               16.1.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 11/1

         Soovitused ühenduse lõppkasutussertifikaadi elemente käsitlevate parimate tavade kohta mille suhtes saavutas kahese kasutusega kaupade töörühm kokkuleppe 31. oktoobril 2008 ja mille võttis teadmiseks alaliste esindajate komitee 23. detsembril 2008 — Ühenduse lõppkasutussertifikaadi peavad nõuetekohaselt allkirjastatud ja templiga varustatud kujul esitama vajaduse korral eksportijad, kes esitavad oma siseriiklikule ametiasutusele kahesuguse kasutusega kaupade ekspordiloa taotluse (vrd nõukogu määruse (EÜ) nr 1334/2000 artikli 6 lõige 2)
   (2009/C 11/01)


Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0572

Soovitus: Nõukogu otsus, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse seisukohta seoses San Marino Vabariigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistega  /* KOM/2009/0572 lõplik - CNB 2009/0159 */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 16.10.2009KOM(2009) 572 lõplik2009/0159 (CNB)Soovitus:NÕUKOGU OTSUS,milles käsitletakse Euroopa Ühenduse seisukohta seoses San Marino Vabariigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistegaSELETUSKIRIEuroopa Liidu ning Monaco, San Marino ja Vatikani vahelised rahanduskokkulepped sõlmiti selleks, et tagada nende kokkulepete õiguslik järjepidevus, mis kehtisid ühelt poolt nimetatud riikide ning teiselt poolt Prantsusmaa ja Itaalia vahel enne euro kasutuselevõttu.Kümme aastat pärast seda, kui Monacos, San Marinos ja Vatikanis käibel olnud Itaalia ja Prantsusmaa valuutad asendati euroga, palus nõukogu komisjonil rahanduskokkulepete toimimine läbi vaadata[1]. Komisjon avaldas osutatud hindamise tulemused teatises „Aruanne Monaco, San Marino ja Vatikaniga sõlmitud rahanduskokkulepete toimimise kohta”[2]. Komisjon leidis, et kõnealuseid rahanduskokkuleppeid tuleb muuta, et tagada suurem ühtlus rahanduskokkuleppe sõlminud riikide ja ühenduse vaheliste suhete kujundamisel. Käesolevas soovituse eelnõus nõukogu otsuse kohta määratletakse ühenduse seisukoht seoses San Marino Vabariigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistega.Komisjon teeb ettepaneku pidada läbirääkimisi järgmiste sätete muutmiseks.-  EÜ asjakohaste õigusaktide ülevõtmineÜhenduse ning Monaco, San Marino ja Vatikani vaheliste rahanduskokkulepetega nähakse kõnealustele riikidele ette väga erinevad kohustused.Monaco Vürstiriigiga sõlmitud kokkulepe sisaldab kõige rohkem kohustusi. Vastupidiselt Monacoga sõlmitud kokkuleppele ei sisalda San Marino ja Vatikaniga sõlmitud kokkulepped konkreetset kohustust võtta üle ELi õigusaktid, milles käsitletakse euro sularaha kaitsmist võltsimise eest, ning nendega ei ole ette nähtud koostööviise ühendusega kõnealuses valdkonnas. Selleks et luua võrdsed tingimused ning tagada euro pangatähtede ja müntide nõuetekohane kaitse võltsimise eest, peavad San Marino ja Vatikan kohaldama ühenduse asjakohaseid õigusakte.Rahanduskokkuleppe sõlminud riikides tegutsevatel finantsasutustel võib olla juurdepääs pankadevahelisele arveldus-, makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemile Euroopa Liidus. Monaco Vürstiriik kasutab seda võimalust ning peab selleks kohaldama pangandus- ja finantsalaseid asjakohaseid ühenduse õigusakte. Võttes arvesse San Marino pangandussektori suurust ning selle tihedat koostööd euroalal tegutsevate pankadega (San Marino finantsasutused kasutavad maksesüsteeme Itaalia pankade kaudu), peaks ka San Marino Vabariik ühtlustama oma pangandus- ja finantssektorit reguleerivad õigusaktid ühenduses kohaldatavate õigusaktidega . Ühenduse õigusaktide mahu ja San Marino piiratud haldussuutlikkuse tõttu tuleks San Marinole ette näha viie aasta pikkune üleminekuperiood.-  JärelevalvemehhanismidVastupidiselt menetlusele, mis on ette nähtud Monacoga sõlmitud kokkuleppega, puuduvad San Marino ja Vatikaniga alla kirjutatud kokkulepetes järelmeetmeid käsitlevad sätted. Korrapäraste ametlike järelmeetmete puudumise tõttu ei anna San Marino ega Vatikan kokkulepete rakendamise kohta korrapäraselt aru ning nad ei ole kokkulepetega hõlmatud valdkondi käsitlevas õigusloomes toimuvast arengust nõuetekohaselt teavitatud. Seepärast teeb komisjon ettepaneku luua kaks uut ühiskomiteed (ühe San Marino Vabariigiga ja teise Vatikani Linnriigiga), mis oleksid sarnased Monaco Vürstiriigiga asutatud komiteega.San Marino Vabariigiga loodud ühiskomiteesse kuuluksid San Marino, Itaalia, Euroopa Komisjoni ja Euroopa Keskpanga esindajad. Komitee ülesanne oleks hõlbustada kokkuleppe rakendamist ja arutada San Marinos kohaldatavate ühenduse õigusaktide loetelusse tehtavaid võimalikke muudatusi. Samuti antaks komiteele rahanduskokkuleppega otsustusõigus mõningates küsimustes (nt San Marino euromünte tootva rahapaja vahetamise heakskiitmine).-  Euromüntide emiteerimise ülemmäärAjaloolistel põhjustel määrati Monacos, San Marinos ja Vatikanis aastas emiteeritavate müntide ülemmäärad kindlaks kahel erineval viisil (Monacol on praegu õigus emiteerida euromünte koguses kuni 1/500 Prantsusmaal vermitud müntidest, samal ajal kui San Marinole ja Vatikanile on ette nähtud kindlaksmääratud kvoodid), millel on väga erinevad tulemused.Kõikide rahanduskokkuleppe sõlminud riikide õiglaseks kohtlemiseks teeb komisjon ettepaneku kehtestada euromüntide emiteerimise mahu ülemmäära arvutamiseks uus ühtne meetod , mida tuleb kasutada ka kõigis tulevastes kokkulepetes.Uued ülemmäärad peaksid hõlmama kindlaksmääratud ja muutuvat osa.1.  Kindlaksmääratud osa peaks rahuldama kollektsionääride nõudluse. Üldiste arvutuste kohaselt peaks kollektsionääride nõudluse rahuldamiseks piisama kogusest, mille koguväärtus on ligikaudu 2 100 000 eurot[3].2.  Muutuv osa arvutatakse San Marino puhul Itaalias inimese kohta keskmiselt emiteeritud müntide arvu põhjal. Itaalias n-1 aastal inimese kohta keskmiselt emiteeritud müntide arv korrutatakse San Marino elanike arvuga.3.  Euromüntide vermimise eeskirjadKehtivate rahanduskokkulepete kohaselt võib San Marino ja Vatikani euromünte vermida üksnes Itaalia rahapaja. Kõnealune eeskiri kehtestati ajaloolistel põhjustel siis, kui euro sularaha ei olnud veel käibel ja peaaegu kõik euroala riigid vermisid euromünte üksnes oma vajaduste rahuldamiseks. Praeguseks on olukord muutunud ning mitmete euroala riikide mündid vermitakse teises euroala riigis.Seepärast teeb komisjon ettepaneku lubada San Marinol ja Vatikanil tellida oma euromünte mõnest muust ELis asuvast, euromüntide tootmise alal kogenud rahapajast . Rahapaja vahetamise peaks siiski heaks kiitma ühiskomitee.-  Vaidluste lahendaja määramineKehtivate rahanduskokkulepete raames ei saa ühendus võtta meetmeid juhul, kui rahanduskokkuleppe sõlminud riigid ei täida oma kohustusi (nt nad ei ole ühenduse asjakohaseid õigusakte õigel ajal üle võtnud), välja arvatud äärmuslik – ja seetõttu ebatõenäoline – abinõu kokkuleppest ühepoolselt taanduda. Seepärast teeb komisjon ettepaneku määrata kokkulepete kohaldamisel tekkinud vaidluste lahendamise eest vastutavaks asutuseks Euroopa Kohtu .2009/0159 (CNB)Soovitus:NÕUKOGU OTSUS,milles käsitletakse Euroopa Ühenduse seisukohta seoses San Marino Vabariigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistegaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 111 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,[4]võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust[5]ning arvestades järgmist:4.  Alates euro kasutuselevõtu kuupäevast kuuluvad rahandus- ja vahetuskursiküsimused ühenduse pädevusse.5.  Nõukogu peab kindlaks määrama raha- või valuutarežiimi küsimusi käsitlevate kokkulepete läbirääkimise ja sõlmimise korra.6.  Itaalia Vabariik sõlmis ühenduse nimel 29. novembril 2000. aastal rahanduskokkuleppe San Marino Vabariigiga.7.  Nõukogu jõudis 10. veebruaril 2009. aastal järeldusele, et komisjon peaks kehtivate kokkulepete toimimise läbi vaatama ja kaaluma müntide emiteerimise ülemmäärade võimalikku suurendamist.8.  Komisjon leidis teatises „Aruanne Monaco, San Marino ja Vatikaniga sõlmitud rahanduskokkulepete toimimise kohta”,[6] et kehtivat rahanduskokkulepet San Marino Vabariigiga tuleb muuta, et tagada suurem järjekindlus rahanduskokkuleppe sõlminud riikide ja ühenduse vahelistes suhetes.9.  San Marino Vabariigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimisi tuleks seepärast pidada võimalikult kiiresti, et uus kord jõustuks 1. jaanuaril 2010, samal ajal euromüntide kasutuselevõtu viiside uute eeskirjadega, mille komisjon kehtestas 19. detsembri 2008. aasta soovituses euro käibemüntide rahvuslikke külgi ja selliste müntide emiteerimist käsitlevate ühiste suuniste kohta, mille nõukogu kiitis heaks 10. veebruari 2009. aasta järeldustes,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Itaalia Vabariik teatab San Marino Vabariigile võimalikult kiiresti, et Itaalia Vabariigi poolt Euroopa Ühenduse nimel ja San Marino Vabariigi vahel sõlmitud rahanduskokkulepet on vaja muuta, ning teeb talle ettepaneku pidada läbirääkimisi kõnealuse kokkuleppe asjakohaste sätete muutmiseks.Artikkel 2Ühendus taotleb San Marino Vabariigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistel järgmisi muudatusi.10.  Kokkulepe sõlmitakse ühenduse ja San Marino Vabariigi vahel. Kokkuleppe tekst on kehtiva kokkuleppe ja selle muudatuste kodifitseeritud tekst.11.  San Marino Vabariik kohustub sätete otsese ülevõtmise või võrdväärsete meetmetega vastu võtma kõik asjakohased meetmed:12.  kõigi pangandus- ja finantsalaste asjakohaste ühenduse õigusaktide kohaldamiseks, eelkõige asjaomaste asutuste tegevust ja järelevalvet käsitlevad õigusaktid;13.  kõigi selliste ühenduse asjakohaste õigusaktide kohaldamiseks, milles käsitletakse rahapesu ja pettuse vältimist ning sularahaliste ja muude kui sularahaliste maksevahendite võltsimise vältimist, aga ka medaleid ja märke ning statistikaaruandluse nõudeid.San Marino Vabariik tagab, et tema territooriumil rakendatakse kõiki pangandus- ja finantsalaseid ühenduse õigusakte hiljemalt 1. jaanuariks 2015. Käesoleva kokkuleppe lisas on esitatud eelnimetatud meetmete vastuvõtmise tähtajad.14.  San Marino Vabariigis emiteeritavate euromüntide ülemmäära kindlaksmääramise meetod vaadatakse läbi. Uue ülemmäära arvutamiseks kasutatakse kindlaksmääratud osa, millega rahuldatakse kollektsionääride nõudlus, et vältida liigseid numismaatilisi hangeldusi San Marino müntidega, koos muutuva osaga, mille arvutamiseks korrutatakse Itaalias n-1 aastal inimese kohta keskmiselt emiteeritud müntide arv San Marino elanike arvuga.15.  Kokkuleppe rakendamisel tehtud edusammude jälgimiseks luuakse ühiskomitee. Sellesse kuuluvad San Marino Vabariigi, Itaalia Vabariigi, Euroopa Komisjoni ja Euroopa Keskpanga esindajad. Ühiskomitee võib kindlaksmääratud osa igal aastal läbi vaadata, et võtta arvesse inflatsiooni ja muutusi kollektsionääride nõudluses. Ta võtab otsused vastu ühehäälselt. Ühiskomitee võtab vastu oma töökorra.16.  San Marino Vabariigi euromündid vermib Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato (Itaalia Vabariigi rahapaja). San Marino Vabariik võib ühiskomitee nõusolekul sõlmida euromüntide vermimiseks lepingu mõne muu ELis asuva rahapajaga. Selleks et Euroopa Keskpank müntide emiteerimise mahu heaks kiidaks, liidetakse San Marino Vabariigis emiteeritud mündid rahapaja asukohariigis emiteeritud müntidele.17.  Kokkuleppe kohaldamisel tekkinud vaidlused lahendab Euroopa Kohus.Kui ühendus või San Marino Vabariik leiab, et teine pool ei ole täitnud rahanduskokkuleppe kohast kohustust, võib ta anda asja Euroopa Kohtusse. Kohtu otsus on poolte jaoks siduv ja nad võtavad selle täitmiseks vajalikud meetmed ajavahemiku jooksul, mille kohus on otsuses kindlaks määranud. Juhul kui ühendus või San Marino Vabariik ei võta otsuse täitmiseks vajalikke meetmeid kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul, võib teine pool kokkuleppe viivitamata lõpetada.Artikkel 3San Marino Vabariigiga peavad ühenduse nimel läbirääkimisi Itaalia Vabariik ja komisjon. Euroopa Keskpank kaasatakse täiel määral neisse läbirääkimistesse, mis kuuluvad tema pädevusvaldkonda. Itaalia vabariik ja komisjon esitavad kokkuleppeprojekti arvamuse saamiseks majandus- ja rahanduskomiteele.Artikkel 4Kokkuleppe sõlmib nõukogu.Käesolev otsus on adresseeritud Itaalia Vabariigile ja komisjonile.Brüssel, […]Nõukogu nimeleesistuja [1] Nõukogu järeldused euro käibemüntide rahvuslikke külgi ja selliste müntide emiteerimist käsitlevate ühiste suuniste kohta, majandus- ja rahandusnõukogu (ECOFIN) 2922. kohtumine 10. veebruaril 2009.[2] KOM(2009) 359, 14.7.2009.[3] Näiteks San Marino on keskendunud teatava nimiväärtusega euromüntide vermimisele ning praegu kasutatakse neid münte nimiväärtuses tehingute sooritamiseks.[4] ELT C […], […], lk […].[5] ELT C […], […], lk […].[6] KOM(2009) 359.


				|

		52013DC0351

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Belgia 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia stabiilsusprogrammi (2012-2016) kohta /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */

Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Belgia 2013. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia stabiilsusprogrammi (2012-2016) kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
olles konsulteerinud majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu nõustus 26.
märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive
strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali
suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;[5] mõlemat dokumenti koos
nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       29. juunil 2012 võtsid
riigipead ja valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise
kokkuleppe, millega luuakse sidus raamistik riiklikul, ELi ja euroala tasandil,
kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad
otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades
eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke ja
rakendada riigipõhiseid soovitusi.
(4)       Nõukogu võttis 6. juulil 2012
vastu soovituse Belgia 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2015) kohta.
(5)       28. novembril 2012 võttis
komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi,[6] mis tähistab majanduspoliitika
koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. Samuti võttis komisjon
28. novembril 2012 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi
aruande[7],
milles nimetati Belgiat ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult
analüüsida.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 14.
märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas
vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve
konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused,
edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja
majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       10. aprillil 2013 avaldas
komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse
ennetamise ja korrigeerimise kohta) artikli 5 alusel Belgia suhtes läbi viidud
põhjaliku analüüsi[8]
tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Belgias esineb
makromajanduslik tasakaalustamatus, mida tuleb jälgida ja vastavalt
poliitikameetmeid võtta. Eelkõige tuleb jätkuvalt pöörata tähelepanu
makromajanduslikele suundumustele kaupade välise konkurentsivõime valdkonnas ja
ülemäärasele võlatasemele, eriti seoses avaliku sektori kõrge võlataseme mõjuga
reaalmajandusele.
(8)       Belgia esitas 29. aprillil
2013 oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2016 ja 2013. aasta riikliku
reformikava. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi
seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)       Nõukogu määruse (EÜ) nr
1466/97 alusel 2013. aasta stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on
nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium on usutav. See on võrreldes komisjoni 2013. aasta
kevadprognoosiga (SKP 2013. aastal ei muutu ja suureneb 1,2 %-ni 2014. aastal)
mõnevõrra optimistlikum (SKP ennustatav kasv vastavalt 0,2 % ja 1,5 %). Belgia
on rakendanud konsolideerimismeetmeid alates 2010. aastast ja eelkõige 2012.
aastal, mil viidi läbi pensionisüsteemi, töötushüvitiste süsteemi ja
tooteturgude struktuurireformid. Siiski ei olnud eelarve konsolideerimismeetmed
piisavad selleks, et olla kooskõlas nõukogu 2. detsembri 2009. aasta
soovitusega kõrvaldada ülemäärane puudujääk. Ülemäärase puudujäägi kõrvaldamise
tähtajast ei suudetud kinni pidada ka seetõttu, et pangakontserni Dexia
rekapitaliseerimise negatiivne mõju eelarvepuudujäägile oli 0,8 % SKPst ning
majandusareng oli 2012. aasta teisel poolel oodatust halvem. Kuna ülemäärase
puudujäägi kõrvaldamist 2012. aastal ei saavutatud, on nüüd ette nähtud
puudujäägi vähendamine alla 3 % SKPst alates 2013. aastast. Programmis
visandatud eelarvestrateegia eesmärk on saavutada eelarve struktuurne tasakaal
2015. aastaks ja täita aasta hiljem keskpika perioodi eesmärk. Programmis
muudeti keskpika perioodi eesmärk 0,5 % ülejäägist 0,75 % ülejäägiks SKPst. Uus
keskpika perioodi eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Programm
on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse uue tähtajaga, milleks on
2013. aasta, aga kevadprognoosi kohaselt on turvavaru väike, et takistada
aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse ületamist, kuna 2013. aastal on
ennustatav puudujääk 2,9 % SKPst. Iga-aastane kavandatud liikumine keskpika
perioodi eesmärgi poole, mis on kavas saavutada 2016. aastaks, on üle 0,5 %
SKPst (struktuurselt). Konsolideerimismeetmeid ei ole 2013. aastale järgneva
aja kohta täpsustatud. Programmis sisalduva teabe kohaselt oodatakse, et
valitsemissektori kulude kasv, arvestamata kaalutlusõiguse alusel võetud
tulumeetmeid, aitab aastatel 2014−2016 kaasa iga-aastasele
struktuurilisele kohandamisele keskpika perioodi eesmärgi suunas 0,5 % võrra
SKPst. Programmi kohaselt jõuab võla suhe 2013. aastal 100,0 %-ni SKPst ja
langeb järk-järgult 93,0 %-ni SKPst 2016. aastaks. Eeldatavalt on Belgias aastatel
2014−2016 üleminekuperiood seoses võlakriteeriumi täitmisega. Kava
kohaselt täidetakse võlakriteerium üleminekuperioodi lõpul. Komisjoni
kevadprognoosi kohaselt ulatub võla suhe 2013. aastal 101,4 %-ni SKPst ja
suureneb 2014. aastal 102,1 %-ni SKPst eeldusel, et poliitikat ei muudeta.
Üleminekut võla vähendamise nõude täitmisele aastal 2014 ei saavutata, mis
osutab sellele, et edusammud keskpika perioodi eesmärgi suunas ei ole piisavad.
Programmis ei selgitata, kuidas jaguneb kavandatav kohandamine eri
valitsustasandite vahel. See küsimus tõstatati ka eelmise aasta riigipõhises
soovituses. Lisaks eeskirjadel põhinevale mitmeaastasele raamistikule
valitsemissektori jaoks on eelarve-eesmärkide saavutamiseks vaja töötada välja
ja kinnitada konkreetne koordineerimiskord, mille abil kindlustada piirkondade,
kogukondade ja kohalike ametiasutuste tugevamad automaatsed kohustused ja
tagada nende täitmine.
(10)     Prognooside kohaselt
suurenevad Belgias vananemisega seotud kulud märkimisväärselt (+2,0
protsendipunkti SKPst) juba aastatel 2010−2020, eelkõige pensionide ja
pikaajalise hoolduse valdkonnas. Eakate sotsiaalkindlustussüsteemi
reformimisega on alustatud ja sellel peaks olema positiivne mõju eakate
tööhõivele. Siiski viitavad prognoosid sellele, et Belgia ei suuda täita endale
2020. aastaks seatud eesmärki selles valdkonnas. Ülesande ulatust silmas
pidades tuleb teha täiendavaid jõupingutusi, et kaotada lõhe tegeliku ja
seadusjärgse pensioniea vahel. Meetmed seadusjärgse pensioniea sidumiseks
oodatava eluea pikenemisega võimaldaksid säilitada pensionisüsteemi
jätkusuutlikkuse pikemas perspektiivis. Rahalist jätkusuutlikkust käsitlev
eesmärk tuleb tasakaalustada vajadusega säilitada eakate sotsiaalkindlustuse
süsteemide piisavus. Pikaajalise hoolduse puhul tuleks uurida võimalusi, kuidas
parandada nende teenuste riiklike kulutuste kulutõhusust, millised on
tervishoiu valdkonnas kulude kokkuhoidu võimaldavad ennetus- ja
rehabiliteerimismeetmed, ning millised on meetmed, mille abil luua paremaid
tingimusi iseseisvaks elamiseks, arvestades hooldusteenuste suhteliselt kõrget
hinda.
(11)     Belgia kauaaegne
konkurentsivõime vähenemine on põhjustatud mitmest tegurist, mille hulgas on
palkade kujundamise süsteem, häired sisenditurul ning majanduse
innovatsioonivõimega seotud mittekulupõhised tegurid. 1996. aastal kehtestatud
palganorm, eesmärgiga säilitada konkurentsivõime peamiste kaubanduspartnerite
suhtes, ei ole alati oma rolli täitnud. Senised otsese mõjuga meetmed, et viia
palkade areng paremini vastavusse produktiivsuse tasemega, kujutavad endast
küll liikumist õiges suunas, kuid neist ei piisa, et tagada pikaajaline
vastavus palkade ja tootlikkuse suundumuste vahel. Palgaläbirääkimiste
raamistikku tuleb struktuurselt veelgi täiustada: näiteks tuleks kohaldada
automaatset korrigeerimist olukorras, kus palganormi ei järgita, või kus
terviseindeksi tõus ületab peamiste kaubanduspartnerite palgatõusu.
Palgaläbirääkimiste süsteem peaks tagama, et palgasuundumused järgivad kohaliku
tasandi tootlikkuse dünaamikat. Belgia spetsialiseerub tiheda rahvusvahelise
konkurentsiga vahetoodetele, mis muudab raskeks selle, et lõpphinnas
kajastuksid muutused sisendhindades. Kuigi Belgia teadustegevuse ja
innovatsioonisüsteemi tugevad küljed on kulupõhise konkurentsivõime probleemi
leevendanud, jääb ettevõtete teadus- ja arendustegevus endiselt väga
kontsentreerituks ja ettevõtete laiem osalemine selles tegevuses jääb nõrgaks.
Tõhustada tuleks raamtingimusi, mis võimaldavad kiirendada üleminekut
teadmistepõhisemale majandusele, keskendudes ettevõtlusele, hõlbustades
ettevõtete dünaamikat ja inimkapitali kujunemist.
(12)     Elektri, gaasi ja paljude
muude kaupade ja teenuste hinnad on Belgias kõrgemad kui teistes
liikmesriikides, osutades nõrgale konkurentsisurvele ja struktuursetele
tõketele. Jaekaubanduse hinnad on üle ELi keskmise, samas aga pärsivad
kutseteenustele seatud piirangud uuenduslike ärimudelite kujunemist ja
investeeringuid. Belgia on saavutanud vähe edu konkurentsi suurendamisel
võrgutööstustes ning tugevate ja sõltumatute reguleerivate asutuste loomine jääb
puudulikuks. Belgia on mobiilse lairibaühenduse leviku poolest ELis eelviimasel
kohal. See on peamiselt seotud regulatiivsete ja koordineerimisalaste
probleemidega spektri kättesaadavusel. Ehkki traditsioonilise energiatarnija
valitsev seisund energiatootmise vallas on nõrgenenud, kuna senisest enam
tarbijaid vahetab teenuseosutajat, on konkurents elektri ja gaasi jaemüügi ning
elektri hulgimüügi puhul endiselt problemaatiline ja selle tulemuseks on
võrreldes naaberriikidega kõrged levituskulud, mis mõjutavad
ebaproportsionaalselt tööstustarbijate netohinna taset. Belgia otsus
kontrollida gaasi ja elektri jaehindasid lõppkasutajale võib takistada
investeeringuid võimsusesse ja uute ettevõtjate turuletulekut.
Litsentsimistingimused postiteenuste sektoris on endiselt problemaatilised.
Riigisisene reisijate raudteevedu ei ole konkurentsile avatud ning sadamate
tööõigus on moderniseerimata. Kõnealused meetmed on hädavajalikud, arvestades
kõigi eespool nimetatud sektorite olulisust konkurentsivõimele.
(13)     Belgia maksusüsteem põhineb
ebaproportsionaalselt suurel määral otsestel maksudel ja süsteem sisaldab
õiguslikke lünki, mis vähendavad selle õiglust. Ehkki Belgia on teinud tööjõu
üldise maksukoormuse vähendamiseks mõningaid jõupingutusi, on enamiku töötajate
rühmade kaudne maksumäär Belgias endiselt ELi kõrgeimate hulgas. Belgia on
keskkonnamaksude osakaalu poolest maksutulude kogumahus endiselt ELi viimaste
hulgas. Maksusüsteemi lihtsustamiseks ja selle tõhususe parandamiseks,
vähendades ja ühtlustades sealhulgas maksukulusid ning kaotades põhjendamatud
või ebatõhusad vähendatud käibemaksumäärad, on veel piisavalt võimalusi.
(14)     Belgia probleemiks on
keskmisest madalamal tasemele pidama jäänud osalemine tööturul ning suured
tööhõive ja töötuse erinevused piirkondade ja rahvastikurühmade vahel. Kõige
vähem tööturul osalevate elanikkonnarühmade hulgas on kõigis piirkondades
sisserändaja taustaga inimesed, eakamad inimesed ja madala kvalifikatsiooniga
noored. Samuti on nende rühmade vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse risk suurem.
Töötushüvitiste süsteemi reformimine on küll samm õiges suunas, aga ei taga
iseenesest tööjõu pakkumise ja nõudluse tulemuslikumat ühitamist, kui sellega
ei kaasne tööotsingute tulemuslikum toetamine ja koolitusvõimalused.
Föderaaltasandil rakendatavate tööpuuduse vähendamise ja piirkondlikul tasandil
rakendatavate tööhõivet toetavate meetmete koosmõju muudab süsteemi väga
keerukaks. Ehkki madala kvalifikatsiooniga noortele suunatud meetmetest saavad
kasu ka sisserändajad, oleks vaja konkreetselt sellele sihtrühmale mõeldud
laiaulatuslikku strateegiat. Tõenäoliselt osutub tööturu nõudluse ja töötajate
oskuste teatud mittevastavus probleemi lahendamine raskeks, kui ei suurendata
piirkondadevahelist töötajate liikuvust. On vaja põhjalikumalt hinnata seda,
kuidas muuta hariduse ja koolituse pakkumine läbipaistvamaks ja tõhusamaks ning
kuidas suurendada erinevate koolitusepakkujate vahelist sünergiat.
(15)     Kasvuhoonegaaside heitkoguseid
käsitlevad prognoosid aastani 2020 osutavad sellele, et Belgia ei täida
eesmärki vähendada oma heitkoguseid 15% võrra. Endiselt on ebaselge, kuidas
erinevate asutuste üksikute algatustega kavatsetakse tagada eesmärgi
saavutamine või kuidas jagatakse kohustused piirkondade vahel. Ebaselgeks jääb
ka see, milline on eelkõige transpordi- ja ehitussektori heitkoguste
vähendamiseks rakendatud ühendmeetmete mõju. Liiklusummikud on Belgia
majandusele suureks koormaks, mille mõju on hinnanguliselt isegi 2 % SKPst ja
see on Euroopas üks kõrgemaid määrasid. Liikluse maksustamise uue süsteemi
rakendamine on Belgia kõigis kolmes piirkonnas 2016. aastani edasi lükatud.
(16)     Regionaalse ülesehitusega
riigile omased koordineerimisküsimused eeldavad avaliku halduse tõhusat
korraldust, kuna paljude võrgustike, tasandite ja osalejate olemasoluga võib
kaasneda struktuuride dubleerimine nõrgenenud juhtimise ja suuremate
halduskuludega. Need küsimused kerkivad esile eelkõige seoses maksude ja
eelarve konsolideerimisega kaasneva koormuse jaotumisega (sh seoses hariduse ja
sotsiaalkindlustusega), mis nõuavad suuremat koostööd ja koordineerimist.
(17)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Belgia majanduspoliitikat. Hinnati
stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs.
Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Belgia eelarve- ja
sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust
ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist
majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi
panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad
soovitustes 1–7.
(18)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu Belgia stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus[9] selle kohta kajastub eelkõige soovituses
1.
(19)     Võttes arvesse komisjoni
põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud Belgia
riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011
(makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta)
artikli 6 alusel tehtud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud
soovitustes 1, 2, 3, 4 ja 5.
(20)     Komisjon on Euroopa poolaasta
raames hinnanud põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele
tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle
vääringuks on euro. Ka Belgia peaks tagama kõnealuste soovituste täieliku ja
õigeaegse rakendamise,
SOOVITAB Belgial võtta ajavahemikus
2013–2014 järgmisi meetmeid:
1.           Võtta täiendavaid meetmeid,
et saavutada nõukogu otsuses (kõrvaldada ülemäärane puudujääk 2013. aastaks
ning suurendada jätkusuutlikkust ja konsolideerimise usaldusväärsust)
täpsustatud struktuuriline kohandamine. Eelarve
püsiv tasakaalustamine nõuab kaugelepürgivate struktuurireformide
usaldusväärset rakendamist, et suurendada kohandumisvõimet ning edendada
majanduskasvu. Jätkata pärast ülemäärase
puudujäägi kõrvaldamist struktuurilist kohandamist vajalikus tempos, et
saavutada 2016. aastaks keskpika perioodi eesmärk ja tagada, et kõrge võlatase
hakkab kindlalt vähenema. Selleks tuleb hiljemalt 15. oktoobriks 2013 esitada
majanduskasvu soodustavad struktuurimeetmed aastaks 2014, et tagada ülemäärase
puudujäägi jätkusuutlik kõrvaldamine ja piisavad edusammud keskpika perioodi
eesmärgi täitmise suunas. Tagada, et kohandused jaotuksid ajaliselt ühtlaselt
või koonduksid perioodi algusesse. Võtta vastu konkreetne koordineerimiskord,
et tagada eelarve-eesmärkide siduvus nii föderaal- kui ka sellest madalamatel
tasanditel keskpikal kavandamisperioodil, sealhulgas võttes kiiresti vastu
valitsemissektori eelarve tasakaalu/ülejäägi reegli, mis on kooskõlas
stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu nõuetega majandus- ja
rahaliidus, ning suurendada koormuse jaotumise läbipaistvust ja
aruandekohustust eri valitsustasanditel.
2.           Suurendada jõupingutusi, et
kaotada lõhe tegeliku ja seadusjärgse pensioniea vahel, kaotades sealhulgas
järk-järgult ennetähtaegselt pensionile jäämise kavad. Edendada eakate
sotsiaalkindlustuse süsteemide reformimist tööhõivet toetavate meetmetega ja
aktiivset vananemist soodustavate tööturu reformidega. Kiirendada sellise
otsuse vastuvõtmist, millega seotakse seadusjärgne pensioniiga oodatava
elueaga. Jätkata riiklike kulutuste kulutõhususe parandamist seoses
hooldusasutustes osutatavate pikaajalise hoolduse teenustega.
3.           Taastada konkurentsivõime,
jätkata käimasolevaid jõupingutusi palkade kujundamise süsteemi reformimiseks,
sealhulgas palkade indekseerimine. Sotsiaalpartneritega konsulteerides ja
riiklikke tavasid järgides võtta struktuurimeetmed, et tagada, et palgakujundus
vastab tootlikkuse suundumustele, peegeldab kohaliku tasandi tootlikkuse ja
tööturutingimuste erinevust ning näeb ette automaatse korrigeerimise, kui
palkade areng kahjustab kulupõhist konkurentsivõimet.
4.           Esitada konkreetsed
struktuurimeetmed ja nende ajakava, et suurendada konkurentsi teenustesektoris,
kõrvaldades tõkked jaeteenuste sektoris ning kutseteenustel lasuvad ülemäärased
piirangud ja parandada mobiilse lairibaühenduse pakkumist. Jätkata
energiasektori toimimise parandamist, vähendades jaotuskulusid ja jälgides
jaehindasid, suurendada reguleerivate asutuste sõltumatust energia,
telekommunikatsiooni ja transpordisektoris (raudtee, lennujaamad, sadamad,
maanteetransport). Kaotada olemasolevad reguleerivad piirangud postiteenuste
sektoris.
5.           Koostada konkreetseid
ettepanekuid ja nende ajakava maksukoormuse nihutamiseks tööjõult majanduskasvu
vähem moonutavatele maksubaasidele, uurides eelkõige keskkonnamaksude
kasutamise potentsiaali, näiteks diislikütuse ja kütteainete ning ametiautode
erakasutamise maksustamine. Lihtsustada maksusüsteemi, vähendades maksukulusid
tulumaksu osas, parandades käibemaksu tõhusust ja suurendades maksukuulekust
olemasolevate õiguslike lünkade kaotamise kaudu.
6.           Vähendada veelgi tegureid,
mis motiveerivad mitte töötama, tagades tööotsingu kohustuse tegeliku
rakendamise ja kõigile töötutele individuaalse abi tööotsingutel. Võtta
meetmeid töötajate liikuvuse suurendamiseks piirkondade vahel. Lihtsustada ja
tugevdada ühtsust tööhõivet soodustavate meetmete, aktiveerimismeetmete,
töövahenduse, hariduse, elukestva õppe ja kutseõppe poliitika vahel eakamatele
inimestele ja noortele. Töötada välja ulatuslikud, sotsiaalset kaasatust
edendavad strateegiad sisserändaja taustaga inimestele.
7.           Võtta konkreetseid meetmeid
ja leppida kokku ülesannete selges jaotuses föderaalse ja piirkondliku tasandi
ametiasutuste vahel, et tagada kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise
eesmärkide täitmine ELi heitkogustega kauplemise süsteemi mittekuuluvate sektorite
(eelkõige transpordi- ja ehitussektor) puhul.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2013) 351 (final).
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Nõukogu otsus 2013/208/EL, 22. aprill 2013.
[6]               COM(2012) 750 (final).
[7]               COM(2012) 751 (final).
[8]               SWD(2013) 113 (final).
[9]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5
lõikele 2.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 26. aprill 2013 , Euroopa Liidu Nõukogule, Suomen Pankki välisaudiitorite kohta (EKP/2013/12)

text:
               3.5.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 126/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   26. aprill 2013,
   Euroopa Liidu Nõukogule, Suomen Pankki välisaudiitorite kohta
   (EKP/2013/12)
   2013/C 126/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja liikmesriikide, mille rahaühik on euro, keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Seniste Suomen Pankki välisaudiitorite volitused lõppesid pärast 2012. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2013. majandusaastast.

               (3)

               Suomen Pankki on valinud oma välisaudiitoriks majandusaastateks 2013 kuni 2019 PricewaterhouseCoopers Oy,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Suomen Pankki välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastateks 2013 kuni 2019 määrata PricewaterhouseCoopers Oy.

      Frankfurt Maini ääres, 26. aprill 2013

            EKP president

         Mario DRAGHI


title: 2014/661/EL: Komisjoni soovitus, 10. september 2014 , 2- ja 3-monokloropropaan-1,2-diooli (2- ja 3-MCPD), 2- ja 3-MCPD rasvhappeestrite ja glütsidooli rasvhappeestrite esinemise seire kohta toidus  EMPs kohaldatav tekst

text:
               12.9.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 271/93

         KOMISJONI SOOVITUS,
   10. september 2014,
   2- ja 3-monokloropropaan-1,2-diooli (2- ja 3-MCPD), 2- ja 3-MCPD rasvhappeestrite ja glütsidooli rasvhappeestrite esinemise seire kohta toidus
   (EMPs kohaldatav tekst)

      (2014/661/EL)

   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               3-monokloropropaan-1,2-diool (3-MCPD) on toidu töötlemisel tekkiv võimaliku inimesele ohtliku kantserogeenina klassifitseeritud saasteaine, mille lubatud päevadoosiks on kehtestatud 2 μg kehamassi kilogrammi kohta (1). Komisjoni määruses (EÜ) nr 1881/2006 (2) on hüdrolüüsitud taimse valgu ja sojakastme puhul sätestatud kõnealuse aine piirnormiks 20 μg/kg vedela toote kohta, mis sisaldab 40 % kuivainet; sellele vastav piirnorm kuivaines on 50 μg/kg.

               (2)

               2- ja 3-monokloropropaan-1,2-diooli (MCPD) estrid ja glütsidooli estrid on toiduna või toidu koostisosadena kasutatavate töödeldud toiduõlide olulised saasteained. Toiduahelas olevate saasteainetega tegelev Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) teaduskomisjon (CONTAM) nõustus hinnanguga, mille kohaselt eraldub inimese organismis 100 % 3-MCPD-st selle estritest (3).

               (3)

               Rasvhapete glütsidüülestrid on saasteained, mis tekivad töötlemise tagajärjel toiduõli rafineerimise lõhnatustamisetapis. Rasvhapete glütsidüülestrite toksikoloogiline olulisus ei ole veel täielikult kindlaks tehtud. Glütsidool ise on klassifitseeritud kui tõenäoliselt inimesele kantserogeenne aine. Hiljutised teaduslikud uuringud näitavad, et glütsidool eraldub inimese seedetraktis rasvhapete estritest (peaaegu) täielikult.

               (4)

               EFSA avaldas 20. septembril 2013 teadusliku aruande, milles käsitletakse uuringut 3-monokloropropaan-1,2-diooli (3-MCPD) esinemise kohta toidus Euroopas aastatel 2009–2011 ja esialgset kokkupuute hindamist (4).

               (5)

               Kokkupuute täpsemaks hindamiseks on MCPD rasvhappeestrite ja glütsidooli rasvhappeestrite esinemise kohta vaja rohkem andmeid.

               (6)

               Seepärast on asjakohane soovitada jälgida MCPD, MCPD estrite ja glütsidooli estrite esinemist taimeõlides ja -rasvades, neist saadud toitudes ning taimeõlisid ja -rasvu sisaldavates toitudes,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1)

               Liikmesriigid peaksid sööda- ja toidukäitlejate aktiivsel osalusel jälgima 2- ja 3-MCPD, 2- ja 3-MCPD rasvhappeestrite ja glütsidooli rasvhappeestrite esinemist toidus, eelkõige järgmistes toitudes:

                           a)

                           taimeõlid ja -rasvad ja neist saadud tooted, nagu margariin ja sarnased tooted,

                           b)

                           eritoiduks ette nähtud toidud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/39/EÜ (5) tähenduses, imiku- ja väikelapsetoidud, sealhulgas imiku piimasegud ja jätkupiimasegud komisjoni direktiivi 2006/141/EÜ (6) tähenduses, ja meditsiiniliseks eriotstarbeks ette nähtud dieettoidud imikutele komisjoni direktiivi 1999/21/EÜ (7) tähenduses,

                           c)

                           valikpagaritooted, saia-leivatooted,

                           d)

                           suitsuliha- ja suitsukalakonservid,

                           e)

                           kartulil ja teraviljal põhinevad suupisted, muud kartulil põhinevad praetud tooted,

                           f)

                           taimeõli sisaldav toit ja taimeõliga valmistatav/toodetav toit.

                     Ollakse nõus, et on väga keeruline uurida 2- ja 3-MCPD, 2- ja 3-MCPD rasvhappeestrite ja glütsidooli rasvhappeestrite esinemist punktides b–f nimetatud toitudes ja praegu ei ole selleks ühtegi võrdluskatsete põhjal valideeritud analüüsimeetodit. Seepärast tuleb punktides b–f nimetatud toitude analüüsimisel olla eriti tähelepanelik, et tagada saadavate andmete usaldusväärsus.
               Seepärast võivad liikmesriigid, kellel on kavas uurida 2- ja 3-MCPD, 2- ja 3-MCPD rasvhappeestrite ja glütsidooli rasvhappeestrite esinemist punktides b–f nimetatud toitudes, vajaduse korral ja kui see on asjakohane, taotleda komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskuse Etalonainete ja Võrdlusmõõtmiste Instituudi (IRMM) toidu bioteaduse standardite osakonna tehnilist abi.

               2)

               Et tagada proovide representatiivsus testitava partii suhtes, peaksid liikmesriigid järgima komisjoni määruse (EÜ) nr 333/2007 (8) lisa B osas sätestatud proovivõtumeetodeid.

               3)

               Estrite kujul esineva MCPD ja glütsidooli määramiseks on soovitatav kasutada American Oil Chemists' Society standardmeetodeid. Need on gaasikromatograafia-massispektromeetria (GC-MS) meetodid, mis on taimeõlide ja -rasvade jaoks võrdluskatsete põhjal valideeritud ning mis on kättesaadavad internetis aadressil www.aocs.org.
               Rasvhappeestrite kujul esineva MCPD ja glütsidooli määramispiir toiduõlides ja -rasvades ei tohiks olla üle 100 μg/kg. Muude toitude puhul, mille rasvasisaldus on üle 10 %, ei tohiks määramispiir toidu rasvasisaldust arvestades olla eespool nimetatud väärtusest suurem, näiteks ei tohiks MCPD ja glütsidooli rasvhappeestrite määramisel toidus, mille rasvasisaldus on 20 %, olla määramispiir üldkaalust lähtuvalt üle 20 μg/kg. Toitude puhul, mille rasvasisaldus on alla 10 %, ei tohiks määramispiir üldkaalust lähtuvalt olla üle 10 μg/kg.

               4)

               Laborid peaksid tegema kvaliteedikontrolli, et vältida glütsidooli estrite muundumist analüüsi ajal MCPD estriteks ja vastupidi. Lisaks on vaja üheselt määratleda mõõdetav aine ja koostada uuritavas maatriksis esinevate vabade 2-ja 3-MCPD ning 2- ja 3-MCPD rasvhappeestrite kohta eraldi aruanded, sest kumbagi mõõdetakse 3-MCPD-na. Iga järgmise mõõdetava aine (rühma) kohta tuleks koostada eraldi aruanne:

                           —

                           2-MCPD,

                           —

                           3-MCPD,

                           —

                           2-MCPD estrid,

                           —

                           3-MCPD estrid,

                           —

                           glütsidooli estrid.

                     Praegu ei ole tõendeid vaba glütsidooli esinemise kohta punktis 1 osutatud toitudes. Kui vaba glütsidooli esinemist siiski uuritakse, tuleks selle kohta esitada eraldi aruanne.

               5)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et analüüsitulemusi esitatakse EFSA-le regulaarselt (iga kuue kuu tagant) EFSA andmevormil kooskõlas EFSA juhistega toidu ja sööda standardproovi kirjelduse kohta (9) ja EFSA täiendavate erinõuetega aruannete esitamise kohta.
               Et kättesaadavaid kasulikke jälgimisandmeid esitataks võimalikult palju, tehakse kättesaadavaks lihtsam vorm, milles on vähem kohustuslikke andmevälju.

               6)

               Käesoleva soovituse ühetaoliseks kohaldamiseks ja tulemuste võrreldavuse tagamiseks koostatakse juhend.

      Brüssel, 10. september 2014

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Tonio BORG

      (1)  Toidu teaduskomitee arvamus 3-monokloropropaan-1,2-diooli (3-MCPD) kohta, millega ajakohastatakse toidu teaduskomitee 1994. aasta arvamust (vastu võetud 30. mail 2001), http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out91_en.pdf.

      (2)  Komisjoni määrus (EÜ) nr 1881/2006, 19. detsember 2006, millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes (ELT L 364, 20.12.2006, lk 5).

      (3)  Statement of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain (CONTAM) on a request from the European Commission related to 3-MCPD esters (http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1048.pdf).

      (4)  Analysis of occurrence of 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) in food in Europe in the years 2009-2011 and preliminary exposure assessment, Euroopa Toiduohutusamet, 2013. EFSA Journal 2013; 11(9): 3381, 45 lk doi:10.2903/j.efsa.2013.3381. Kättesaadav internetis: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/39/EÜ, 6. mai 2009, eritoiduks ettenähtud toiduainete kohta (ELT L 124, 20.5.2009, lk 21).

      (6)  Komisjoni direktiiv 2006/141/EÜ, 22. detsember 2006, imiku piimasegude ja jätkupiimasegude kohta ning millega muudetakse direktiivi 1999/21/EÜ (ELT L 401, 30.12.2006, lk 1).

      (7)  Komisjoni direktiiv 1999/21/EÜ, 25. märts 1999, meditsiiniliseks eriotstarbeks mõeldud dieettoitude kohta (EÜT L 91, 7.4.1999, lk 29).

      (8)  Komisjoni määrus (EÜ) nr 333/2007, 28. märts 2007, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid plii, kaadmiumi, elavhõbeda, anorgaanilise tina, 3-MCPD ja polütsükliliste aromaatsete süsivesinike ametlikuks kontrolliks toiduainetes (ELT L 88, 29.3.2007, lk 29).

      (9)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Nõukogu soovitus, 11. juuli 2017, milles käsitletakse Leedu 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               9.8.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 261/62

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   11. juuli 2017,
   milles käsitletakse Leedu 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Leedu 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2017/C 261/14)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 16. novembril 2016 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2017) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 9.–10. märtsil 2017 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 16. novembril 2016 võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Leedut ei nimetatud ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 9.–10. märtsil 2017. 21. märtsil 2017 võttis nõukogu vastu soovituse euroala majanduspoliitika kohta („euroala soovitus“) (3).

               (2)

               Kuna Leedu rahaühik on euro ning majandus- ja rahaliidu riigid on üksteisega tihedalt seotud, peaks Leedu tagama allpool esitatud soovituses 2 kajastuva euroala soovituse täieliku ja õigeaegse täitmise.

               (3)

               2017. aasta aruanne Leedu kohta avaldati 22. veebruaril 2017. Selles hinnati Leedu edusamme nõukogu poolt 12. juulil 2016 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmete võtmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

               (4)

               Leedu esitas oma 2017. aasta riikliku reformiprogrammi 27. aprillil 2017 ja oma 2017. aasta stabiilsusprogrammi 28. aprillil 2017. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (5)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (4) artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

               (6)

               Leedu suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. Oma 2017. aasta stabiilsusprogrammis kavandab valitsus parandada nominaalset eelarvepositsiooni ning saavutada 2020. aastaks 2017. aasta puudujäägi (0,4 % SKPst) asemel ülejäägi 1,3 % SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 1 % SKPst, kavatsetakse kogu programmiperioodi kestel täita varuga. Lubatud kohandamiskava sisaldab 2016. aastal alanud süsteemset pensionireformi. 2017. aastaks nähakse kavas ette täiendavad suured struktuurireformid tööturul ja pensionide vallas. 2017. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse langema 2020. aastaks 40,2 %-lt (2016) 33,8 %-le SKPst. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Ent meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarveülejäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2018. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud.

               (7)

               Oma 2017. aasta stabiilsusprogrammis taotles Leedu ennetuslikus osas ette nähtud võimalust kasutada ajutist kõrvalekallet mahus 0,5 % SKPst, järgides „Ühiselt kokku lepitud seisukohta, mis käsitleb stabiilsuse ja kasvu pakti kehtivate nõuete paindlikumat kasutamist“, mille majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu (ECOFIN) kiitis heaks veebruaris 2016, pidades silmas riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele positiivset mõju avaldavate oluliste struktuurireformide kavandatavat rakendamist. Eelkõige kavatsetakse suurendada pensionisüsteemi jätkusuutlikkust, tugevdades indekseerimist ja suurendades järk-järgult pensioniõiguslikku staaži. Paraku seiskusid reformid etapis, milles püüti luua automaatset seost pensioniea ja oodatava eluea vahel. Lisaks on reformide eesmärk ajakohastada töösuhteid: kavas on juurutada uued töölepingute liigid, lühemad etteteatamistähtajad, väiksemad töölepingu ülesütlemise hüvitised ja paindlikum tööaeg. Reformidega püütakse samuti suurendada töötus- ja sotsiaalkindlustushüvitiste katvust ja piisavust, laiendada aktiivse tööturupoliitika kohaldamisala ning vähendada ebaseaduslike ja kindlustamata töösuhete osakaalu. Ametiasutuste hinnangul on reformid avaldamas positiivset mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele, sest nende abil hoitakse pikemas perspektiivis pensionikulusid aastas keskmiselt kokku kuni 3,8 % ulatuses SKPst ja tööturureform võib aidata suurendada tööga hõivatute osakaalu aastas keskmiselt kuni 10 % – need eeldused tunduvat olevat üldiselt usutavad. Õigeaegse ja täieliku rakendamise korral avaldavad reformid seega positiivset mõju riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Selle põhjal võib praegu hinnata, et Leedu kvalifitseerub 2017. aastal kasutama ajutise kõrvalekaldumise võimalust, tingimusel et ta rakendab piisavalt kokkulepitud reforme, mille rakendamist jälgitakse Euroopa poolaasta raames. Võttes siiski arvesse vajadust pidada endiselt kinni minimaalsest sihttasemest (s.o struktuurne eelarvepuudujääk 1,5 % SKPst) ning arvestades varem süsteemse pensionireformi klausli alusel lubatud kõrvalekallet (0,1 % SKPst), võib praegu hinnata, et Leedu kvalifitseerub 2017. aastal kasutama täiendavat ajutise kõrvalekaldumise võimalust 0,4 % SKPst – see on veidi vähem kui taotletud kõrvalekalle 0,5 % SKPst.

               (8)

               12. juulil 2016 soovitas nõukogu Leedul piirata 2017. aastal oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvalekaldumist süsteemse pensionireformiga seotud lubatud kõrvalekaldega (5). Võttes arvesse 2016. aastal seoses pensionireformiga lubatud kõrvalekaldeid ja 2017. aastaks seoses struktuurireformide rakendamisega lubatud ajutist kõrvalekallet, võiks lubada struktuursel eelarvepositsioonil 2017. aastal halveneda 1,3 % SKPst. Komisjoni 2017. aasta kevadprognoosist lähtuvalt eeldatakse, et Leedu täidab 2017. aastal selle nõude. 2018. aastal peaks Leedu saavutama oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi, võttes arvesse talle lubatud kõrvalekaldeid, mis on seotud 2016. aastal süsteemse pensionireformi rakendamisega ja 2017. aastal struktuurireformiga, sest ajutisi kõrvalekaldeid võimaldatakse kolmeks aastaks. See tugineb komisjoni 2017. aasta kevadprognoosis aluseks võetud eeldusele, et valitsemissektori esmaste netokulude (6) nominaalne kasvumäär on 2018. aastal maksimaalselt 6,4 %, mis vastab struktuurse eelarvepositsiooni halvenemisele -0,6 % SKPst. Kui poliitikat ei muudeta, siis Leedu eeldatavasti täidab selle nõude 2018. aastal. Üldiselt on nõukogu prognooside põhjal seisukohal, et Leedu täidab 2017. ja 2018. aastal stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded.

               (9)

               Tänu maksustamisele mittekuuluva miinimumpalga viimasele suurendamisele on madalapalgaliste maksukoormat möödunud aastatel tublisti vähendatud ja see on jõudnud liidu keskmise taseme lähistele. Samal ajal on hoitud tagasi kompenseerivat maksutõusu. Seetõttu püsib maksutulu osakaal SKPs liidu väikseimate hulgas ja see piirab Leedu suutlikkust tegeleda oma sotsiaalprobleemidega. Maksutulu madal tase tuleneb varimajanduse võrdlemisi suurest osakaalust ning keskkonna- ja kapitalimaksudest saadava tulu vähesusest.

               (10)

               Ehkki Leedu on viimastel aastatel teinud edusamme käibemaksu kogumise parandamisel, kuulub ta käibemaksu alalaekumise poolest liidu esimeste hulka. Kehva maksulaekumise probleemi täiendab puudulik palgaaruandlus. Maksukuulekuse suurendamine aitaks suurendada eelarvetulu ning parandada maksusüsteemi õiglust ja majandustulemusi.

               (11)

               Vanadussõltuvusmäära tõus eeldatavasti jätkub ja kehtivate pensionieeskirjade alusel prognoositakse, et 2030. aastate lõpuks suureneb pensionidele tehtavate kulutuste osakaal SKPst umbes 50 %. Pensionihüvitiste sidumine oodatava elueaga on äärmiselt oluline piiramaks koormat, mida pensionikulutused riigi rahandusele tekitavad.

               (12)

               Leedu on lükanud uue tööseadustiku ja muude uut sotsiaalset mudelit käsitlevate õigusaktide jõustamise edasi. See võimaldab tal tagada sobiva tasakaalu töösuhete paindlikkuse ja turvalisuse vahel. Leedu peamised probleemid on endiselt vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste suur osakaal ja sissetulekute suurenev ebavõrdsus. Kõige rikkama ja kõige vaesema 20 % hulka kuuluvate leibkondade sissetulekute suhe kasvas 2012. aasta 5,3-lt 2015. aastaks 7,5-le ja on nüüd suuruselt teine kogu liidus. See kahjustab majanduskasvu, makromajanduslikku stabiilsust ja kaasava ühiskonna arengut. Praegu sotsiaalne turvavõrk seda probleemi sisuliselt ei lahenda, sest kulutused sotsiaalkaitsele on väikesed. Lisaks muule on erinevus sissetuleku ebavõrdsuses enne ja pärast maksude ja sotsiaalsiirete mahaarvamist üks väiksemaid liidus. Valitsus on siiski võtnud vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastase võitluse oma südameasjaks. Uut sotsiaalset mudelit käsitlevates õigusaktides on ette nähtud suurendada töötushüvitiste katvust ja piisavust ning arutluse all on ka sotsiaalabi piisavuse parandamine. Need olulised otsused tuleb veel vastu võtta ja rakendada. Eakate vaesuse vähendamiseks lisas Leedu 2016. aastal oma pensionialastesse õigusaktidesse indekseerimismehhanismi, mida saab kasutada pensionide piisavuse probleemi leevendamiseks.

               (13)

               On oluline, et Leedu lahendaks oskustega seotud probleemid ja püüaks leevendada tööealise elanikkonna vähenemise negatiivset mõju. Ebapiisavate põhioskustega õpilaste osakaal on endiselt suur. Ehkki kolmanda taseme hariduse omandanuid on palju, vähendavad kõrghariduse kvaliteeti kehvad kvaliteedistandardid ja rahalised stiimulid, mis soodustavad pigem kvantiteeti ja ebatõhusust kui tulemusi. Jõupingutusi tuleks teha õpetamise kvaliteedi tagamiseks kõikides haridusastmetes (sealhulgas karjäärivõimaluste ja töötingimuste reformimise kaudu). See on äärmiselt oluline selleks, et võidelda kehvade haridustulemuste ja haridusalaste puudujääkidega ning tagada kvaliteetne kõrgharidus (selleks tuleks muu hulgas juurutada tulemuspõhine rahastamine ja konsolideerida kõrgharidusasutused). Tööturureformide tulemuslikkust ja paremate oskustega tööjõu väljakujunemist pärsib Leedus endiselt täiskasvanuõppes osalemise madal tase. Leedu on keskendanud oma jõupingutused üldsusele ulatuslikumate ja asjakohasemate õppimisvõimaluste pakkumisele, aga sellel puuduvad seni käegakatsutavad tulemused. Täiskasvanuõppes osalemise kõrgema ja püsivama taseme saavutamiseks peab Leedu samuti õhutama inimesi õppima ja motiveerima tööandjaid oma töötajatele õppimisvõimalusi pakkuma.

               (14)

               Madala ja keskmise kvalifikatsiooniga töötajate seas püsib tööpuudus endiselt tasemel, mis on ELi keskmisest kõrgem. Puudega inimeste seas on vaesuse määr suur, osaliselt seetõttu, et neid ei ole piisavalt tööturuga lõimitud. Leedus ei mängi aktiivse tööturupoliitika meetmed nende inimeste jaoks, kes soovivad uuesti tööturule siseneda, praegu kuigi suurt rolli. Leedul on märkimisväärsed võimalused muuta oma tööturg kaasavamaks, pakkudes sealhulgas rohkem toetusmeetmeid puudega inimestele. Nende hulgas võiksid näiteks olla toetatud töökohtade pakkumise suurendamine, kutsealase rehabiliteerimise programmi laiendamine ja rehabiliteerimise eelarve kättesaadavuse parandamine. Hiljuti vastuvõetud tööhõiveseadusel on potentsiaal parandada aktiivse tööturupoliitika meetmete pakkumist.

               (15)

               Leedu on teinud viimastel aastatel edusamme sotsiaaldialoogi parandamisel. Sotsiaalpartnereid kaasatakse aktiivselt uue tööseadustiku ja uue sotsiaalse mudeli alastesse aruteludesse ning valitsus on vastu võtnud sotsiaaldialoogi tugevdamise tegevuskava. Kava eesmärk on suurendada sotsiaalpartnerite suutlikkust, edendada kollektiivläbirääkimisi ja parandada sotsiaaldialoogi kõikidel tasanditel.

               (16)

               Leedus on tervisenäitajatel endiselt tugev negatiivne mõju potentsiaalselt olemasoleva tööjõu suurusele ja tööviljakusele. Ehkki patsiente püütakse suunata kulutõhusamate tervishoiuteenuste juurde, pärsivad tervishoiusüsteemi tulemuslikkust endiselt liigne panustamine haiglaravile ning ennetustegevuse ja tervishoiu kesine rahastamine. Patsientide omast taskust makstavad summad on väga suured, eriti ravimeid ostes.

               (17)

               Negatiivne demograafiline areng tähendab, et majanduskasv sõltub üha enam tööviljakusest. Ajavahemikul 2000–2015 oli Leedul üks kõrgemaid tööviljakuse kasvumäärasid ELi liikmesriikide hulgas, aga viimasel ajal on see kasv aeglustunud. Leedu avaliku sektori investeeringuid pärsivad puudulik planeerimine ja kehv seostatus riigi strateegiliste eesmärkidega. Avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse intensiivsus kasvas ja saavutas 2015. aastal väärtuse, mis oli veidi üle liidu keskmise, ent ettevõtete teadus- ja arendustegevuse intensiivsus püsib endiselt alla keskmise. 2016. aastal vastuvõetud dokumendiga „Leedu teadus- ja innovatsioonipoliitika reformimise juhised“ püütakse lahendada teadusuuringute ja innovatsiooni valdkonnas püsivaid probleeme. Selleks kutsutakse üles reformima eri asutuste teadus- ja arendustegevuse rahastamist; konsolideerima uurimis- ja kõrgharidusasutusi ning teadus- ja tehnoloogiaparke; ning paranda poliitika koordineerimist, seiret ja hindamist. Leedu on teinud teatavaid edusamme alternatiivsete rahastamisviiside toetamisel. Ta on aidanud asutada mitu riskikapitali- ja seemnekapitalifondi. Parlament võttis hiljuti vastu ka ühisrahastamise seaduse.

               (18)

               Kohtusse antud altkäemaksujuhtumite arv on viimastel aastatel tõusnud ja see näitab, et Leedu on tugevdanud oma korruptsioonivastaseid jõupingutusi. Paraku ei leia kõrgetasemelise ja pisikorruptsiooni vastased sätted mõnes olulises valdkonnas, nagu tervishoid ja riigihanked, alati veel tegelikku rakendamist. Tervishoiusektoris on mitteametlike tasude maksmine arstidele levinud tava. Riigihangete korraldamine, eriti kohalike omavalitsuste tasandil, ei toimu piisavalt läbipaistvalt. Lisaks sellele ei pakuta rikkumistest teatajatele piisavalt kaitset, mistõttu ei julge inimesed sageli avalikus ja erasektoris toimepandavatest võimalikest rikkumistest märku anda. Valitsus on seadnud oma korruptsioonivastases programmis esikohale korruptsioonivastase võitluse tervishoiusektoris. Lisaks on valitsus kohustanud hankijaid avaldama veebis teavet algatatud hangete, edukate pakkujate ja sõlmitud lepingute kohta, et vähendada vähemahukate hangete puhul korruptsiooniriski ja huvide konflikte. Nende meetmete rakendamist tuleb pidevalt jälgida.

               (19)

               Komisjon on Euroopa poolaasta (2017) raames Leedu majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2017. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2017. aasta stabiilsusprogrammi ja 2017. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Leedule esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Leedu eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada nii liidu üldist majandusjuhtimist.

               (20)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2017. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (7) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

         SOOVITAB Leedul võtta ajavahemikus 2017–2018 järgmisi meetmeid.

               1.

               Rakendada oma eelarvepoliitikat kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetava osa nõuetega, mis tähendab keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamist 2018. aastal, võttes arvesse lubatud ajutisi kõrvalekaldeid, mis on seotud süsteemse pensionireformi rakendamise ja struktuurireformidega. Parandada maksukuulekust ja laiendada maksubaasi majanduskasvu vähem pärssivatele allikatele. Võtta meetmeid, et lahendada keskpikas perspektiivis pensionidest tingitud rahanduse jätkusuutlikkuse probleem.

               2.

               Tegeleda oskuste mittevastavuse probleemiga, võttes tulemuslikke aktiivse tööturupoliitika meetmeid ja soodustades täiskasvanuõpet, ning parandada haridustulemusi, väärtustades kvaliteeti õpetamises ja kõrghariduses. Parandada tervishoiusüsteemi toimimist, tugevdades ambulatoorset ravi, haiguste ennetamist ja meditsiiniteenuste taskukohasust. Parandada sotsiaalse turvavõrgu piisavust.

               3.

               Võtta meetmeid tootlikkuse suurendamiseks, suurendades avaliku sektori investeeringute tõhusust ja tugevdades nende seotust riigi strateegiliste eesmärkidega.

      Brüssel, 11. juuli 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         T. TÕNISTE

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (3)  ELT C 92, 24.3.2017, lk 1.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (5)  Leedul on 2017. ja 2018. aastal lubatud keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvale kalduda talle 2016. aastal süsteemse pensionireformi klausli alusel lubatud kõrvalekalde võrra, sest ajutised kõrvalekalded võivad kesta kolm aastat.

      (6)  Valitsemissektori netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis korvatakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud 4 aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

      (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.