsendini. Tööpuuduse tase oli 2002. aasta lõpul
   12,1 protsenti ja 2003. aastal see langes.
   Tööturu sujuvat toimimist takistab rida struktuuriprobleeme. Esiteks, inimressursside alakasutamise
   põhjuseks on nõrk ettevõtluskeskkond. Lätis asutatakse kõige vähem ettevõtteid Euroopa Liidus, mis
   näitab, kuivõrd tähtis on kergendada ettevõtlusega tegelemist, arendada väikesi ja keskmise suurusega
   ettevõtteid ning seeläbi tugevdada ettevõtlusbaasi. Teiseks maksustab Läti palkasid väga kõrgelt ning
   seetõttu pole paljudel huvi ametlikult töötada. Ning kui võtta arvesse madalat palgataset, siis
   muudavad isegi tagasihoidliku suurusega sotsiaaltoetused töötamise või tööturule tagasipöördumise
   otsused kulukaks ega soosi seega osalemist tööturul. Kolmandaks peegeldab kõrge tööpuuduse tase
   teataval määral ka kvalifikatsioonide pakkumise ja nõudluse erinevat jaotumist tööturul. Lisaks ei
   suuda haridussüsteem pakkuda praegustele nõuetele vastavat paindlikumat ja kaasaegsemat koolitust.
   Läti võimud esitasid hiljuti kava haridussüsteemi üleüldiseks reformimiseks, et seda paremini
   kohandada turumajanduse nõuetele. Selle reformi rakendamine võib siiski osutuda kulukaks ja
   aeganõudvaks. Peale selle põhjustab vähene geograafiline liikuvus tööhõives ja töötuses piirkondlikke
   erinevusi. Siin saaks olukorda parandada transpordi infrastruktuuri arendamise kaudu.
   Tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes
ET                                                    31                                                   ET
 ---pagebreak---    Võrgutööstuste turu liberaliseerimiseks on astutud samme alles hiljuti: kõneside liberaliseeriti
   täielikult 2003. aastal, ülejäänud võrgutööstused liberaliseeritakse järk-järgult, et viia need kooskõlla
   Euroopa Liidu õigustikuga. Kõikides võrgutööstustes domineerivad tänini turgu valitsevad operaatorid
   – mõned neist on osaliselt erastatud, neil on vähe tõsiseltvõetavaid konkurente ning neile on kasulik, et
   puudub tegelik valik eri tarnijate vahel. Tõsise konkurentsi puudumist takistavad mitmed tegurid.
   Mõnel juhul ei lase konkurentsil tekkida tehnilised ja praktilist laadi tõkked. Nõnda on see
   telekommunikatsioonisektoris, kus esineb mahajäämus nii kliendiliinile eraldatud juurdepääsu
   tagamise, operaatori valiku ja numbri teisaldatavuse osas. Mõnel teisel juhul, näiteks energiasektoris,
   ei ole veel täielikult välja töötatud õiguslikke aluseid. Sidumisvõimaluste puudumine on veel üks
   konkurentsitakistus. Läti raudteeühendused naaberriikidega ega teiste Euroopa riikidega pole eriti
   hästi arenenud. Läti gaasituru varustamise alal domineerib seni väike hulk importijaid ning turg sõltub
   de facto Venemaapoolsest gaasitarnetest. Piiriülesed sidumisvõimalused elektriturul Balti riikide ja
   ülejäänud liikmesriikide vahel ei pruugi pikaajalise nõudluse rahuldamiseks piisavad olla.
   Erisoovitused Lätile
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Selleks, et vähendada suurt jooksevkonto puudujääki,               aidates    sellele   kaasa  asjaomaste
   eelarvepoliitiliste meetmetega, soovitatakse Lätil:
   1.         vähendada valitsemissektori eelarve puudujääki mitmeaastases perspektiivis usaldusväärsel
              ja püsival moel kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu võetavate
              otsustega (üldsuunised 1 ja 2).
   Selleks, et luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks, soovitatakse Lätil:
   2.         suurendada haridus- ja koolitussüsteemide tõhusust, kvaliteeti ja kättesaadavust ning
              suurendada nende vastavust tööturu nõudmistele (üldsuunised 13 ja 14).
   3.         ergutada uurimis- ja arendustegevust ja innovatsiooni, eriti ärisektoris (üldsuunised 13 ja 14).
   4.         parandada ettevõtluskultuuri (üldsuunis 11).
   Selleks, et lahendada struktuuriprobleemid tööturul, soovitatakse Lätil:
   5.         vaadata läbi maksu- ja sotsiaaltoetuste süsteem, et muuta töö tasuvamaks, eriti suurendades
              sotsiaalkulude efektiivsust (üldsuunis 4).
   6.         tugevdada tööjõu pakkumist, et pakutavad kvalifikatsioonid oleks paremini kooskõlas
              tööturu nõudlusega, ning kergendades tööjõu liikumist, eriti transpordi infrastruktuuri
              arendamise kaudu (üldsuunised 7 ja 13).
   Selleks, et tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes, soovitatakse Lätil:
   7.         võtta seadusandlikke meetmeid toimiva konkurentsi tekitamiseks võrgutööstustes ning
              tugevdada turgu reguleerivate asutuste tegevust (üldsuunis 9).
   8.         luua juurde füüsilisi ühendusi teiste Euroopa võrkudega (üldsuunis 9).
ET                                                      32                                                     ET
 ---pagebreak---    21.        Leedu
   Vaatamata ebasoodsatele välisteguritele, oli Leedu makromajanduslik areng kahel viimasel aastal väga
   tugev. SKT tegelik kasv kiirenes tunduvalt, ulatudes 2003. aastal 8,9 protsendini. Kasv toimus
   põhiliselt investeeringute ja eratarbimise toel, kuigi ka eksport oli tugev. Liti väärtuse märgatav
   nominaalne tõus ühes palgainflatsiooni piiranud tootlikkuse kasvuga põhjustas hinnalanguse.
   Tarbijahindade harmoneeritud indeksi järgi mõõdetud hinnalangus oli 2003. aastal 1,1 protsenti.
   Tugev majanduskasv peegeldus positiivselt ka tööturul, kuigi Leedu majandust nõrgestavaks teguriks
   on endiselt kõrge tööpuuduse tase.
   2000. aastal alanud valitsemissektori eelarvepuudujäägi langus katkes 2003. aastal, kui puudujääk
   hakkas taas veidi kasvama, tõustes 2002. aasta 1,4 protsendiga võrreldes 1,7 protsendini SKT-st. 2004.
   aasta eelarves on ette nähtud nii jooksvate kulude kui investeeringukulude märgatav kasv, mis on
   osaliselt seotud liitumisega Euroopa Liiduga. Selle tulemusel on oodata ka eelarvepuudujäägi edasist
   kasvu. Eelarve konsolideerimine peaks taas algama aastal 2005. Eelmiste aastate mõõdukad
   eelarvepuudujäägid on aidanud jooksevkonto puudujääki kontrolli all hoida, suures osas tänu
   välismaiste otseinvesteeringute teel saadud rahastamisele. Valuutakomitee kehtestatud kord on
   toiminud rahanduspoliitikas edukalt nominaalväärtuse stabiilsuse nurgakivina, andes oma panuse
   makromajandusliku stabiilsuse hoidmisele ning tagades ajalooliselt madalad inflatsioonimäärad.
   Kasvav makromajanduslik stabiilsus on viimasel paaril aastal toetanud intressimäärade langust,
   mistõttu on avardunud sisekrediidivõimalused, kasvatades omakorda kiiresti investeeringuid ja
   tarbimist.
   Leedu poliitika peaks olema suunatud püsiva lähenemise kõrge taseme saavutamisele. Muret teeb
   tööturu olukord. Keskpikas perspektiivis makromajandusliku stabiilsuse tugevdamiseks on esmatähtis
   alandada tööpuuduse taset ja konsolideerida veelgi riigi rahandust. Leedu konkurentsivõime
   säilitamine on hädavajalik selleks, et saavutada kiire ja püsiv lähenemine Euroopa Liidu riikide
   majandustele. Praeguse tootlikkuse kasvutendentsi säilimiseks on tarvis täiendavaid struktuurimuutusi,
   mis võimaldaksid kaotada suure vahe Leedu ja Euroopa Liidu keskmise tootlikkuse taseme vahel.
   Selleks tuleb kohandada haridussüsteem tööturu vajadustele ning tugevdada uurimis- ja
   arendustegevust ning innovatsiooni. Seda on tarvis hädavajalikuks üleminekuks teadmistepõhisele
   majandusele. Eelnevat silmas pidades seisab Leedu ees neli peamist ülesannet:
   • Lahendada struktuuriprobleemid tööturul,
   • Säilitada valitsemissektori eelarvepuudujäägi madal tase,
   • Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks,
   • Tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes.
ET                                                   33                                                   ET
 ---pagebreak---    Lahendada struktuuriprobleemid tööturul
   Vaatamata tööturu nähtavale edasiminekule viimase kahe aasta jooksul, püsib tööpuuduse tase kõrgel
   (12,7% 2003. aastal) ja endiselt esineb olulisi struktuurilisi puudusi. Piirkondlike erinevuste suurus on
   ilmne, kusjuures mõnes piirkonnas on tööpuuduse tase 20 protsendi ringis. Noorte tööpuuduse tase oli
   2002. aastal väga kõrge (23%), samas kui pikaajaliselt töötuid oli 7%. Ligi 17 protsenti on hõivatud
   vähetootlikus põllumajandussektoris, kus on lähiaastatel oodata olulist töökohtade vähenemist, mis
   tõenäoliselt kasvatab tööpuudust.
   Põhilised struktuuripuudused tööturul on seotud tööjõu piiratud liikuvusega nii piirkondade kui ka
   ametikohtade vahel, kvalifikatsioonide pakkumise ja nõudluse erineva jaotumisega ja haridussüsteemi
   puudustega. Vaatamata suure hulga kõrghariduse omandajate suurele osakaalule, puudub neil tihti
   praeguse tööturu nõudmistele vastav kvalifikatsioon. Tööjõu puudust esineb infotehnoloogia,
   juhtimise ja mitmetel inseneriteaduse aladel. Tugevamad sidemed haridusasutuste ning äriringkondade
   vahel aitaksid kutsealast koolitust ning kolmanda taseme haridust paremini kohandada tänapäeva
   vajadustele. Samas on teiste liituvate riikidega võrreldes elukestva õppega alal toimuv tegevus Leedus
   üsna madalal tasemel, kuigi just see on vajalik, et tööjõudu tuleviku nõuete jaoks paremini ette
   valmistada. Kutseõppe kvaliteedi ja kättesaadavuse parandamiseks, eriti vähim arenenud piirkondades,
   tuleks võtta täiendavaid meetmeid. Madala kvalifikatsiooniga töötajate suur osakaal töötute hulgas
   nõuab erilise tähelepanu pööramist selle rühma koolitamisele. Hariduse infrastruktuuri parandamine,
   eriti vaesemates piirkondades, aitaks luua paremaid tingimusi investorite huvi tekitamiseks ning
   suurendada töötajate võimalusi ja valmisolekut liikuda. Täiendavad jõupingutused
   ettevõtluskeskkonna parandamiseks aitaksid luua töökohti nendele, kes tööstusliku ja
   põllumajandusliku restruktureerimise käigus on kaotanud töö. Töötu abirahade süsteem tuleb
   ühtlustada, kuna toetuste suurused ei ole praegu seotud varem teenitud palga suurusega, seaduses pole
   kindlustuskate täpselt määratletud ning seosed töötuskindlustustoetuste ja kindlustussummade vahel
   on ähmased.
   Säilitada valitsemissektori eelarvepuudujäägi madal tase
   Valitsus on jäänud oma eelarvekonsolideerimise kavadele truuks. Nii langeski valitsemissektori
   eelarvepuudujääk 1999. aasta 5,7 protsendi tasemelt SKT-st 1,4 protsendini 2002. aastal. Kahjuks
   hakkas puudujääk taas veidi kasvama, tõustes 2003. aastaks 1,7 protsendini SKT-st. Kuna 2003. aasta
   esimesel poolel olid maksutulu laekumised prognoositust suuremad, otsustas valitsus teha täiendavaid
   kulutusi ning võttis selleks juulis 2003 vastu lisaeelarve. Tulemuseks oli märgatav jooksvate kulude
   kasv, mis ei võimaldanud 2003. aastal eelarvepuudujäägi edasist vähenemist. Kõnealused muudatused
   suurendasid kulusid, peamiselt kaotatud rublahoiuste hüvitamise (umbes 0,4% SKT-st)7 ja
   põllumajandustoetuste tõttu (0,2% SKT-st). 2004. aasta eelarves on ette nähtud puudujäägi täiendav
   suurendamine, mis on peamiselt seotud riiklike investeeringute hoogustumisega, suuremate kuludega
   sotsiaalkindlustussüsteemile ja avaliku sektori palkadele ning märkimisväärsete pensionireformi
   üleminekuperioodi kuludega. Keskpikas perspektiivis kujutab riigi rahanduse konsolideerimisele ohtu
   surve kulude tõstmiseks, mis tuleneb suurtest investeerimisvajadustest, eelarvelistest kohustustest ning
   tingimuslikest kohustustest.
   Vaatamata maksusüsteemi parandamiseks tehtud jõupingutustele, on kasvuruumi veel küllaga, eriti
   maksukogumise tõhususe osas. Valitsemissektori tulud suhtena SKT-st on alanenud 1998. aasta 38,1
   protsendilt 33,8 protsendini 2002. aastal, samas kui kulude tase on jäänud üldiselt stabiilseks.
   Sagedasti tuleb ette täiendavate kulude eraldamist aasta teisel poolel, mis aeglustab edasiminekut riigi
   rahanduse konsolideerimisel. Tsükliennetuslik eelarvepoliitika võib tuua kaasa mõningaid riske, kuna
   surve täiendavate kulutuste tegemiseks kasvab. Kuigi viimastel aastatel on väike eelarvepuudujääk
   7
            Üleminekuperioodi algaastatel andis valitsus lubaduse hüvitada kodanikele rublahoiuste kaotuse ning
            taastada omandiõiguse nõukogude ajal konfiskeeritud kinnisvarale või maksta selle eest rahalist
            hüvitist. 2003. aasta lõpul moodustasid vastavad valitsuse kohustused 6,7 protsenti SKT-st.
ET                                                        34                                                    ET
 ---pagebreak---    aidanud vähendada survet jooksevkontole, võib juhtuda, et eelarvepoliitika abil on tarvis leevendada
   säästmise ja investeerimise tasakaalu võimalikku halvenemist erasektoris praegu kiirelt avarduvate
   krediidivõimaluste tõttu.
   Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks
   Pärast 1999. aasta kriisi Venemaal on Leedus tootlikkus märgatavalt kasvanud, kuid see jääb siiski
   üsna madalaks, moodustades 15-liikmelise Euroopa Liidu keskmisest vaid 42%. Samuti näib hiljutine
   suur tootlikkuse kasv olevat osaliselt põhjustatud ühekordsetest meetmetest seoses olemasolevate
   tootmisvahendite võimsuse paremast rakendamisest. Arvestades, et SKT inimese kohta moodustas
   2002. aastal 39% 15-liikmelise Euroopa Liidu keskmisest, on selle vahe vähendamiseks tarvis kõrget
   ja püsivat tootlikkuse kasvu. Seejuures on haridussüsteemi puudused ning uurimis- ja arendustegevuse
   ja innovatsiooni madal tase olulisteks takistusteks.
   Esiteks esineb riigi suurtele hariduskuludele ning kõrgharidusega inimeste suurele hulgale vaatamata
   haridus- ja kutseõppesüsteemide poolt pakutavate ja äriringkondades nõutavate kvalifikatsioonide
   vahel ebakõlasid, nagu on märgitud ka esimese põhilise väljakutse puhul. Valitsus koostab aastani
   2012 ulatuva haridusstrateegia rakenduskava. Siiski on tarvis täiendavaid meetmeid selleks, et
   kohandada haridus- ja kutseõppesüsteeme vajadustega sedamööda, kuidas majandusstruktuurid
   tulevikus arenevad. Teiseks on suur osa praegusest majandusstruktuurist üles ehitatud vähest
   tehnoloogilist taset nõudvatele tegevustele. Struktuurimuutused nõuavad rohkem uurimis- ja
   arendustegevust ja innovatsiooni, kuid praegu on see Leedus uute liikmesriikide hulgas üks
   madalamaid. Välismaiste otseinvesteeringute kõrge taseme säilitamine võiks toimida teadmiste
   üleandmise teel katalüsaatorina ning nõnda kiirendada majanduse struktuurimuutusi suuremat
   lisandväärtust võimaldava tegevuse ja kõrgema tootlikkuse suunas. Füüsilise infrastruktuuri edasine
   arendamine võib samuti aidata hoida tootlikkuse kõrget kasvutempot. Kuigi infotehnoloogiakulud on
   esialgse väga madala tasemega võrreldes veidi suurenenud, tootlikkuse kasvu võib takistada
   infotehnoloogia vähene läbimurre.
   Tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes
   Vaatamata enamiku võrgutööstuste turu liberaliseerimisele, puudub neis kõigis tegelikult toimiv
   konkurents, välja arvatud mobiilsides ja maanteetranspordis. Tavatelefoniturg liberaliseeriti täielikult
   jaanuaris 2003, kuid turgu valitsev operaator on seni ainus teenusepakkuja turul. Telefoniturgu
   reguleerivatel asutustel näivad jätkuvalt puuduvat vahendid, et tõhusalt toetada konkurentsi teket.
   Euroopa Liidu seadusandlust pole veel raudteeturu avamiseks täielikult rakendatud ning infrastruktuur
   on puudulik, eriti ühendusteed Poolaga.
   Energiaturgude avamisest on tarbijatele vähe käegakatsutavat kasu olnud ning nii energiavarustuse kui
   -jaotuse alal püsib suur koond. Tarbijaskonnast veerandi moodustavatele suurklientidele avati
   elektriturg jaanuaris 2002. Turu edasine liberaliseerimine on ette nähtud etapiviisiliselt ning praegu on
   käimas jaotusvõrkude erastamine. Samas toodetakse umbes 80% kogu elektrienergiast ühes
   tuumajaamas ning sidumisvõimaluste puudumine teiste liituvate riikidega ei võimalda integreerumist
   Euroopa Liidu elektrituruga. Ka gaasiturg on liberaliseeritud suurklientide jaoks, kes moodustavad ca
   80% tarbimisest. Kuid turul on vähe sõltumatuid operaatoreid ning Lääne-Euroopa gaasivõrgustikuga
   puudub ühendus.
   Erisoovitused Leedule
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Selleks, et lahendada struktuuriprobleemid tööturul, soovitatakse Leedul:
ET                                                     35                                                    ET
 ---pagebreak---    1.        suurendada piirkondlikku liikuvust, vähendada kvalifikatsioonide pakkumise ja nõudluse
             erinevat jaotumist, tagades samal ajal hariduse ning ümberõppe ning muude aktiivsete
             tööturumeetmete efektiivsuse (üldsuunised 4, 7 ja 8).
   2.        parandada maksu- ja sotsiaaltoetuste töötamist soosivat ühismõju (üldsuunis 4).
   Selleks, et säilitada valitsemissektori eelarvepuudujäägi madal tase, soovitatakse Leedul:
   3.        hoida valitsemissektori eelarve puudujääki madalal tasemel mitmeaastases perspektiivis
             usaldusväärsel ja püsival moel kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu
             võetavate otsustega (üldsuunis 1).
   4.        vältida tsükliennetuslikku eelarvepoliitikat, mis takistab valitsemissektori eelarve puudujäägi
             edasist vähendamist, eriti aga vältides lisaeelarvete vastuvõtmist, millega tehakse täiendavaid
             kulusid oodatust suuremate tulude arvelt (üldsuunis 2).
   Selleks, et luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks, soovitatakse Leedul:
   5.        tõsta haridus- ja kutseõppesüsteemide efektiivsust ja kvaliteeti ning nende vastavust tööturu
             nõudmistele (üldsuunis 13).
   6.        ergutada uurimis- ja arendustegevust ja innovatsiooni, tugevdada sidemeid uurimisasutuste
             ja äriringkondade vahel ning toetada teadmiste üleandmist välismaiste otseinvesteeringute ja
             infotehnoloogia läbimurde suurendamise abil (üldsuunis 13).
   Selleks, et tekitada toimiv konkurents võrgutööstustes, soovitatakse Leedul:
   7.        viia lõpule energia-, telekommunikatsiooni ja raudteeturgude liberaliseerimine ning tagada
             neil turgudel toimiv konkurents (üldsuunis 9).
   8.        luua ja arendada võimalusi võrkude sidumiseks naaberliikmesriikidega (üldsuunis 9).
ET                                                      36                                                   ET
 ---pagebreak---    22.        Malta
   Majanduse kasvav avatus, sõltuvus turismist saadavatest tuludest ning riigi väiksus muudavad Malta
   üha enam haavatavaks välismajanduslike ning geopoliitiliste tegurite poolt. Välismajanduse keeruline
   olukord viimasel kahel aastal ning avaliku sektori ümberkujundamine ei võimaldanud enamat kui
   mõõdukas majanduskasv ning sedagi tõukas tagant suur avaliku sektori tarbimine. SKT tegelik kasv
   on hetkel oluliselt väiksem kui hinnanguline kasvupotentsiaal.
   Vaatamata aeglasele majanduskasvule, ei suurenenud tööpuudus eelmise aasta jaanuarist oktoobrini
   olulisel määral (2003. aasta oktoobris oli tööpuuduse tase 5,7%). Järgnevatel kuudel on aga
   tööpuuduse kasvu siiski oodata seoses laevaehituse, tootmise ja turismisektorite restruktureerimisega.
   Malta üldiste edusammudega Euroopa Liidu õigustiku ülevõtmisel ei ole kaasnenud 2004. aasta
   maikuus toimuva liitumise ootuses tähtsate majandusreformide elluviimist. Avaliku sektori kärpimine,
   riigiabi ja toetuste vähendamine ning pensioni- ja tervishoiureformid on edasi lükatud ning see on
   mõjunud negatiivselt majanduskasvule, tööhõivele ning riigi rahandusele. Muret teeb endiselt
   suhteliselt madal tööhõive, eriti naiste hulgas. Ebapiisavad jõupingutused riigi rahanduse
   konsolideerimisel koos oodatust aeglasema SKT kasvuga 2003. aastal ning kasvavate avaliku sektori
   kulutustega on suurendanud veelgi valitsemissektori eelarvepuudujääki ning seadnud ohtu
   jooksevkonto tasakaalu. Malta peaks oma poliitikas seadma eesmärgiks püsiva lähenemise kõrge
   taseme saavutamise, eriti riigi rahanduse konsolideerimises. Selle eesmärgi saavutamise nimel tuleb
   taas käima lükata pensioni- ja tervishoiusüsteemi ning avaliku sektori reformid. Vaatamata
   mõningasele edasiliikumisele, jätab konkurentsi tase mõnedel aladel ikka soovida, samuti tuleks
   hoogustada erastamisprotsessi. Eelnevat silmas pidades seisab Malta ees kolm peamist ülesannet:
   • Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähenemine ning riigi rahanduse pikaajaline
       jätkusuutlikkus,
   • Tõsta tööhõive määra, eriti naiste hulgas,
   • Tekitada toimiv konkurents, arvestades riigi majanduse väiksusest tulenevaid eripärasid.
   Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähenemine ning riigi rahanduse
   pikaajaline jätkusuutlikkus
   Selleks, et valitsemissektori suurt eelarvepuudujääki kontrolli alla saada, kavatseb valitsus rakendada
   tervet hulka meetmeid ning parandada maksude sissenõudmist tulude suurendamiseks. Huvitav on
   märkida, et mittemaksulisi tulusid oodatakse kasvavat kiiremini kui maksutulusid. See tuleneb
   esmajärjekorras välisfirmade registreerimise arvelt ning Kopenhaageni meetmete raames Euroopa
   Liidult saadavatest eelarvehüvitistest. Otseste maksude tulusid aga oodatakse pisut vähenevat
   tulumaksu puhul viieastmelise maksuvahemiku kehtestamise (senise kolme asemel) ning maksuvaba
   miinimumi tõstmise tõttu.
   Kulude poolel ähvardavad riigi rahandusse jätkusuutlikkust suured avaliku sektori palgakulud,
   pensioni- ja tervishoiukulud. Jooksvate kulude puhul oleks tarvis rakendada tugevamat kontrolli
   sotsiaaltoetuste ja muude abiprogrammide üle ning vähendada toetusi. Kuid pideva vajaduse tõttu
   infrastruktuuri kaasajastada ja uusi infrastruktuuri objekte rajada võivad kapitalikulud üldkulude taset
   kõrgel hoida (umbes 50 protsenti SKT-st), kuigi 2006. aastal on ette nähtud kapitalikulude
   vähenemine (46,6 protsendini SKT-st).
   Vananev rahvastik kujutab riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele märkimisväärset riski, eriti
   suhteliselt suure riigivõla tõttu. Perioodil 2000–2050 oodatav vanaduspensioni saajate osakaalu kiire
   kasv (18 protsendilt 38,6 protsendini) hakkab tulevikus riigi rahandusele eelarve kaudu olulist survet
   avaldama. Kuigi kavandatakse pensioni esimese samba reformi, ei ole selge, millal see ellu viiakse.
ET                                                     37                                                   ET
 ---pagebreak---    Kehtivate riigigarantiide suurus (22 protsenti SKT-st) seab ohtu valitsuse eelarveseisundi. Valitsus
   plaanib tulevikus riigigarantiide väljastamist vähendada (2006. aastaks on plaanitud on riigigarantiide
   osakaalu vähendamine 15 protsendini SKT-st), hakates selle saavutamiseks riigigarantiisid
   reguleerivate eeskirjade täitmist rangemini jälgima. See peaks aitama kaasa keskpikas perspektiivis
   tingimuslike kohustuste vähendamisele ning leevendama riske, mis juba võetud kohustustest
   (garantiikirjadest ja krediidiinstrumentidest) tulenevad.
   Tõsta tööhõive määra, eriti naiste hulgas
   Malta tööturg paistab olevat piisavalt paindlik majandusprobleemidega toimetulemiseks, ilma et
   sellest tekiks pikaajalist kõrget tööpuudust. Kuid siiski oli septembris 2003 tööhõive määr Euroopa
   Liidu keskmisega võrreldes madal (53,7%). Suhteliselt madala tööhõive põhjuseks on naiste vähene
   hõivatus (33,1%), samas kui vastav näitaja meeste osas oli Euroopa Liidu keskmisest kõrgem (74,2%).
   Nii üldise kui naiste tööhõive tõus on esmatähtis sotsiaaltoetuste maksebaasi laiendamiseks, arvestades
   rahvastiku vananemist. Viimasel ajal on võetud teatavaid meetmeid, et ergutada naisi töötama, kuid
   naiste vähene osalemine tööturul on teatud määral seotud kultuuriliste teguritega, millest tuleks
   arvatavasti kaugemas perspektiivis üle saada.
   Valitsus on teadlik naiste tööhõive suurendamise tähtsusest, arvestades vähenevat sündimust ning
   rahvastiku vananemist. Seetõttu on 2002. aasta detsembrikuus jõustunud tööhõive ja töösuhete
   seaduses rida naiste tööhõivet soosivaid meetmeid. Selle seaduse juurde kuulub kaheksa õigus-
   märkust, millest üks reguleerib vanema puhkusehüvitist. Ülejäänud algatused samas vallas on
   lastehoiu kava, soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava ning soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamine
   avalikus teenistuses. Peale selle võiks erastamise lõpuleviimine ja avaliku sektori kärpimine aidata
   kaasa vahendite tõhusamale suunamisele erasektorisse ning hoogustada majanduse efektiivsuse ja
   tööhõive kasvu.
   Kõrged maksud moonutavad nii tööjõu nõudlust kui pakkumist ning selle arvelt võidab mitteametlik
   sektor. Alampalga ja töötu abiraha vahe on väga väike, eriti suuremate perede puhul, ning see ei erguta
   inimesi töötama. Ennetähtaegse vanaduspensioni kasutamist avaliku sektori üksuste
   ümberkujundamise meetmena tuleks samuti piirata, suunates need pingutused pigem ümberõppele.
   Tööhõive ja töösuhete seadusega reguleeritakse ka osalise tööajaga töötamist ning tähtajalisi teenuste
   osutamise lepinguid, eesmärgiga suurendada tööturu paindlikkust. Alates 2001. aastast, mil asutati
   Malta College for Arts, Science and Technology, on edenema hakanud kutsekoolitus. Siiski tuleb veel
   teha pingutusi selle nimel, et keskhariduse omandajate arv kasvaks ning kooli pooleli jätnute arv
   väheneks. 2003. aastal avati kolm uut instituuti: inseneriteaduste, põllumajanduse ja sotsiaaltöö alal.
   Märkida tuleb erakordselt suurt põhikooli lõpetajate arvu, samas kui gümnaasiumi lõpetajate ja
   kõrghariduse omandanute arv on väga madal.
   Tekitada toimiv konkurents, arvestades riigi majanduse väiksusest tulenevaid eripärasid
   Malta majanduse konkurentsivõime tõstmiseks on algatatud suur hulk reforme. Võrgutööstusest on
   liberaliseeritud telekommunikatsiooniturg ning postiteenuste turg on just avanemas. Õhutranspordis on
   viidud läbi rahvusvaheline hange ja kaotatud maapealsete käitlusteenuste monopol. Meretranspordi
   alal on tarvis veel lõpule viia Euroopa Liidu õigustiku rakendamine. Konkurents on veel nõrk mõnes
   majandussektoris, näiteks nisujahu ja söödateravilja tootmises ning laevaehituses, mille
   restruktureerimisprotsessi käigus vaja vähendada ka riigiabi.
   Erisoovitused Maltale
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Selleks, et tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähenemine ning riigi rahanduse
   pikaajaline jätkusuutlikkus, soovitatakse Maltal:
ET                                                     38                                                  ET
 ---pagebreak---    1.        alandada valitsemissektori eelarve puudujääki mitmeaastases perspektiivis usaldusväärsel ja
             püsival moel kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu võetavate
             otsustega (üldsuunis 1).
   Selleks, et tõsta tööhõive määra, eriti naiste hulgas, soovitatakse Maltal:
   2.        süvalaiendada maksu- ja sotsiaaltoetuste süsteemi omavahelist toimimist eesmärgiga muuta
             töö tasuvaks ning vähendada konkurentsivõime tõstmiseks selle maksustamist (üldsuunis 4).
   3.        tõsta keskhariduse ja kutsealase koolituse kvaliteeti (üldsuunis 8).
   4.        parandada töötajate ümberõpet, et töötajad leiaksid koondamiste puhul kergemini uut tööd,
             ning kergendada keskealiste naiste tagasipöördumist tööle (üldsuunis 8).
   Selleks, et tekitada toimiv konkurents, võttes arvesse riigi majanduse väiksusest tulenevaid eripärasid,
   soovitatakse Maltal:
   5.        jätkata     teatavates    sektorites     (võrgutööstused,     toiduainetööstus,  laevaehitus)
             konkurentsivõime suurendamisele suunatud jõupingutusi (üldsuunis 9).
ET                                                      39                                                  ET
 ---pagebreak---    23.        Poola
   Pärast peaaegu kogu eelmise kümnendi kestnud majanduskasvu toimus Poola majandus 2001-2002
   aastatel järsk langus. 2002. aasta lõpust alates on majanduse olukord tasapisi paranema hakanud ning
   2003. aastal tõusis SKT tegelik kasv 3,7 protsendini. 2004. aastal oodatakse, et kasvutempo saavutab
   potentsiaalse taseme, mis on prognooside kohaselt umbes 4,5 protsenti.
   Vaatamata viimaste aastate märkimisväärsetele edusammudele on Poolal veel tõsiseid
   struktuuriprobleeme, mis võivad takistada tugevat arengut. 1999. aastast alates kiiresti kasvanud
   tööpuuduse tase on praegu juba 20 protsenti, olles liituvatest riikidest kõrgeim. Samas on oluliselt
   langenud tööhõive määr, nõnda et peaaegu pool tööealisest elanikkonnast on tööta. Tööturu tõhusat
   toimimist takistab rida struktuuriprobleeme, sh palga vähene vastavus töötingimustele, maksu- ja
   sotsiaaltoetuste süsteem, mis ei soosi töötamist, kooskõla puudumine kvalifikatsioonide pakkumise ja
   nõudluse vahel ning madal geograafiline liikuvus.
   2000. aastast saadik on Poola eelarveseisund oluliselt halvenenud; põhjuseks on ühelt poolt tsüklilised
   tegurid ja teiselt poolt järeleandmised eelarvepoliitikas. Valitsemissektori eelarvepuudujääk kasvas
   2000. aasta 1,8 protsendilt SKT-st 2002. aastaks 3,6 protsendini. Kuni viimase ajani on ametiasutused
   üles näidanud teatud tõrksust eelarveprobleemide, sealhulgas kiiresti kasvava valitsemissektori võla
   suhte lahendamisel. Käesoleva aasta alguses vastu võetud riigi rahanduse reform näeb küll ette
   kulutuste olulist kärpimist, kuid hädavajalik eelarve kohandamiskava lükatakse edasi kuni 2005.
   aastani.
   Poola peaks ajama poliitikat, mis aitab saavutada püsiva lähenemise kõrge taseme, eriti riigi rahanduse
   konsolideerimise osas. Lisaks peavad stabiilsuse saavutamisele suunatud makromajanduspoliitikaga
   kaasnema Poola kasvupotentsiaali kasvatavad struktuurireformid. Peale inimressursside alakasutamise
   piirab Poola tootmise tegeliku ja potentsiaalse kasvu võimalusi suhteliselt madal tootlikkuse tase.
   Olukorra lahendamiseks on vaja jätkuvalt parandada haridus- ja koolitussüsteemi ning luua soodsad
   tingimused uurimis- ja arendustegevuseks ning tehnosiirdeks. Peale selle vajab majandus ning eriti
   põllumajandussektor täiendavat restruktureerimist ning ka ettevõtluskeskkonna parandamisel on
   kasvuruumi. Eelnevat silmas pidades seisavad Poola ees järgmised ülesanded:
   • Kiiresti lahendada struktuursed süvaprobleemid tööturul,
   • Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine ning riigi rahanduse pikaajaline
       jätkusuutlikkus,
   • Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks,
   • Kiirendada majanduse restruktureerimist ning tööstusettevõtete erastamist,
   • Parandada ettevõtluskeskkonda.
   Kiiresti lahendada struktuursed süvaprobleemid tööturul
   Poolas on liituvatest riikidest kõrgeim tööpuuduse tase (19,8 protsenti 2002. aastal) ja madalaim
   tööhõive tase (51,5 protsenti). Tööhõive on eriti madal vanemate inimeste ja noorte hulgas. Peale selle
   iseloomustab Poola tööturgu alljärgnev: kõrge tööpuuduse tase noorte hulgas, palju pikaajaliselt
   töötuid, märgatavad piirkondlikud erinevused ja töötute suur osakaal maapiirkondades.
   Tööturu sujuvat toimimist takistab rida struktuuriprobleeme. Esiteks osutab tööpuuduse koondumine
   teatavatesse piirkondadesse ja elanikkonna rühmadesse osaliselt sellele, et palku ei ole kohandatud
   piirkondlike erinevustega tootlikkuses ja inimeste kvalifikatsioonitasemes. Palgakujunduses puudub
   paindlikkus ja seni on eriti raske olnud kehtestada palgadistsipliini riigile kuuluvates ettevõtetes ja
   valitsemissektoris. Lisaks on riiklikult kehtestatud alampalk paljude piirkondade keskmise suhtes
   kõrge ning seetõttu püsib noorte ja vähekvalifitseeritud töötajate hulgas kõrge tööpuudus.
ET                                                    40                                                   ET
 ---pagebreak---    Teiseks maksustatakse tööjõudu Poolas väga kõrgelt ning see ei soosi ametlikus sektoris töötamist. Ka
   ei soosi maksu- ja sotsiaaltoetuste süsteemi koosmõju töötamist ega tööle tagasipöördumist ning
   vähendab seega osalemist tööturul. Huvi tõstmiseks töötamise vastu tuleks esmajärjekorras muuta
   rangemaks invaliidsuspensioni saamise tingimused ja kaotada järk-järgult ennetähtaegsed
   vanaduspensionid.
   Kolmandaks peegeldab tööpuuduse kõrge tase teatud osas ka pakutavate ja nõutavate
   kvalifikatsioonide erinevat jaotumist. Täiskasvanud elanikkonna haridustase on suhteliselt madal.
   Poola ametiasutused alustasid hiljuti laiaulatuslikku haridusreformi, et muuta haridussüsteem paremini
   vastavaks turumajanduse nõuetele. Ning lõpuks on piirkondlikud erinevused tööhõives ja tööpuuduse
   tasemes põhjustatud madalast geograafilisest liikuvusest. Viimase ergutamiseks oleks vaja reformida
   eluasemeturgu ning edendada transpordi infrastruktuuri.
   Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine ning riigi rahanduse
   pikaajaline jätkusuutlikkus
   2000. aastast saadik on Poola eelarveseisund oluliselt halvenenud, kusjuures põhjuseks on vaid
   osaliselt olnud tsüklilised tegurid. Valitsemissektori eelarvepuudujääk kasvas 2002. aastaks 3,6
   protsendini SKT-st, suurenedes 2003. aastal hinnangutel põhjal veelgi – 4,1 protsendini. Viimase kahe
   aasta eelarveprobleemide põhjuseks on suures osas järeleandmised eelarvepoliitikas. Eelarvepoliitika
   jääb 2004. aastal eeldatavasti tsükliennetuslikuks. Valitsus võttis hiljuti vastu riigi rahanduse reformi,
   mis näeb ette sotsiaal- ja halduskulutuste kärpimist aastatel 2004–2007. Siiski pole selge, kas
   parlament kogu eelarvereformi paketi ka heaks kiidab. Valitsemissektori eelarvepuudujäägi ohjamine
   on hädavajalik ka selleks, et hoida jooksevkonto puudujääk püsival tasemel, eriti kui lähiaastatel peaks
   praegune erasektori säästude ja investeeringute positiivne suhe järsult vähenema.
   Eelarvetasakaalu halvenemine koos erastamise aeglustumisega on alates 2001. aastast põhjustanud
   valitsemissektori võla suhte järsku kasvamist. Kuigi laenutase on rahvusvaheliste normidega võrreldes
   veel suhteliselt madal, kasvab see kiiresti ning ligineb piirmääradele, mis käivitavad Poola
   põhiseaduses ja riigi rahanduse seaduses ettenähtud korrigeeriva mehhanismi. Arvestades valitsuse
   kasvavat laenuvajadust, kursiriske eelarvele ning tingimuslikest kohustustest tulenevaid riske, annab
   laenudünaamika põhjust tõsiseks muretsemiseks.
   Tingimuslikud kohustused võivad riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tõsisesse ohtu seada. Hädasti
   restruktureerimist vajavates sektorites tegutsevad riigiettevõtted on selliste kohustuste peamiseks
   allikaks. Kehtivate garantiide maht kasvab kiiresti ning hakkab lähiaastatel riigi rahandusele tugevat
   survet avaldama.
   Poola demograafiline struktuur on endiselt soodne. Siiski viidi pensionisüsteemis 1999. aastal läbi
   suured reformid, et valmistuda muutusteks demograafilises struktuuris ja tööturul ning ennetada
   prognoositava vanaduspensioni saajate osakaalu kasvu tagajärgi (2000. aasta 18 protsendilt 50
   protsendini aastaks 2050).
   Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks
   Kuigi tööjõu tootlikkus paranes märgatavalt perioodil 1995–2002, oli see ühe töötaja kohta ikkagi
   enam kui poole väiksem 15-liikmelise Euroopa Liidu keskmisest aastal 2002 ja jäi alla ka uute
   liikmesriikide keskmisele. Seega pole järelejõudmise protsess veel andnud rahuldavaid tulemusi.
   Suhteliselt madala tootlikkuse põhjused on järgmised.
   Esiteks on suur osa inimese hõivatud põllumajanduses, kus tootlikkuse tase on eriti madal. Uute
   ettevõtjate kasvuraskused ning liikuvuse puudumine ei lase töötajatel põllumajandusest muudesse
   sektoritesse üle minna. Teiseks on Poola investeeringud info- ja kommunikatsioonitehnoloogiasse
   ning uurimis- ja arendustegevusse madalamad kui 15-liikmelise Euroopa Liidu keskmine. Eriti
   halvasti mõjub ärisektori vähene investeerimine uurimis- ja arendustegevusse (ettevõtjad katavad vaid
ET                                                     41                                                     ET
 ---pagebreak---    30% uurimis- ja arendustegevuse kuludest). Põhjuseks on ka ebapiisav koostöö uurimisasutuste ja
   äriringkondade vahel, kvalifitseeritud inimkapitali vähesus ning samuti asjaolu, et ettevõtjad peavad
   pikaajalistest huvidest olulisemaks lühiajalisi finantskaalutlusi. Tööjõu oskusi annaks tõsta ka
   kõrghariduse ning elukestva õppe propageerimise teel. Madal tootlikkus tuleneb tööturu
   struktuuriprobleemidest, eriti kooskõla puudumisest haridussüsteemis omandatavate ja tööturul
   nõutavate oskuste vahel, ning vajadusest investeerida füüsilisse infrastruktuuri.
   Kiirendada majanduse restruktureerimist ning tööstusettevõtete erastamist
   Aeglasele algusperioodile järgnes erastamise tippaeg aastal 2000 (seda tõestavad rekordilised
   välismaised otseinvesteeringud, mis moodustasid 5,7 protsenti SKT-st ja millele andsid oma panuse
   mõned suured erastamistehingud). Sestsaadik on erastamise tempo taas aeglustunud, sest kõige
   ihaldusväärsemad varad said müüdud. Traditsioonilised sektorid on endiselt riigi omandis (muuhulgas
   mäetööstus, keemiatööstus, kaitsetööstus ja raudteed). Neis sektoreis on Poola valitsus enne erastamist
   viinud läbi konsolideerimise, et luua “riigi parimaid”, kes löövad läbi Euroopa Liidu turgudel. Soov
   vältida lühiajalises perspektiivis sotsiaalseid probleeme, vajadus põhjalikult konsulteerida tööturu
   osapooltega ja mitmete ministritega venitab erastamisprotsessi. See vähendab oluliselt erastatavate
   ettevõtete atraktiivsust ning peletab sageli eemale võimalikke investoreid. Siiski on tõendeid sellest, et
   välismaised otseinvesteeringud on aidanud restruktureerida tootmist ning parandanud
   ekspordivõimalusi ja jaotusvõrke. Siinkohal on oluliseks põhjuseks asjaolu, et erastamise järel
   investeerisid strateegilised investorid soetatud ettevõtetesse märkimisväärsel hulgal omakapitali ja
   oskusteavet, mille tulemuseks oli tootlikkuse hüppeline kasv.
   Alanud on elektri- ja gaasituru liberaliseerimine. Telekommunikatsiooniturul liberaliseeriti kohalikud
   ja riigisiseseid teenused täielikult 2002. aasta jaanuaris ning rahvusvahelised teenused 2003. aasta
   jaanuaris. Siiski pole konkurentsi tase võrgutööstustes veel rahuldav. Gaasiturul puudub praegu veel
   täielikult erafirmade juurdepääs. Telekommunikatsiooniturul domineerib endiselt turgu valitsev
   operaator. Rahvusvaheliste kõnede hinnad on ühed kõrgematest. Lisaks on konkurentsiamet mitmel
   korral tuvastanud, et nimetatud ettevõtja on konkurentide kahjustamiseks oma valitsevat seisundit ära
   kasutanud.
   Riigiabi (maksu- ja sotsiaalkindlustusmaksete võlgade kujul) on jätkuvalt suur ja riigifirmadel on
   suured võlgnevused teistele ettevõtete ees, mis kahjustab viimaste rahalist seisu. On tuvastatud
   puudusi päästmis- ja ümberkorraldamisabi ja uurimiseks ja arendamiseks antava riigiabi kasutamises.
   Parandada ettevõtluskeskkonda
   Tänu hiljutistele reformidele on Poolas tehtud suuri edusamme väikeste ja keskmise suurusega
   ettevõtete sektori rajamisel. Alates 1. jaanuarist tegutseb uus ettevõtteregister, kus firmade
   registreerimine toimub “kõik ühest kohast” põhimõttel. Alates 2004. aasta jaanuarist kohaldatakse
   ühtset ettevõtte tulumaksu määraga 19%. Samuti võeti 2003. aastal lõpuks vastu uus maksevõimet
   reguleeriv seadus, mille tulemusena vastab pankrotikorraldus nüüd kaasaegse turumajanduse nõuetele.
   Väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete sektoris on hõivatud umbes kaks kolmandikku töötajaist
   ning see sektor annab umbes poole Poola SKT-st ja ekspordist. Siiski on väikeste ja keskmise
   suurusega ettevõtetel kasvuraskusi. Vaatamata hiljutistele ettevõtluse toeks läbi viidud reformidele, on
   ettevõtted seni väikesed ja ettevõtluskeskkonda on võimalik veelgi parandada. Siis on takistuseks
   inimkapitali puudus, tööjõu vähene liikuvus, vähearenenud infrastruktuur (eriti teedevõrk ja
   telekommunikatsioon), suur maksukoormus (eriti sotsiaalkindlustusmaksed) ning probleemid
   likviidsusega. Need asjaolud piiravad ettevõtete loomist ja kasvu. Seega võivad just ülalloetletud
   probleemid vähendada välisinvestorite huvi Poola vastu.
ET                                                    42                                                      ET
 ---pagebreak---    Erisoovitused Poolale
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes).
   Selleks, et kiiresti lahendada struktuursed süvaprobleemid tööturul, soovitatakse Poolal eriti:
   1.        suurendada palgakujundusprotsesside paindlikkust, et palgad paremini peegeldaksid oskuste,
             ettevõtjate ja piirkondade vahelisi erinevusi tootlikkuses (üldsuunis 5).
   2.        alandada tööjõu maksukoormust, suurendades samas tööjõu maksubaasi ja muutes maksude
             kogumise ja sissenõudmise süsteemi efektiivsemaks, reformida maksu- ja sotsiaaltoetuste
             süsteemi, et muuta töö rahaliselt tasuvamaks, võideldes eriti abielupaaride tööturult
             väljalangemise vastu ja suurendades sotsiaalkulude efektiivsust (üldsuunis 4).
   3.        tugevdada tööjõu pakkumist, kohandades töötajate kvalifikatsiooni tööturu nõudmistega ja
             kaotades piirkondadevahelist liikuvust takistavad tõkked, eriti eluasemeturu reformide ja
             transpordi infrastruktuuri parandamise abil (üldsuunised 7 and 13).
   Selleks, et tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine ning riigi rahanduse
   pikaajaline jätkusuutlikkus, soovitatakse Poolal:
   4.        alandada valitsemissektori eelarve puudujääki mitmeaastases perspektiivis usaldusväärsel ja
             püsival moel kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu võetavate
             otsustega (üldsuunised 1 ja 2).
   5.        jälgida pensionireformi kulgu, et olla valmis prognoositavaks vanaduspensioni saajate
             osakaalu kasvuks ning kasutada meetmeid üha kasvavatest tingimuslikest kohustustest
             tuleneva rahalise riski maandamiseks (üldsuunised 15 ja 16).
   Selleks, et luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks, soovitatakse Poolal:
   6.        võtta uusi meetmeid ja jätkata olemasolevaid meetmeid selleks, et parandada haridus- ja
             koolitussüsteemi kvaliteeti ja efektiivsust ning omandatavate oskuste vastavust muutuvatele
             nõudmistele (üldsuunis 13).
   7.        edendada uurimis- ja arendustegevust ning innovatsiooni, eriti ärisektoris, ning toetada
             teadmiste üleandmist välismaiste otseinvesteeringute abil (üldsuunis 13).
   Selleks, et kiirendada majanduse restruktureerimist ning tööstusettevõtete erastamist, soovitatakse
   Poolal:
   8.        vähendada üldist riigiabi taset, suunates abi ümber horisontaalsete eesmärkide saavutamisele
             (üldsuunised 9 ja 14).
   9.        ergutada turuletulekut ja toimivat konkurentsi võrgutööstustes, luues siseriiklikel turgudel
             rohkem sidumisvõimalusi (üldsuunis 9).
   Selleks, et parandada ettevõtluskeskkonda, soovitatakse Poolal:
   10.       jätkata halduskoorma vähendamist, lihtsustada õigusakte ning toetada väikeste ja keskmise
             suurusega ettevõtete kasvu, eriti nende rahastamisvõimaluste parandamise abil (üldsuunis
             11).
ET                                                     43                                                 ET
 ---pagebreak---    24.       Slovakkia
   Pärast stabiliseerimisest tingitud majanduskasvu aeglustumist 1998. aastal on Slovakkia SKT tegelik
   kasv aina hoogustunud, ületades 2003. aastal juba teist aastat järjest 4 protsenti. Siiski pole toodang
   veel oma hinnangulist potentsiaali saavutanud.
   Kasvu aluseks on olnud intensiivsed struktuurireformid. Parimaks näiteks on siinkohal
   pangandussektori ja mittefinantssektori restruktureerimine ja erastamine. Kuid reformide eest tuli ka
   maksta – tööpuuduse tase suurenes 2001. aastaks hüppeliselt 19 protsendini ja püsib ka praegu 17
   protsendi ringis. Terve rida struktuuripuudusi (piirkondliku liikuvuse puudumine, töötamist
   mittesoodustav sotsiaaltoetuste süsteem, palkade paindumatus ning kvalifikatsioonide pakkumise ja
   nõudluse erinev jaotumine) on takistanud tööturule tagasipöördumist ja alles nüüd on hakatud nende
   küsimustega tegelema.
   Riigi rahanduse reformimine on kuni viimase ajani olnud väga aeglane ning valitsemissektori
   eelarvepuudujääk kerkis valimisaastal (2002) enam kui seitsme protsendini SKT-st. Kasvu hoogustav
   eelarvepoliitika tekitas sisenõudluse buumi ja ühe suureneva tarbimise tõttu ka jooksevkonto
   puudujäägi tõusu enam kui kaheksa protsendini SKT-st. 2002. aastast alates võimul olev valitsus on
   asunud tegelema eelarvepuudujäägi algpõhjustega, mis aitas kaasa oli jooksevkonto puudujäägi
   märgatavale vähenemisele 2003. aastal.
   Slovakkia peaks ajama poliitikat, mis aitab saavutada püsiva lähenemise kõrge taseme, eriti riigi
   rahanduse konsolideerimise osas. Nii riigi rahanduse konsolideerimist kui ka Slovakkia
   inimressursside alakasutamise probleemile lahenduse leidmist tuleb toetada poliitikaga, mis tagaks
   tugeva kasvutempo nii keskpikas kui pikas perspektiivis. Selleks on eelkõige tarvis tugevdada ja
   mitmekesistada kasvu- ja tööhõivebaasi ettevõtluskliima elavdamise teel, luues selleks parema
   seadusandliku raamistiku ning tõstes kohtusüsteemi ja haldussüsteemi suutlikkust. Lisaks tuleb tõsta
   tootlikkust ja Slovakkia peaks ennast ette valmistama täielikuks üleminekuks teadmistepõhisele
   majandusele. Eelnevat silmas pidades seisab Slovakkia ees neli peamist ülesannet:
   • Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine,
   • Jätkata struktuursete süvaprobleemide lahendamist tööturul,
   • Parandada ärikeskkonda ja toetada ettevõtlust,
   • Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks.
ET                                                   44                                                    ET
 ---pagebreak---    Tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiv vähendamine
   Valitsemissektori eelarvepuudujääk kahanes 2002. aasta 7,2 protsendilt 2003. aastaks hinnanguliselt 5
   protsendile SKT-st, mistõttu vähenes märgatavalt ka jooksevkonto puudujääk. Suurem osa üleüldisest
   riigi rahanduse reformist on juba heaks kiidetud. Reformid toetavad eelarvepuudujäägi vähendamist ja
   aitavad kaasa jooksevkonto puudujäägi hoidmisele püsival tasemel juhuks, kui erasektori netosäästude
   olukord peaks jälle halvenema. Reformide ulatus ja kiirus on olnud märkimisväärsed. Samas on nad
   tekitanud ebakindluse nii 2004. aasta kui ka järgnevate aastate eelarve täitmise suhtes, mida ei tohi
   tähelepanuta jätta. Riskid tulenevad esmajärjekorras maksusüsteemi aluste ümberkujundamisest, eriti
   aga ühtse, 19-protsendilise tulumaksu kehtestamisest nii ettevõtetele kui füüsilistele isikutele. Nende
   reformide tulemusena ei ole maksutulude väga täpne prognoosimine võimalik. Ka kulude poolel
   puudub selgus – eriti seoses tervishoiureformi jätkumisega. Seejuures põhineb suurem osa kavandatud
   kulude kärbetest lootusel, et intressikulud vähenevad tänu sujuvale nominaalsele lähenemisele.
   Jätkata struktuursete süvaprobleemide lahendamist tööturul
   Slovakkia tööhõive määr on üks madalamaid (ca 57%) liituvate riikide seas ning tööpuuduse tase jääb
   alla vaid ühele liituvale riigile. Üle 55-aastaste hulgas on tööhõive eriti madal. Tööpuuduse käes
   kannatavad enim alla 24-aastased noored ning vähekvalifitseeritud töötajad. Piirkondlikud erinevused
   on suured. Tööturu probleemide juured peituvad mitmesugustes struktuurilistes puudustes ning alles
   nüüd on hakatud nende lahendamisele otsustavalt tähelepanu pöörama.
   Töötamise ja ametlikule tööturule tulemise vastu püütakse tõsta huvi sotsiaaltoetuste ja
   pensionisüsteemi reformimise abil, sh pensioniea tõstmise abil (mis jääb siiski suhteliselt madalalale
   tasemele, olles 62 aastat). Piirkondlikku liikuvust ergutatakse hüvitiste ja eluasemetoetuste
   maksmisega kaugele tööle sõitjatele, kuid liikuvus on siiski väike, kuna transpordi infrastruktuuri ja
   eluasemeturu paranemine toimub järk-järgult. Kvalifikatsioonide pakkumise ja nõudluse erinev
   jaotumine takistab eriti pikaajaliste töötute tööturule tagasipöördumist, kuigi intensiivistatakse
   ümberõpet. Noorte tööpuudust põhjustab endiselt haridussüsteemi vähene vastavus turumajanduse
   nõuetele.
   Töökohtade loomisele aitavad kaasa hiljutised muutused tööseadustikus, mis lubavad paindlikumaid
   töösuhteid. Kuid palgakujunduse mehhanismid ei ole veel piisavalt paindlikud ega arvesta
   konkreetsete ettevõtjate tingimusi. Eriti kahjulikult mõjub võimalus laiendada palgaalaseid
   kollektiivleppeid halduslikult ka neile ettevõtetele, kes palgaläbirääkimistest osa ei võtnud. Peale selle
   võib alampalk negatiivselt mõjutada tööjõu nõudlust ega pruugi piisavalt peegeldada kohaliku tööturu
   tingimusi.
   Slovakkias 2004. algusest toimuv ulatuslik tulumaksureform aitab kaasa töökohtade loomisele ja
   suurendab soovi töötada. Samas on tervise- ja sotsiaalkindlustuse ühtset määra vaid pisut alandatud
   ning see moodustab hetkel 48% brutopalgast.
   Parandada ärikeskkonda ja toetada ettevõtlust
   Viimaste aastate jooksul on valitsus kehtestanud terve rea meetmeid, mis on mõeldud ärikeskkonna
   parandamiseks. Ettevõtte asutamise protsess on oluliselt lihtsamaks ja kiiremaks muutunud.
   Ettevalmistamisel on uus pankrotiseadusandlus, mis vahetab välja praeguse süsteemi, kus
   pankrotimenetlus kestab liiga kaua ning raskustesse sattunud firmadel pole praktiliselt mingeid
   restruktureerimise võimalusi. Ärikeskkonna parandamisele aitas kaasa ka hindade kiirendatud
   vabastamine 2003. aastal ning uue tagatiste seaduse vastuvõtmine.
   Vaatamata neile edusammudele on Slovakkias ettevõtlusega tegelemisel siiski veel olulisi takistusi.
   Uute ettevõtete sündimusnäitaja on ikka veel suhteliselt madal. Uuringud näitavad, et õiguskindluse
   puudumine on jätkuvalt üheks põhiliseks nõrkuseks. Selle allikaks on tihti puudulik ning ebastabiilne
ET                                                     45                                                     ET
 ---pagebreak---    õigusraamistik ja eriti puudused seaduste täitmise tagamisel, kus sagedasti on puudu kvaliteedist ja
   läbipaistvusest ning õigeaegsest tegutsemisest.
   Luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks
   Kuigi tööviljakuse kasv on suhteliselt kiire olnud, jääb tootlikkuse tase siiski madalaks (ca 58%
   Euroopa Liidu keskmisest aastal 2003). Sellise olukorra kujunemisele on kaasa aidanud
   haridussüsteemi vähene paindlikkus, haridusele tehtavate kulude vähesus ja puudulik uurimis- ja
   arendustegevus ning innovatsioon.
   Näib, et haridussüsteem ei reageeri piisavalt tööturu vajadustele. Eriti puudutab see
   keskharidussüsteemi, mille käigusomandatavad oskused on tihti aegunud. Lisaks on kõrghariduse
   saanute osakaal väga madal. Kutseõppe- ja koolitusprogrammidele on täiendavaks väljakutseks suur
   pikaajaliselt töötute osakaal. Kulud haridusele on langenud niivõrd, et 2001. aastal olid need ühed
   madalaimatest uute liikmesriikide hulgas. Nimetatud probleeme tunnistades on valitsus asunud
   süsteemi ratsionaalsemaks ja efektiivsemaks muutma ning selle rahastamist parandama.
   2002. aastal moodustasid uurimis- ja arendustegevuse kulud vaid 0,59 protsenti SKT-st, mida on
   vähem kui enamikus liituvatest riikidest. Uuendustegevus ei ole eriti arenenud, sest esitatud
   patenditaotluste arv on väga väike. Valitsus on olukorra parandamiseks tarvitusele võtnud mõningaid
   meetmeid (näiteks uurimis- ja arendustegevust reguleeriva seadusandluse osas) ning on lubanud
   suurendada uurimis- ja arendustegevuse rahastamist avaliku sektori vahenditest.
   Erisoovitused Slovakkiale
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Selleks, et tagada valitsemissektori eelarvepuudujäägi edasine püsiv vähendamine, soovitatakse
   Slovakkial:
   1.        alandada valitsemissektori eelarve puudujääki mitmeaastases perspektiivis usaldusväärsel ja
             püsival moel kooskõlas nõukogus eelseisva eelarve täitmise raames vastu võetavate
             otsustega (üldsuunis 1).
   Selleks, et jätkata struktuursete süvaprobleemide lahendamist tööturul, soovitatakse Slovakkial:
   2.        tugevdada tööjõu pakkumist, kaotades piirkondadevahelist liikuvust takistavad tõkked,
             kohandades töötajate kvalifikatsiooni tööturu nõudmistega, tagades seejuures ümberõppe ja
             muud aktiivsed tööturumeetmed (üldsuunised 4, 7 ja 8).
   3.        tekitada täiendavat tööjõu nõudlust, lubades enampaindlikke palgakujundusmehhanisme
             (üldsuunised 5 ja 18).
   4.        alandada väga kõrget tervise- ja sotsiaalkindlustust, pidades samal ajal silmas üldisi eelarve
             konsolideerimisest tulenevaid piiranguid, eriti täiendavate tervishoiureformi meetmete ja
             põlvkondadevahelise ümberjaotusskeemi alusel toimiva pensionisamba täiendava
             kohandamise osas (sh pensioniea edasise tõstmise osas) (üldsuunised 4 ja 16).
   Selleks, et parandada ärikeskkonda ja toetada ettevõtlust, soovitatakse Slovakkial:
   5.        tugevdada ettevõtlust toetavat seadusraamistikku ja tõhustada järelevalvet nende seaduste
             täitmise üle, eelkõige uue pankrotiseaduse vastuvõtmise ning kohtusüsteemi suutlikkuse ja
             läbipaistvuse parandamise teel (üldsuunised 11 ja 12).
ET                                                    46                                                    ET
 ---pagebreak---    Selleks, et luua paremad tingimused tootlikkuse tõstmiseks, soovitatakse Slovakkial:
   6.        parandada haridus- ja koolitussüsteemi efektiivsust ja kvaliteeti ning selle vastavust
             muutuvatele kvalifikatsiooninõuetele (üldsuunis 13).
   7.        ergutada uurimis- ja arendustegevust ning innovatsiooni ning toetada teadmiste üleandmist
             välismaiste otseinvesteeringute kaudu (üldsuunis 13).
ET                                                   47                                                ET
 ---pagebreak---    25.       Sloveenia
   Viimase kümne aasta jooksul on Sloveenia arenenud stabiilselt; tegelik SKT on alates 1993. aastast
   pidevalt kasvanud 3–5 protsenti aastas. Hiljutise kasvu aeglustumise järel oodatakse SKT kasvutempo
   taashoogustumist ja järk-järgulist lähenemist toodangu potentsiaalsele kasvutasemele, mis on
   hinnanguliselt nelja protsendi ringis.
   Vaatamata üldiselt tugevale majandusele ja kiiduväärsetele saavutustele paljudel aladel, on siiski ka
   mõningaid puudusi. Kuigi inflatsioon on viimase kahe aasta jooksul järsult langenud, tekitab selle
   suhteliselt kõrge tase (5,7% 2003. aastal) siiski muret ning seda loetakse oluliseks probleemiks.
   Valitsus kujundas inflatsiooni püsivaks langetamiseks sobiva poliitika, eesmärgiga luua tingimused
   edukaks liitumiseks Euroopa Liiduga. Valitsus on viinud ellu struktuurireforme, et kergendada
   hindade liberaliseerimist. Praegu moodustavad jäigad hinnad 16% tarbijahinnaindeksist – see on
   madalaim tase kõigi liituvate riikide hulgas. Kuid arvestades ebapiisavat konkurentsi
   kommunaalteenuste sektoris ja nii finantssektori kui tööturu vähest paindlikkust, tuleb siiski saavutada
   veel märgatav inflatsioonitaseme langus.
   Majanduse restruktureerimine on negatiivselt mõjutanud tööturgu; tootmissektori tööhõive langes
   1996–2000 märgatavalt. Tööjõu siirdumine tootmisest teenuste sektorisse aitas leevendada
   majanduslikke ja sotsiaalseid raskusi ning enneaegsete vanaduspensionide abil hoiti üldise tööpuuduse
   kasv kontrolli all. Kuigi Sloveenia tööturu üldpilt on positiivne, esineb siiski ka struktuurseid
   probleeme. Pikaajaliselt töötute osakaal on kõrge, eriti vanemate, vähekvalifitseeritud töötajate hulgas.
   Murettegev on üle 55-aastaste tööliste hõivatuse määr, eriti arvestades vananeva elanikkonnaga
   seonduvaid probleeme.
   Selleks, et luua vajalikke töökohti ja kergendada osalemist tööturul, mis omakorda parandavad
   edaspidi majandustulemusi, on tarvis jätkuvalt töötada ettevõtluse edendamise nimel, toetada
   ärisektoris innovatsiooni ning tagada toimiv konkurents kõikides majandussektorites. Sloveenia peaks
   järgima poliitikat, mis aitab saavutada tugeva püsiva lähenemise kõrge taseme. Eelnevat silmas
   pidades seisab Sloveenia ees neli peamist ülesannet:
   1.        Alandada püsival viisil inflatsiooni,
   2.        Suurendada tööhõivet, eriti vanemate tööliste hulgas,
   3.        Parandada jätkusuutliku tootlikkuse kasvu tingimusi,
   4.        Tekitada toimiv konkurents kõikides majandussektorites, eriti võrgutööstustes.
ET                                                    48                                                     ET
 ---pagebreak---    Alandada püsival viisil inflatsiooni
   Kuigi inflatsioonitase on langemas, on see siiski liiga kõrge. 2003. aastal oli inflatsioonitase
   5,7 protsenti, sellele eelnenud aastal 7,5 protsenti. Jätkuv langus on lootustandev, kuigi näib, et see on
   peamiselt tingitud konkreetsetest teguritest – näiteks jäikadele hindadele ja kaudsetele maksudele
   ülempiiride kehtestamine ning nafta aktsiisimaksude sage korrigeerimine. Inflatsiooni kasvu
   soodustavad paljudes sektorites endiselt puuduv konkurents, vähene tööturu paindlikkus ning ikka
   laialdaselt kasutusel olevad indekseerimise mehhanismid. On ka teisi tegureid, mis inflatsiooni
   püsimist toetavad; eriti soosib seda vastutulelik rahapoliitika ja pidev, kuigi nüüdseks aeglustuma
   hakanud valuuta väärtuse langus.
   Euroopa Liiduga liitumise eel tegi valitsus inflatsioonipoliitika oma prioriteediks ning võttis
   inflatsiooni vastu võitlemiseks koordineeritud meetmeid. Kehtestati üleüldine hinnakontrollikava,
   mille kohaselt jäiku hindu ja maksumuudatusi hoitakse tasemel, mis ei ületa aastalõpus
   inflatsioonimäära. Indekseerimise lõpetamiseks kogu majanduses tehti samm edasi 2003. aastal, mil
   kaotati ametlikult intressimäära indekseerimine (baasintressimäär ehk TOM) ning sõlmiti sotsiaalne
   kokkulepe uue palgakujundusmeetodi kohta. Avaliku sektori palkadele on juba kehtestatud
   eelindekseerimine (jõustub juulis 2004), kuid sama süsteemi kehtestamiseks erasektoris on vaja veel
   läbirääkimisi pidada. Riigi rahanduse eelarvepoliitikat tuleb kohandada paindlikult. Samuti on
   inflatsiooni püsivaks vähendamiseks ja majandustulemuste parandamiseks struktuurireforme vaja
   kiiremini ellu viia.
   Suurendada tööhõive määra, eriti vanemate tööliste hulgas
   Sloveenia tööhõive määr oli 2002. aastal 63,4%, mis on lähedal Euroopa Liidu keskmisele ning üks
   kõrgemaid liituvate riikide hulgas. Ka tööpuuduse tase on nende riikide seas üks madalamaid: olles
   pidevalt langenud alates 1998. aastast, oli see 2002. aastal 6,0 protsenti. Siiski on töötute hulgas
   suhteliselt suur pikaajaliselt töötute osakaal (umbes 60%) ning need on põhiliselt vähekvalifitseeritud
   töölised, kes on vanemad kui 55 aastat. Tööturul on ka muid struktuurilisi puudusi (noorte tööpuudus,
   puuetega inimeste tööpuudus, soolised erinevused tööpuuduses, töötute madal haridustase, suured
   piirkondlikud erinevused) ning valitsus on võtnud oma eriliseks prioriteediks vanemate inimeste
   tööhõive suurendamise. 2002. aastal oli tööpuuduse tase 55–64 aastaste vanuserühmas kolm protsenti,
   samas kui tööhõive selles vanuserühmas oli vaid 24,5 protsenti. Võrreldes Euroopa Liidu keskmisega
   (40,1%) on see väga madal. See on madala pensioniea tagajärg – 2001. aastal jäädi pensionile
   keskmiselt 57 aasta vanuselt. Majanduse restruktureerimine on sundinud inimesi suhteliselt noorelt
   pensionile (või töötuks) jääma. 2000. aastal käivitatud pensionireformi järel on pensioniiga juba pisut
   kerkinud. Siiski avaldub selle reformi mõju vanemate inimeste tööhõive tõstmisele üksnes järk-järgult.
   Eeldatavasti jääb erinevused vanemate inimeste keskmise tööhõive osas Sloveenias ja Euroopa Liidus
   endiselt suureks.
   Tööhõivepoliitika keskendub seega põhiliselt vanemate inimeste tööhõive probleemidele ning nende
   tööalase konkurentsivõime parandamisele. See on eriti oluline arvestades ebasoodsatest
   demograafilistest arengutest tulenevaid kasvavaid finantsalase jätkusuutmatusega seotud ohtusid.
   Arvestuste kohaselt võib vanaduspensioni saajate osakaal tõusta 2000. aasta 20 protsendi tasemelt 38
   protsendile aastaks 2025 ja 66 protsendile aastaks 2050. Töö ja aktiivse tööelu propageerimine on
   vajalik eeltingimus võitluses vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega.
   Parandada jätkusuutliku tootlikkuse kasvu tingimusi
   Kuigi Sloveenia tootlikkuse tase on uute liikmesriikide hulgas teisel kohal, jääb see siiski oluliselt alla
   15-liikmelise Euroopa Liidu keskmise (69,5% 2003. aastal). Tööviljakus kasvas aastatel 1995–1999
   suhteliselt kiiresti, kusjuures aasta keskmine tõus oli 4,8%. Kuid seejärel tööviljakuse kasv aeglustus
   (keskmiselt 2% aastatel 1999–2002), ning Sloveenia langes tööviljakuse poolest sel perioodil liituvate
   riikide seas nõrgimate hulka. Tootlikkuse kiiremat kasvu takistavad kaks tegurit:
ET                                                      49                                                     ET
 ---pagebreak---    Esiteks, on aktiivse elanikkonna ettevõtlusaktiivsus suhteliselt madal, eriti selle tõttu, et halduskoorem
   on endiselt suur nii ettevõtete asutamisel kui olemasolevate ettevõtete jaoks. Asutamisprotsessi
   lihtsustamiseks on juba võetud meetmeid. Kuid ärialast seadusandlust ning halduskeskkonda tuleks
   veelgi parandada, sest endiselt valitsevad bürokraatlikud ja aeganõudvad menetlused, lisaks on raskusi
   tööstuslikuks otstarbeks maa ostmisel.
   Teiseks ei kasutata uurimis- ja arendustegevuse kulusid tõhusalt oskusteabe edasiandmiseks
   ärisektorile, patenteerimiseks ning toote- või protsessiuuenduseks. Uurimis- ja arendustegevuse kulude
   poolest (1,6% SKT-st 2001. aastal) on Sloveenia uute liikmesriikide seas esikohal, kuid jääb siiski
   allapoole Euroopa Liidu keskmisest. Kuigi Sloveenia on ka Euroopa Patendiametisse esitatavate
   patenditaotluste arvu poolest uute liikmesriikide hulgas esikohal, on tulemused ka sel alal märgatavalt
   nõrgemad Euroopa Liidu keskmisest (41 patenditaotlust miljoni elaniku kohta aastal 2001).
   Erasektoris tegutsevate teadlaste arv on avaliku sektoriga võrreldes samuti väike (vastavalt üks
   kolmandik ja kaks kolmandikku). Uuendusalane tegevus kõrgtehnoloogiasektoris ei näi samuti olevat
   eriti aktiivne.
   Tekitada toimiv konkurents kõikides majandussektorites, eriti võrgutööstustes
   Sloveenia on küll liikunud tooteturgude ja võrgutööstuse liberaliseerimise suunas, kuid toimiv
   konkurents peab alles tekkima. Kuigi konkurentsiametil on vajalikud volitused piiravate lepingute,
   valitseva seisundi kuritarvitamise ja liitumiste üle otsustamiseks, jääb haldussuutlikkusest vajaka nii
   rahaliste vahendite kui inimressursside osas. Lisaks ei võimalda kehtiv seadusandlus
   konkurentsiametil kasutada hoiatustrahve konkurentsi kahjustava käitumise korral.
   Viimastel       aastatel     on    Sloveenia    hakanud      võrgutööstuste      turge      liberaliseerima.
   Telekommunikatsiooniturg avanes 2001. aastal ning 2002. aastal loodi sõltumatu turgu reguleeriv
   asutus. Siiski ei ole riiklike kõnede osastavatelefoniteenuste puhul toimivat konkurentsi veel tekkinud,
   sest varem turgu valitsenud operaatorile kuulub endiselt 100% turust. Kõrged sidumistasud võrkude
   vahel ning kohalike ja riigisiseste kaugekõnede kunstlikult madalal hoitud hinnad takistavad uute
   operaatorite turule tulemist. Energiasektoris saavad elektri suurtarbijad (kes moodustavad Sloveenia
   tarbijaskonnast 66%) elektriga varustaja ise valida ning alates 2002. aastast tohivad suurimad neist
   elektrit otse välismaalt osta. Siiski on rahvusvaheliselt soetatava elektrienergia kogus piiratud 20
   protsendiga elektri kogutarbimisest. Ka gaasiturul saavad suurtarbijad (kes moodustavad Sloveenia
   gaasitarbijaskonnast 50%) alates 1. jaanuarist 2003 varustaja ise valida. Kuid tegelikkuses ei võimalda
   seni turul valitsenud ettevõtjaga sõlmitud pikaajalised lepingud kuni 2007. aastani tarnijat vahetada.
   Erisoovitused Sloveeniale
   Eespool kirjeldatud ülesannete täitmiseks on vaja läbi viia laiaulatuslikke struktuurireforme, nagu on
   kirjeldatud majanduspoliitika üldsuuniste esimeses osas esitatud üldistes suunistes.
   Selleks, et püsivalt alandada inflatsiooni, soovitatakse Sloveenial:
   1.         kiirendada jäikade hindade vabastamisele suunatud struktuurireforme ning jätkata
              indekseerimise kaotamist, eriti palgakujunduses (üldsuunis 5).
   Selleks, et suurendada tööhõive määra, eriti vanemate tööliste hulgas, soovitatakse Sloveenial:
   2.         läbi vaadata maksu- ja sotsiaaltoetuste süsteemid, rõhuasetusega vanemate töötajate
              osalemisele tööturul, hinnata elukestva õppe põhimõtete järgi ümber aktiivset vananemist
              toetavad meetmed ning viia tasakaalu ajutise ja tähtajatu töötamise tingimused (üldsuunised
              4 ja 8).
   Selleks, et parandada jätkusuutliku tootlikkuse kasvu tingimusi, soovitatakse Sloveenial:
ET                                                      50                                                      ET
 ---pagebreak---    3.        vähendada veelgi uue ettevõtte asutamiseks kuluvat aega ja kulutusi ning lihtsustada
             äritegevusega seotud haldusmenetlusi (üldsuunis 11).
   4.        ergutada uurimis- ja arendustegevust ja innovatsiooni ärisektoris ning parandada
             kõrgharidussüsteemi kvaliteeti (üldsuunis 13).
   Selleks, et tekitada toimiv konkurents kõikides majandussektorites, eriti võrgutööstustes, soovitatakse
   Sloveenial:
   5.        tugevdada konkurentsiameti haldussuutlikkust, kergendada uute konkurentide tulekut
             võrgutööstuste turule ning lihtsustada tööstuslikuks otstarbeks maa ostu protsessi
             (üldsuunis 9).
ET                                                   51                                                    ET