Tähtis õiguslik teade

|

52007SC0288

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2010  /* SEK/2007/0288 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 7.3.2007SEK(2007) 288 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2010(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIÜLDINE TAUSTStabiilsuse ja kasvu pakt, mis jõustus 1. juulil 1998, põhineb eesmärgil muuta valitsussektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnistati selle kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti samas tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammid ja nende iga-aastased ajakohastatud versioonid (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammid ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammid). Belgia esitas esimese stabiilsusprogrammi 1998. aasta detsembris. Määruse kohaselt esitas nõukogu 15. märtsil 1999. aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Sama menetluse kohaselt peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima, samas kui nõukogul on omakorda õigus neid kontrollida.Ajakohastatud programmi hindamise taustKomisjon on kontrollinud Belgia 13. detsembril 2006 esitatud viimast ajakohastatud stabiilsusprogrammi ning vastu võtnud soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt allpool hinnangus käsitletud põhipunktid).Asjaolud, mille põhjal on hinnatud eelarvestrateegiat ajakohastatud stabiilsusprogrammis, on kokkuvõtlikult järgmised:1.  viimase kümne aasta majandus- ja eelarvenäitajad;2.  kõige värskem hinnang riigi seisundile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (stabiilsusprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta esitatud nõukogu arvamuse kokkuvõte); ning3.  komisjoni hinnang 2006. aasta detsembri riiklikule reformikavale.Viimaste aastate majandus- ja eelarvenäitajadViimase kümne aastas analüüsi alusel võib järeldada, et Belgia majandustsükkel vastab üldiselt euroala omale ning ka majanduskasv on sarnane. See on seda tähelepanuväärsem, kuna samal ajal Belgia stabiliseeris oma eelarvet euroala keskmisest enam, lõpetades sellega suure eelarvepuudujäägi pika perioodi. Alates 2000. aastast on Belgia eesmärk säilitada eelarve tasakaal (või saavutada ülejääk, mis ei ole seni õnnestunud), milleks kasutatakse jätkuvalt ühekordseid meetmeid. Nii sisenõudlusele kui ka tarbijate usaldusele mõjus valitsemissektori võlasuhte järsk vähenemine positiivselt. Kodumajapidamiste säästumäär vähenes viimase kümne aasta jooksul 20%-lt 1995. aastal 13%-le 2005. aastal. Samuti toetas majanduskasvu puhaseksport, kuid Belgia probleem on turuosa märkimisväärne kaotus, mis võib pikas perspektiivis ohustada tööhõivet ja majanduskasvu. Belgia tagasihoidlik eksport on osaliselt seotud ekspordistruktuuriga, kuid samuti kõrge tööjõukuluga. Ajaliselt piiranguta töötushüvitised, madalad tööotsimisnõuded vanematele töötutele ning varem pensionile jäämise soodsad kavad annavad selgust, miks tööhõive on euroala üks madalamaid (eriti vanemate töötajate puhul).Varasemale programmile nõukogu arvamuses antud hinnangNõukogu võttis 14. veebruaril 2006 vastu arvamuse eelmise ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2005–2009. Nõukogu oli arvamusel, et „üldiselt on eelarveseisund stabiilne ja eelarvestrateegia on hea näide stabiilsuse ja kasvu paktiga kooskõlas olevast rahanduspoliitikast. Toetumine ühekordsetele meetmetele perioodi alguses rõhutab struktuurse kohandamise vajadust alguses.” Nõukogu kutsus Belgiat üles „kaaluma meetmeid, et vältida struktuurse tasakaalu halvenemist 2006. aastal ning rakendama asjakohaseid meetmeid, et saavutada ambitsioonikas eelarve-eesmärk järgmistel aastatel.”Komisjoni hinnang riiklikule reformikavaleBelgia riikliku reformikava rakendamise aruanne esitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia raames 16. oktoobril 2006. Belgia riiklikus reformikavas on määratud kindlaks peamised ülesanded/prioriteedid: riigi rahanduse jätkusuutlikkus, tööjõukulude vähendamine, paindlikuma tööturu loomine, majanduse ergutamine investeeringute ja reformidega, sotsiaalkindlustussüsteemi tugevdamine, ning keskkonnakaitse ja majanduskasvu vahelise sünergia tugevdamine.Komisjoni hinnang sellele programmile (võetud vastu 2006. aasta detsembris iga-aastase arenguaruande [2] osana) näitas, et Belgia on edukalt rakendanud riiklikku reformikava aastateks 2005–2008. Ehkki elanikkonna vananemise tõttu on olemas oht riigi rahanduse jätkusuutlikkusele, on üldine poliitiline raamistik sobiv. Vaatamata selle mõõdukale edule teadus- ja arendustegevuses rakendab Belgia mikromajanduse valdkonnas väljakuulutatud meetmeid ning tugevdab olemasolevaid reforme investeeringute suurendamiseks. Tööhõive valdkonnas on olukord keerukam, vaja on astuda samme ELi-üleste tööhõivealaste eesmärkide saavutamiseks, eriti vanemate inimeste puhul.Hinnangus käsitletud põhipunktid Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid: kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad; kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased; kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad; kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis (ERM II) osalevate liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5% SKTst aastas; keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel, et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3% SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast; kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega. Programmi makromajanduslike prognooside usutavust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2006. aasta sügise majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat. Majanduspoliitika üldsuunistele vastavust hinnatakse 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate riigi rahanduse valdkonnas vastuvõetud majanduspoliitika üldsuuniste põhjal. Hinnangus vaadeldakse ka: võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu“. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises on sätestatud lähenemisviis pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks;[3] majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikavaga integreerituse taset. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis Euroopa Ülemkogule 7. juunil 2005. aastal saadetud kaaskirjas majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega; vastavust tegevusjuhendile,[4] millega on muu hulgas ette nähtud stabiilsus- ja lähenemisprogrammide ühtne ülesehitus ja ühtsed andmetabelid. |-  Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3 Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2006–2010EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[5] eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:4.  [27. märtsil 2007] vaatas nõukogu läbi Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi aastateks 2006–2010.[6]5.  Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumiga on ette nähtud reaalse SKT aeglustumine 2,7% tasemelt 2006. aastal keskmiselt 2,2% tasemeni ülejäänud programmiperioodil. Praeguse teabe põhjal hinnates näib, et see stsenaarium põhineb usutavatel kasvuprognoosidel. Programmi inflatsiooniprognoos tundub olevat realistlik.6.  Komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoosi kohaselt on valitsemissektori eelarvepuudujääk 2006. aastal 0,2% SKTst, kuigi eelmise ajakohastatud stabiilsusprogrammi eesmärk oli tasakaalustatud eelarve. Kuigi tsüklilised majandustingimused osutusid 2006. aastal eelmises versioonis ennustatust märkimisväärselt paremaks ning kulud kujunesid sarnaseks prognoosidele, jäid tulud oodatust väiksemaks (peamiselt 2001. aasta otseste maksude reformi viimase etapi mõju alahindamise tõttu, mis selgus 2006. aasta teisel poolel). Selleks et (osaliselt) kompenseerida tulude vähenemist ja tagada eelarve tasakaal, suurendati ühekordsete meetmete kasutamist. Seetõttu halvenes struktuurne tasakaal (st tsükliliselt kohandatud tasakaal ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 2006. aastal märkimisväärselt.7.  Programmi keskpika perioodi eelarvestrateegia peamine eesmärk on tagada võla jätkuvalt suure osakaalu (2006. aastal ligikaudu 90%) pidev vähenemine 2010. aastaks alla 75% SKTst, suurendades nominaalset eelarveülejääki järkjärguliselt (0,3%-lt SKTst 2007. aastal 0,9%le 2010. aastaks), et valmistuda tulevasteks elanikkonna vananemisega seotud probleemideks. Esmane ülejääk, mis on alates 2001. aastast (7% SKTst) vähenenud, peaks stabiliseeruma ligikaudu 4,1% tasemel SKTst. Kohandamine toimus peaaegu täielikult tänu kulude kärpimisele (1,25 protsendipunkti SKTst aastatel 2006–2010). Kulud vähenesid peamiselt võlgade vähenemisest tingitud intressikulude vähenemise (0,75 protsendipunkti) tõttu, mida osaliselt tasakaalustab valitsemissektori tulude vähenemine (0,5 protsendipunkti). Pärast 2007. aastat vastavad programmi prognoosid üldiselt stsenaariumile, mille kohaselt poliitika ei muutu, kuigi näib, et programmis (kaudselt) toetutakse täiendavatele ühekordsetele meetmetele, et saavutada eelarvealased eesmärgid. Üldiselt muutumatu makromajandusliku stsenaariumi taustal on see strateegia suures osas sarnane stabiilsusprogrammi eelmises versioonis esitatule.8.  Kuna programmis ei anta teavet ühekordsete ja muude ajutiste meetmete kasutamise kohta pärast 2007. aastat, ei ole programmi teabe alusel võimalik struktuurset tasakaalu arvutada alates 2008. aastast. Eeldades, et ühekordsete meetmete suhteline mõju pärast 2007. aastat ei muutu, peaks struktuurne tasakaal, mis on arvutatud ühiselt kokkulepitud metoodika alusel, paranema ligikaudu -0,4%-lt SKTst 2006. aastal 0,7%ni SKTst programmiperioodi lõpuks. Programmiga ettenähtud keskpika perioodi eesmärk, nagu ka eelmise ajakohastatud stabiilsusprogrammi oma, on 0,5% suurune struktuurne ülejääk SKTst, mis programmi kohaselt „saavutatakse 2008. aastaks, eeldusel et ühekordsete meetmete mõju ei ületa 0,4% SKTst”. See on üks aasta hiljem kui eelmise versiooni puhul. Kuna keskpika perioodi eesmärk on alammäärast (eelarvepuudujääk hinnanguliselt ligikaudu 1,25% SKTst) ambitsioonikam, peaks selle saavutamine võimaldama saavutada ka kindlusvaru tagamise eesmärgi ülemäärase puudujäägi tekkimise puhuks. Keskpika perioodi eesmärk mahub stabiilsuse ja kasvu pakti ning tegevusjuhendiga euroala ja vahetuskursimehhanismi ERM II liikmesriikidele ettenähtud vahemikku ning see on oluliselt ambitsioonikam, kui võiks eeldada pikaajalises plaanis võla suhet ja potentsiaalset keskmist SKT kasvu arvestades.9.  Eelarve tulemus võib kujuneda programmis kavandatust veidi halvemaks. Eriti kehtib see 2007. aasta kohta, kuna eelarve tundub olevat liiga optimistlik ning kavandatud meetmete kohta ei ole piisavalt andmeid (sealhulgas ühekordsed meetmed kinnisvaramüügi valdkonnas või meetmed seoses avalikelt asutustelt pensionikohustuste ülevõtmisega, mida ei ole täpsemalt määratletud). Belgial on üldiselt head tulemused nominaalsete eelarve-eesmärkide saavutamisel, kuid lisameetmed tunduvad vajalikud, et saavutada 2007. aasta eesmärk. Kuigi märkimisväärsed eelarvemuudatused aasta keskel on Belgias tavalised, võiks nendest loobuda 2007. aasta juunis toimuvate parlamendivalimiste tõttu. Kavandatust halvem tulemus 2007. aastal mõjutaks samuti järgmisi aastaid. 2008. aastast alates on ka oht, et lõppenud ühekordseid meetmeid ei asendata struktuurimeetmetega.10.  Kõnealuse riskihinnangu alusel ei pruugi programmi eelarvealased põhimõtted olla piisavad programmi keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks 2008. aastaks. Nagu eespool märgitud, on keskpika perioodi eesmärk siiski ambitsioonikam, kui võiks eeldada pikaajalises plaanis võla suhet ja potentsiaalset keskmist SKT kasvu arvestades. Eelarvestrateegia tundub olevat piisav, et saavutada alates 2008. aastast selline struktuurne eelarvetasakaal, mida võib pidada paktile vastavaks. Lisaks tundub programmi eelarvestrateegia tagavat piisava kindlusvaru, et tavapäraste tsükliliste kõikumiste korral ei ületataks programmiperioodi jooksul puudujäägiläve 3% SKTst. Eelarve kohandamise tempot tuleks programmis esitatud keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kiirendada, et olla täielikult kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, milles on sätestatud, et euroala ja vahetuskursimehhanismiga ERM II ühinenud liikmesriikidel peaks struktuurne tasakaal paranema vähemalt 0,5% SKTst aastas ning et kohandamine peaks olema suurem majanduskasvu ajal ning võiks olla väiksem majanduslanguse perioodidel. Riske arvestades võib kohandamine keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks olla juba 2007. aastal ebapiisav ning aeglustuda hiljem veelgi, kuigi Belgia ei tundu olevat ebasoodsas majandustsüklis.11.  Programmi kohaselt moodustab 2006. aastal võlg 87,7% SKTst, kuid see ei kajasta raudtee-ettevõtte SNCB võla ülevõtmist 2005. aastal, mis Eurostati hinnangu kohaselt suurendab samal aastal võlataset 1,7% võrra SKTst. Seetõttu moodustab võla kogusumma vastavalt komisjoni talituste hinnangutele 2006. aastal 89,4% SKTst, mis hoolimata viimaste aastate olulisest vähenemisest ületab märkimisväärselt asutamislepingus sätestatud kontrollväärtust 60% SKTst. Programmi prognoosi kohaselt väheneb võla suhe programmiperioodi jooksul ligikaudu 15 protsendipunkti võrra. Riskihinnangu alusel ning pidades eelkõige silmas eespool nimetatud riske eelarve-eesmärkidele, kujuneb võla suhe tõenäoliselt programmis kavandatust veidi halvemaks. Siiski tundub, et võla suhe väheneb kontrollväärtuse suunas piisavalt kogu programmiperioodi jooksul.12.  Elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele on Belgias suurem kui ELis keskmiselt, mida põhjustab eelkõige pensionikulude osakaalu oluline suurenemine SKTs tulevastel dekaadidel. Kuigi esialgne eelarveseisund ei ole nii hea kui 2005. aastal, aitab suur esmane eelarveülejääk vähendada elanikkonna vananemise pikaajalist mõju eelarvele, kuid see ei ole piisav, et täielikult katta kulude suurenemist. Lisaks sellele on koguvõlg praegu hoolimata vähenemisest suurem kui asutamislepingus sätestatud kontrollväärtus. Võla suhte märkimisväärseks vähendamiseks on vaja pikaajalist esmast ülejääki, mis aitaks vähendada riski riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Belgia riigi rahanduse jätkusuutlikkusega seotud riskid tunduvad üldiselt olevat keskmised.13.  Stabiilsusprogramm ei hõlma keskpika perioodi eelarvestrateegia raames riikliku reformikava 2006. aasta oktoobri rakendusaruande üldise mõju kvaliteedihindamist. Lisaks ei ole programmis korrapäraselt esitatud teavet riiklikus reformikavas kavandatud peamiste reformide otseste eelarvekulude või kokkuhoiu kohta, ent tundub, et selle eelarveprognoosides on võetud arvesse riiklikus reformikavas osutatud meetmete mõju riigi rahandusele. Stabiilsusprogrammis riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed on riikliku reformikava meetmetega kooskõlas. Eelkõige kavandatakse mõlema programmiga „põlvkondade pakti” (laiaulatuslik kava tööhõive suurendamiseks ja sotsiaalkindlustuse tugevdamiseks) järkjärgulist rakendamist, tööjõu maksukoormuse täiendavat vähendamist ning teaduse ja ettevõtluse toetusmeetmeid.14.  Programmi eelarvestrateegia on üldiselt kooskõlas 2005.–2008. aasta integreeritud suunistes sisalduvate majanduspoliitiliste üldsuunistega.15.  Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega esineb programmis kohustusliku ja vabatahtliku teabe puhul teatavaid puudujääke.[7]Üldine järeldus on, et jätkuv suure võlasuhte vähendamine on näide rahanduspoliitikast. Kuigi pärast nominaalse eelarvetasakaalu saavutamist on programmiga nähtud ette järkjärguline ülejäägi loomine (eelkõige intressikulude vähenemise kaudu), on eelarve-eesmärkide täitmisel teatavad riskid. Siiski peaks keskpika perioodi eesmärk saavutatama programmiperioodi jooksul.Eespool esitatud hinnangu alusel kutsutakse Belgiat üles:(i) tagama 2007. aasta eelarve-eesmärgi saavutamine ning kiirendama eelarve kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas, kasutades selleks vähem ühekordseid meetmeid.(ii) arvestades kõrget võlataset ning elanikkonna vananemisega seotud kulutuste prognoositud suurenemist, parandama riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, saavutades vähemalt keskpika perioodi eelarve-eesmärgi ning võttes meetmeid, et vähendada elanikkonna vananemisega seotud kulusid.Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |SKT reaalkasv (muutus, %) | SP dets 2006 | 1,2 | 2,7 | 2,2 | 2,1 | 2,2 | 2,2 |KOM nov 2006 | 1,1 | 2,7 | 2,3 | 2,2 | Puudub | Puudub |SP dets 2005 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 | Puudub |THHI inflatsioon (%) | SP dets 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,9 | 1,8 | 1,8 | 1,9 |KOM nov 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,8 | 1,7 | Puudub | Puudub |SP dets 2005 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | Puudub |SKT lõhe (% potentsiaalsest SKTst) | SP dets 20061 | -0,8 | -0,3 | -0,4 | -0,4 | -0,4 | -0,3 |KOM nov 20065 | -1,0 | -0,6 | -0,6 | -0,7 | Puudub | Puudub |SP dets 20051 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | Puudub |Valitsemissektori tasakaal(% SKTst) | SP dets 2006 | 0,1 -2,3* | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | 0,9 |KOM nov 2006 | -2,3 | -0,2 | -0,5 | -0,5 | Puudub | Puudub |SP dets 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | Puudub |Esmane tasakaal (% SKTst) | SP dets 2006 | 4,3 1,9* | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | 4,2 |KOM nov 2006 | 1,9 | 3,9 | 3,4 | 3,2 | Puudub | Puudub |SP dets 2005 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | Puudub |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | SP dets 20061 | 0,8 -1,6* | 0,2 | 0,5 | 0,7 | 0,9 | 1,1 |KOM nov 2006 | -1,7 | 0,1 | -0,1 | -0,1 | Puudub | Puudub |SP dets 20051 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 | Puudub |Struktuurne tasakaal2(% SKTst) | SP dets 20063 | Puudub | -0,4 | 0,1 | Puudub | Puudub | Puudub |KOM nov 20064 | 0,2 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | Puudub | Puudub |SP dets 2005 | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 | Puudub |Valitsussektori koguvõlg (% SKTst) | SP dets 2006 | 91,5 93,2* | 87,7 89,4* | 83,9 85,6* | 80,4 82,1* | 76,6 78,3* | 72,6 74,3* |KOM nov 2006 | 93,2 | 89,4 | 86,3 | 83,2 | Puudub | Puudub |SP dets 2005 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 | Puudub |Märkused: |1Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe põhjal. |2Tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal (nagu eelmistes ridades), v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed. |3Programmis sisalduvad ühekordsed ja muud ajutised meetmed (0,6% SKTst 2006. aastal ja 0,4% 2007. aastal; kõik vähendavad puudujääki). Programmis ei anta teavet ühekordsete meetmete kohta muudel aastatel. |4Programmi ühekordsed ja muud ajutised meetmed komisjoni talituste 2006. aasta sügise prognoosi kohaselt (2,0% SKTst 2005. aastal, suurendab puudujääki; 0,8% SKTst 2006. aastal ja 0,1% SKTst 2007. aastal, mõlemad vähendavad puudujääki). |5Vastavalt prognoositud potentsiaalsele kasvule 2,2%, 2,3%, 2,3% ja 2,2% vastavalt aastatel 2005–2008. |* 2005. aasta programmis ei ole andmed puudujäägi ja võla kohta kooskõlas ESA95-ga. Eurostat muutis 23. oktoobril 2006 andmeid Belgia eelarvepuudujäägi ja võla kohta seoses raudtee-ettevõtte SNCB/NMBS 7400 miljoni euro (2,5% SKTst)suuruse laenu ülevõtmisega 2005. aastal valitsuse poolt (FIF/FSI - Fonds de l'infrastructure ferroviaire / Fonds voor spoorweginfrastructuur) (vt Eurostati pressiteade nr 139/2006). ESA95 eeskirjade kohaselt on mõju 2005. aasta valitsemissektori eelarvepuudujäägile sama suur; valitsemissektori võlakoormus on 2005. aasta lõpus 5200 miljonit eurot (1,7% SKTst, võttes arvesse kõnealuse aasta jooksul toimunud osalist hüvitamist). Tärniga on tähistatud Eurostati muudetud 2005. aasta andmed. Tärniga tähistatud 2006.– 2010. aasta andmed võla kohta on „mehaaniliselt” kohandanud komisjoni talitused, et vastata ESA95-le. Võlaandmeid kohandati tehnilise eelduse alusel, et FIF/FSI võlg jääb samaks. |Allikas: |Stabiilsusprogramm (SP); komisjoni talituste 2006. aasta sügise majandusprognoos (KOM); komisjoni talituste arvutused |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Kõik käesolevas tekstis osutatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Komisjoni teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule „Majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuenenud Lissaboni strateegia rakendamine – Tulemuste aasta” [12.12.2006, KOM(2006) 816].[3] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile – Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus [12.10.2006, KOM(2006)574], ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, European Economy nr 4/2006.[4] „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta“, mille on kinnitanud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 11. 10. 2005.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Käesolevas tekstis osutatud dokumendid asuvad veebilehel:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] See esitati tegevusjuhendis sätestatud tähtajast (1. detsember) peaaegu kaks nädalat hiljem.[7] Eurostati 23. oktoobri 2006. aasta otsuse alusel ei hõlma programmi valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla prognoosid võla ülevõtmise mõju raudtee-ettevõtte SNCB poolt 2005. aastal. Peale selle ei anta programmis teavet ühekordsete ja muude ajutiste meetmete kasutamise kohta aastatel 2008–2010.


title: Soovitused siseriiklikele kohtutele eelotsuse taotlemiseks

text:
               1.2.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 30/1

      SOOVITUSED

   siseriiklikele kohtutele eelotsuse taotlemiseks
   2014/C 30/01
   Nende soovituste eestikeelne versioon avaldati 6. novembri 2012. aasta Euroopa Liidu Teatajas C 338.


title: Komisjoni soovitus, 6. mai 2008 , avaliku huvi üksusi auditeerivate vannutatud audiitorite ja audiitorühingute töö välise kvaliteeditagamise kohta (teatavaks tehtud numbri K(2008) 1721 all)

text:
               7.5.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 120/20

      KOMISJONI SOOVITUS,
   6. mai 2008,
   avaliku huvi üksusi auditeerivate vannutatud audiitorite ja audiitorühingute töö välise kvaliteeditagamise kohta
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 1721 all)
   (2008/362/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Väline kvaliteeditagamine on ülioluline kohustusliku auditi kõrge kvaliteedi tagamiseks. See lisab avaldatud finantsteabele usaldusväärsust ja võimaldab paremini kaitsta aktsionäre, investoreid, võlausaldajaid ja teisi huvitatud pooli. Kõik välise kvaliteeditagamise süsteemid peaksid seepärast olema objektiivsed ja elukutselistest audiitoritest sõltumatud.

               (2)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta direktiivi 2006/43/EÜ (mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit ning millega muudetakse nõukogu direktiive 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 84/253/EMÜ) (1) artiklites 29 ja 43 on sätestatud kvaliteeditagamise üldised kriteeriumid kõigi vannutatud audiitorite ja audiitorühingute jaoks. See sisaldab mõningaid ideid, mis on esitatud komisjoni 15. novembri 2000. aasta soovituses 2001/256/EÜ, mis käsitleb kohustusliku auditi kvaliteedi tagamise miinimumnõudeid ELis. (2)

               (3)

               Kuid avaliku huvi üksuste kohustuslikku auditeerimist käsitlevad osad kõnealuses soovituses on vananenud viimasel ajal rahvusvahelisel tasandil toimunud arengu ja ilmnenud tendentside tõttu võtta selliste auditite puhul kasutusele välise kvaliteeditagamise süsteemid, mida juhitakse elukutselistest audiitoritest sõltumatult ja milles kvaliteeditagamise ülevaateid hindavad muud isikud kui praktiseerivad audiitorid.

               (4)

               Direktiivis 2006/43/EÜ esitatud kriteeriumide järgi võidakse praegu vannutatud audiitorite ja audiitorühingute töö välise kvaliteeditagamise süsteeme organiseerida eri liikmesriikides küllaltki erineval viisil. Tuleks vältida seda, et vannutatud audiitorite ja audiitorühingute auditi kvaliteet tunduks huvitatud pooltele olevat eri liikmesriikides erinev, eriti seoses direktiivi 2006/43/EÜ artikliga 34. Direktiivis 2006/43/EÜ on ka kutsutud liikmesriikide järelevalvesüsteeme leidma koordineeritud lähenemisviisi kvaliteeditagamise ülevaatuste läbiviimisele.

               (5)

               Avaliku huvi üksuste auditite puhul on liikmesriikide koostöö üks prioriteete. Sellistes üksustes auditeid tegevate vannutatud audiitorite ja audiitorühingute töö kvaliteeditagamise süsteemide kohta on vaja anda täpsemaid juhiseid. Seepärast on kohane esitada uus soovitus, mis oleks praeguse olukorraga paremini kooskõlas kui soovitus 2001/256/EÜ ja mis võtaks arvesse uusi rahvusvahelisi suundumusi ning liikmesriikide erivajadusi. Siiski ei ole vaja esitada üksikasjalikke juhiseid selliste vannutatud audiitorite ja audiitorühingute töö kvaliteeditagamise süsteemide kohta, kes teevad auditit muudes kui avaliku huvi üksustes.

               (6)

               Kontrollimised peaksid aitama kaasa kontrollitud vannutatud audiitorite või audiitorühingute töö kvaliteedi tõstmisele; need peaksid olema korrapärased ja ennetavad. Nende eesmärk peaks olema tugevdada ja säilitada usaldust kohustusliku auditi ja sellega ka finantsturgude vastu. Seepärast ei tuleks käesolevas soovituses vaadelda võimalike õigusrikkumistega seotud eriuurimisi.

               (7)

               Auditite kvaliteedi tõstmiseks ühenduses peaksid sõltumatud järelevalveorganid täitma audiitorühingute kontrollimisel olulisemat osa. Tuleks anda juhiseid kontrollsüsteemi sõltumatuse kohta. Tuleks selgitada riigi järelevalveasutuste, kutseühingute ja muude asjaomaste organite ning ka ekspertide võimalikku osa kontrollimistes. On vaja ka selgitust kvaliteeditagamise süsteemide rahastamise kohta.

               (8)

               Direktiivi 2006/43/EÜ artiklis 43 nõutakse, et avaliku huvi üksuste auditit tegevate vannutatud audiitorite või audiitorühingute töö kvaliteedi tagamise ülevaatust tuleb teha vähemalt kord kolme aasta jooksul. Riigi järelevalvesüsteemil võivad tekkida raskused vajaliku hulga kontrollijate värbamisel iga kontrollimise kohapealseks ülevaatuseks. Seepärast peaks teatavatel tingimustel olema võimalik, et ka eksperdid, kes ei ole kontrollijad, võiksid osaleda kohapealses ülevaatuses.

               (9)

               Kontrollijate ja kontrollitud vannutatud audiitori või audiitorühingu vahel peaks enne lõpliku kontrolliaruande kinnitamist ja ka järgneval etapil toimuma tõhus teabevahetus, et asjaomane audiitor või audiitorühing järgiks kontrollimise lõpparuannet ja et see annaks talle piisavaid juhiseid aruandes nimetatud probleemide vältimiseks tulevikus.

               (10)

               Kvaliteeditagamise süsteemide kulude arvestamise parandamiseks ja nende süsteemide võrreldavuse tagamiseks ühenduses tuleks kontrollimiste tulemuste kohta esitatavas aastaaruandes esitada tähtsaimad andmed tehtud töö kohta, mis võimaldaks hinnata nii kasutatud vahendeid kui ka kvaliteeditagamissüsteemide tõhusust ja ökonoomsust.

               (11)

               Arvestades uusi suundi rahvusvahelisel tasandil, sealhulgas asjakohaste organite ja ekspertide kaasamist kontrollimisse, kavatseb komisjon hinnata olukorda 2011. aastal,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   Sisu

               1.

               Käesolevas soovituses esitatakse juhised direktiivi 2006/43/EÜ artiklite 29 ja 43 alusel sõltumatute kvaliteeditagamise süsteemide rakendamiseks vannutatud audiitorite ja audiitorühingute puhul, kes teevad auditit avaliku huvi üksustes.

               2.

               Kui liikmesriik otsustab direktiivi 2006/43/EÜ artikli 39 kohaselt teha erandi teatavatele avaliku huvi üksustele, siis peaks ta jätma kõnealused avaliku huvi üksused välja ka käesoleva soovituse alusel võetavate meetmete toimealast.

         Mõisted

               3.

               Käesolevas soovituses kasutatakse direktiivi 2006/43/EÜ artiklis 2 esitatud mõisteid. Käesolevas soovituses kasutatakse ka järgmisi mõisteid:

                           a)

                           „riigi järelevalveasutus” – pädev asutus direktiivi 2006/43/EÜ artikli 2 lõike 10 tähenduses, kes esindab avaliku järelevalve süsteemi, mis põhineb kõnealuse direktiivi artiklis 32 esitatud põhimõtetel;

                           b)

                           „kontrollija” – ülevaataja, kes vastab direktiivi 2006/43/EÜ artikli 29 lõike 1 esimese lõigu punktis d sätestatud nõuetele ja kelle on palganud riigi järelevalveasutus või muu sobiv organ, kellele on edasi antud ülesanne teha kontrollimisi;

                           c)

                           „kontrollimised” – vannutatud audiitorite ja audiitorühingute töö kvaliteedi tagamise eesmärgil tehtavad ülevaatused, mida juhib kontrollija ja mis ei kujuta endast direktiivi 2006/43/EÜ artikli 32 lõikes 5 ettenähtud uurimisi;

                           d)

                           „ekspert” – füüsiline isik, kel on eriteadmised finantsturgude, finantsaruandluse, auditi või muudes kontrollimistega seotud valdkondades, võib olla ka praktiseeriv vannutatud audiitor.

         Kvaliteeditagamise süsteemi sõltumatus

               4.

               Riigi järelevalveasutus peaks võtma lõpliku vastutuse selliste vannutatud audiitorite ja audiitorühingute töö välise kvaliteeditagamise süsteemi eest, kes auditeerivad avaliku huvi üksusi. Liikmesriigid ei peaks määrama riigi järelevalveasutuseks ühtegi ühendust ega organit, kes on seotud elukutseliste raamatupidajate või audiitoritega.

               5.

               Avaliku huvi üksusi auditeerivaid vannutatud audiitoreid või audiitorühinguid peaks kontrollima kas riigi järelevalveasutus üksi või koos muu sobiva organiga vastavalt punktile 6.

               6.

               Kontrollimistega seotud ülesandeid peaks olema võimalik edasi anda muule sobivale organile tingimusel, et on tagatud sellise organi aruandekohustuslikkus riigi järelevalveasutuse ees ja et viimasele jäävad vähemalt järgmised ülesanded:

                           a)

                           kontrollimeetodite, sealhulgas kontrollimise ja edasise tegevuse käsiraamatute, aruandemeetodite ja korrapärase kontrollimise programmide kinnitamine ning, kui riigi järelevalveasutus peab seda vajalikuks, nende muutmine;

                           b)

                           kontrolliaruannete ja edasise tegevuse aruannete kinnitamine ning, kui riigi järelevalveasutus peab seda vajalikuks, nende muutmine;

                           c)

                           igaks kontrollimiseks kontrollijate kinnitamine ning, kui riigi järelevalveasutus peab seda vajalikuks, nende määramine;

                           d)

                           soovituste ja juhendite väljaandmine mis tahes laadi organile, kellele need ülesanded on edasi antud.

               7.

               Riigi järelevalveasutusel peaks olema õigus osaleda kontrollimistes ja saada juurdepääs kontrollimise toimikutele, auditi töödokumentidele ja muudele asjakohastele dokumentidele.

               8.

               Kvaliteeditagamise süsteemi toimimise kogu rahalist korraldust, sealhulgas rahastamise taset ja finantskontrolli, ei tohiks kinnitada isikud ega organisatsioonid, kes esindavad raamatupidamise või auditi eriala või audiitorühingut või on nendega muul viisil seotud, samuti ei tohiks neil olla vetoõigust. Rahastamise tase peaks olema selline, et riigi järelevalveasutusel oleks piisavalt tööjõudu punktides 6 ja 7 sätestatud ülesannete täitmiseks.

               9.

               Kui kvaliteeditagamise süsteemi rahastavad vannutatud audiitorid või audiitorühingud, keda kontrollitakse, peaksid kõik nende makstavad liikmemaksud ja muud tasud olema kohustuslikud ning neid tuleks maksta täies ulatuses ja korrapäraste ajavahemike järel.

         Kontrollimiste sõltumatus

               10.

               Riigi järelevalveasutus peaks tagama, et võetaks sobivad meetmed, kasutataks vajalikke menetlusi ja korraldataks kontrollsüsteemi juhtimine nii, et oleks tagatud personali, sealhulgas kontrollijate sõltumatus ja objektiivsus.

               11.

               Isikut, kes on praktiseeriv vannutatud audiitor või kelle on palganud vannutatud audiitor või audiitorühing või kes on nendega muul viisil seotud, ei tohiks lubada tegutseda kontrollijana.

               12.

               Isikut ei tohiks lubada tegutseda kontrollijana vannutatud audiitori või audiitorühingu kontrollimisel, kuni ei ole möödunud vähemalt kaks aastat ajast, mil see isik oli kõnealuse audiitori või audiitorühingu partner, töötaja või nendega muul viisil seotud.

               13.

               Kontrollijad peaksid deklareerima, et nende ja kontrollitava vannutatud audiitori või audiitorühingu vahel ei ole huvide konflikti. Kontrollijad, kes esitavad ebatäieliku või vale deklaratsiooni, tuleks jätta kontrollijate hulgast välja ja nende suhtes tuleks kohaldada tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi.

               14.

               Kontrollijatele peaks kontrollimiste eest hüvitust maksma ainult riigi järelevalveamet või organ, kellele kontrollimise ülesanne on edasi antud. Kontrollijad ei tohiks saada hüvitust kontrollitavalt vannutatud audiitorilt, audiitorühingult või nende võrgustikult.

               15.

               Kui riigi järelevalveamet leiab, et nõuetekohaseks kontrollimiseks on vaja eriteadmisi, peaksid kontrollijaid abistama eksperdid. Sellised eksperdid peaksid tegutsema kontrollija otsese kontrolli all ja nad peaksid vastama punktides 10 ja 12–14 osutatud nõuetele.

         Metodoloogilised juhised kontrollimiste läbiviimiseks

               16.

               Kui liikmesriigis ei ole ajutiselt piisavalt kontrollijaid kohapealsete kontrollimiste tegemiseks, peaks riigi järelevalveasutusel olema õigus otsustada, et kohapealseid ülevaatusi teevad eksperdid tingimusel, et need eksperdid vastavad direktiivi 2006/43/EÜ artikli 29 lõike 1 esimese alalõigu punktis d esitatud nõuetele, et nad on riigi järelevalveasutuse ees täielikult aruandekohustuslikud ja et vähemalt üks kord kuue aasta kohta teevad kohapealseid ülevaatusi sama vannutatud audiitori või audiitorühingu juures kontrollijad.

               17.

               Kontrollimised peaksid hõlmama järgmist:

                           a)

                           audiitorfirma sisemise kvaliteedikontrolli süsteemi ülesehituse hindamine;

                           b)

                           avaliku huvi üksuste audititoimikute menetluste nõuetekohasuse kontrollimine ja nende toimikute läbivaatamine, et kontrollida sisemise kvaliteedikontrolli süsteemi tõhusust;

                           c)

                           vannutatud audiitori või audiitorühingu poolt direktiivi 2006/43/EÜ artikli 40 alusel läbipaistvuse kohta avaldatud kõige viimase aastaaruande sisu hindamine, arvestades punktide a ja b põhjal toimunud kontrollimise leide.

               18.

               Tuleks üle vaadata vähemalt järgmised vannutatud audiitori või audiitorühingu sisekontrolli meetmed ja menetlused:

                           a)

                           kohaldatavate auditeerimisnõuete ja kvaliteedikontrollistandardite ning eetilisust ja sõltumatust käsitlevate nõuete, sealhulgas direktiivi 2006/43/EÜ artikliga 42 ja IV peatükiga seotud nõuete ning ka asjaomase liikmesriigi kohaldatavate seaduste, määruste ja halduseeskirjade täitmine vannutatud audiitori või audiitorühingu poolt;

                           b)

                           kasutatavate vahendite hulk ja kvaliteet, sealhulgas direktiivi 2006/43/EÜ artikliga 13 ettenähtud jätkuõppe nõude täitmine;

                           c)

                           direktiivi 2006/43/EÜ artiklis 25 esitatud audititasusid käsitlevate nõuete täitmine.

               19.

               Tuleks analüüsida, kui suur on kohustusliku auditi ebarahuldava läbiviimise oht ja valida nõuete täitmise üle otsustamiseks vähemalt oluline osa audititoimikutest.

         Kontrollimiste tulemused

               20.

               Kontrollimise tulemused ja järeldused, millel põhinevad soovitused, sealhulgas läbipaistvusaruandega seotud tulemused ja järeldused, tuleks nõuetekohaselt teatada kontrollitud vannutatud audiitorile või audiitorühingule ning arutada need sellega läbi enne lõpliku kontrolliaruande vormistamist. Kontrollitud vannutatud audiitorile või audiitorühingule tuleks anda ajavahemik, mis ei ületa 12 kuud kontrolliaruande üleandmisest, et ta võtaks meetmed audiitorühingu sisemist kvaliteedikontrolli süsteemi käsitlevate soovituste rakendamiseks. Kui kontrollitud vannutatud audiitor või audiitorühing ei rakenda antud soovitusi vajalikul viisil oma edaspidises töös, peaks riigi järelevalveasutus avalikustama peamised puudused, mis leiti sisemise kvaliteedikontrolli süsteemis.

               21.

               Riigi järelevalvesüsteemil peaks olema õigus vastavalt asjaomases liikmesriigis ettenähtud menetluskorrale võtta distsiplinaarmeetmeid või määrata karistusi vannutatud audiitoritele ja audiitorühingutele.

               22.

               Riigi järelevalveasutus peaks avalikkust vähemalt õigel ajal ja sobival viisil teavitama igast lõplikust distsiplinaarmeetmest, mis on võetud vannutatud audiitorite ja audiitorühingute suhtes, või igast karistusest, mis neile on määratud, seoses kohustusliku auditi tegemisega. Ta peaks nimetama asjaomast vannutatud audiitorit või audiitorühingut nimepidi ja kirjeldama suuremaid puudusi, mille tõttu sellised meetmed või karistused võeti või määrati.

               23.

               Kui kontrollimisel tehakse kindlaks, et vannutatud audiitori või audiitorühingu poolt direktiivi 2006/43/EÜ artikli 40 kohaselt avaldatud läbipaistvusaruanne sisaldab teavet, sealhulgas audiitorühingu sisemise kvaliteedikontrolli tõhusust käsitlevat teavet, mida riigi järelevalveasutus peab oluliselt eksitavaks, peaks järelevalveasutus tagama, et läbipaistvusaruandes tehakse viivitamata vajalikud muudatused.

         Kvaliteeditagamise süsteemi üldiste tulemuste läbipaistvus

               24.

               Riigi järelevalveasutus peaks igal aastal esitama aruande kvaliteeditagamise süsteemi üldiste tulemuste kohta. Aruandes tuleks esitada teave antud soovituste ja nende täitmise kontrollimise ning võetud distsiplinaarmeetmete ja määratud karistuste kohta. Samuti tuleks selles esitada arvandmed ja muu oluline teave rahaliste vahendite ja kaasatud inimeste kohta ning kvaliteeditagamise süsteemi tõhususe ja ökonoomsuse kohta.

         Järelmeetmed

               25.

               Liikmesriikidel palutakse teatada komisjonile käesoleva soovituse alusel võetud meetmed 6. maiks 2009.

         Adressaadid

               26.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 6. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Charlie McCREEVY

      (1)  ELT L 157, 9.6.2006, lk 87. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2008/30/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 53).

      (2)  EÜT L 91, 31.3.2001, lk 91.


				|

		52011SC0823

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Lithuaniaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Lithuania, 2011-2014

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Leedu 2011. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus
Leedu ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011−2014) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia
– Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali
suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks
2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika
suuniste kohta;[3]
mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
(3)
Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue
tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa
poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
(4)
Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks
eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu
15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase
majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks
eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist,
tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste
tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid
prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(5)
Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga
ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis
lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse
reformikavadesse.
(6)
Leedu esitas 28. aprillil 2011 oma ajakohastatud
lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja oma riikliku reformikava 2011.
aastaks. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht programmi
üheaegselt.
(7)
Leedu majandus on taastumas raskest
majanduskriisist, mille jooksul SKP tõmbus varasema tipptasemega võrreldes 17 %
kokku ja jõudis madalseisu, kuna sisenõudluse kokkukukkumist võimendas
maailmamajanduse langus. Tööturg reageeris kriisile kiiresti ja tööpuudus, mis
2008. aasta alguses oli vaid 4,2 %, tõusis rekordiliselt kõrgele, saavutades
2010. aasta keskel oma 18,3 % tipptaseme. Majanduse stabiliseerimisele aitas
kaasa otsustavus jääda kindlaks valuutakomitee süsteemile, mida toetasid
eelarve märkimisväärne konsolideerimine koos erasektori palkade kohandamisega
ja finantssüsteemi stabiilsuse suurendamisele suunatud meetmed.
Maailmamajanduse elavnedes sai majandus kasu konkurentsivõime taastumisest,
mille tulemusel hakkas 2010. aastal eksport taas tõusma ja majandus kasvama.
2011. aastal on majanduse elavnemine hoogu juurde saamas, sest sisenõudlus
suureneb. Samas, kuigi tööpuudus hakkab oodatavalt kiires tempos langema, jääb
see siiski kahekohaliseks.
(8)
Tuginedes ajakohastatud lähenemisprogrammi
hindamisele nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 kohaselt, on nõukogu arvamusel, et
2011. aasta lähenemisprogrammi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on
usutav. Kuigi selles on aluseks võetud mõnevõrra optimistlikumad 2011. aasta
majanduskasvu eeldused, on see komisjoni viimase 2012. aasta prognoosiga
üldjoontes kooskõlas. Programmi kohaselt kavatsetakse viia puudujääk allapoole
3 % kontrollväärtust 2012. aastaks, mis on ka nõukogu kehtestatud tähtaeg, ent
programmis ei ole 2012. aastaks selle saavutamiseks ette nähtud piisavaid
meetmeid. Majanduse hetkeolukorra kiirenev paranemine võib tuua kaasa
programmis kavandatust paremad eelarvetulemused 2011. aastal. Kui 2011. aasta
lõpus aeguvaid ajutisi konsolideerimismeetmeid ei uuendata ja kui neid ei
täiendata mahukate püsimeetmetega, siis on siiski oht, et programmis 2012.
aastaks ette nähtud eelarve-eesmärke ei saavutata vaatamata makromajanduse
paranevatele väljavaadetele. Eelarve keskmine aastane konsolideerimine
ajavahemikul 2010–2012 jääb oluliselt alla nõukogu poolt 16. veebruaril 2010
vastuvõetud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames soovitatud 2,25 %.
Kuna majanduskasv ja maksutulu on oluliselt suuremad kui eeldati ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse raames nõukogu soovituse andmise ajal, peaks
eelarvepositsiooni nõutav tugevdamine võimaldama vähendada puudujääki ja
liikuda kiiremini keskpika perioodi eesmärgi suunas. Keskpika perioodi eesmärgi
saavutamist, milleks on struktuurne ülejääk 0,5 % SKPst, programmiperioodi
jooksul ette ei nähta.
(9)
Pidades silmas mahukat kohandamist, mis on nõutav
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames 2012. aastaks seatud eesmärgi
saavutamiseks ja keskpika perioodi eesmärgi suunas liikumiseks, samuti vajadust
kindlustada vajalik kaasrahastamine, et koondada ELi struktuurifondide
vahendite kasutamine perioodi algusjärku ja suurendada tootlikke
investeeringuid majandusse, on lahendamist vajavaks probleemiks täiendavate
konsolideerimismeetmete kindlaksmääramine. Avaliku sektori tõhususe parandamine
võiks luua täiendava tegutsemisruumi kulude kohandamiseks ilma et avalike
teenuste kvaliteet halveneks. Täiendavate reformideta kasvavad elanikkonna
vananemisega seotud kulud paari järgmise aastakümne jooksul ELi keskmisest
kiiremini. 2010. aasta juunis kiitis valitsus heaks sotsiaalkindlustus- ja
pensionisüsteemi ulatusliku reformi üldise visandi. Ettepanek hõlmas pensioniea
märkimisväärset tõusu, muutusi pensionide arvutamise viisis ja riiklike
pensionite integreerimist sotsiaalkindlustuse üldskeemi. Kõnealuste
ettepanekute kõigi aspektide edukas rakendamine on eelarve pikaajalise
jätkusuutlikkuse seisukohast kriitilise tähtsusega ja võiksid aidata suurendada
tööjõu pakkumist, andes vanemaealistele töötajatele tööturul osalemiseks
tugevama motivatsiooni, tagades samal ajal pensionite piisavuse. Lisaks on
eelarve pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks vaja tugevamat
eelarveraamistikku. Eelkõige ei välditud eelarveraamistikuga kriisi eel
kulueesmärkide korduvat mahukat muutmist ega erakorralistest tuludest
rahastatavat kulude protsüklilist kasvu. Buumiga seonduvatest tuludest
rahastatud kulude ülemäärane kasv põhjustas kriisi ajal esile kerkinud suured
eelarve tasakaalunihked. Samuti andsid need panuse majanduse ülekuumenemisse.
(10)
Leedu töötuse määr on üks ELi kõrgemaid. Kiiret
lahendamist vajavaks probleemiks on tagada, et see kiire kasv ei muutuks
struktuurseks. Väga ranged tööõigusalased eeskirjad ja tegurid, mis
motiveerivad mitte töötama sotsiaalabisüstemis, kahjustavad tööturu toimimist.
Kui lisada sellele piisavalt rahastatav aktiivne tööturupoliitika, aitaksid
neis valdkondades võetud meetmed kahandada suure tööpuuduse struktuurseks
muutumise ohtu ja vähendada ulatuslikku varimajandust.
(11)
Leedus annavad riigi omandis olevad ettevõtted
umbes 18 % SKPst. Selliste ettevõtete puhul tekib kergesti ebatõhusus ja
ebarahuldav kasumlikkus. Riigi omandis olevate ettevõtete edukas reformimine
suurendaks ka konkurentsi ja parandaks ettevõtluskeskkonda. 2010. aastal
alustas Leedu viie olulise sektori reformimist. Reformi raames kehtestati riigi
omandis olevatele ettevõtetele läbipaistvussuunised, mis andis aluse
valitsemissektori aruandekohustusele. Valitsuse 2010. aasta detsembri
resolutsiooniga tõhususe parandamise kohta nähti reformi jaoks ette täiendav
usaldusväärne raamistik. Ometi on tegemist üksnes raamistike ja suunistega ning
resolutsioonis puuduvad mitmed algselt kavandatud võtmetähtsusega meetmed, mis
oleksid taganud järelevalve- ja omandifunktsioonide lahususe.
(12)
Leedu majanduse energiamahukus on üks ELi kõrgemaid.
See on suures osas seotud eluruumide küttega, kusjuures põhiosa probleemist
tuleneb halvasti hooldatud kortermajadest. Vaatamata sellest, et juba 2004.
aastal võeti vastu strateegia selle probleemiga tegelemiseks, on seni tehtud
vähe investeeringuid. Lisaks on autoomanike arv kiiresti kasvanud, samal ajal
kui energia- ja transpordimaksudest saadava tulu suhe SKPsse ja
tööjõumaksudesse on vähenenud (märkimisväärselt üle ELi keskmise). Madalate
energiamaksude, sealhulgas transpordivahendite registreerimis- ja omandimaksude
küsimuse lahendamine toetaks eelarve konsolideerimist lühiajaliselt,
motiveerides samal ajal ka energiat tõhusamalt kasutama.
(13)
Kuigi ettevõtluse õiguslik raamistik on Leedus
üldiselt soodne, on sellega ettenähtud uute ettevõtete loomise tingimused,
ehituslubade väljastamise ajaline ja rahaline kulu ning investorite kaitse
suhteliselt ebaatraktiivsed. Õigusnormide parandamine neis valdkondades aitaks
stimuleerida töökohtade loomist ja majanduskasvu. Keskkonda parandaks veelgi
konkurentsipoliitika reform, kuid eelkõige energeetikasektoris ja toiduainete
jaesektoris on edasiminek olnud siin aeglane. Riikliku energiasõltumatuse
strateegia valmimine aitab hajutada energiavarustuse kindlusega seonduvad mured
ja toetab konkurentsi suurenemist elektrienergia tootmises. ELi elektri- ja
gaasituru õigusaktide kolmanda paketi rakendamine parandaks konkurentsi
elektrienergia jaemüügiturul. Toiduainete jaemüügisektoris võttis Leedu 2009.
aastal vastu seaduse, millega keelati jaekaubandusettevõtjate ebaõiglased
toimingud. Siiski on konkurents toiduainete jaemüügisektoris endiselt
ebapiisav, mis osalt on tingitud sektori struktuurist ja osalt turu
reguleerimise ebatõhususest. Süvenev suundumus on toiduainete jaemüügikettide
kontsentreerumine, mida iseloomustab see, et 2008. aastal andsid 72 %
kogukäibest neli suuremat jaemüügiettevõtjat.
(14)
Leedu on võtnud mitmeid kohustusi laiendatud
euroala pakti raames[4].
Eelarve jätkusuutlikkuse parandamiseks võtab Leedu vastu seadused, millega
lihtsustatakse riigikassa reservi raskete majandusperioodide tarbeks vahendite
kogumist ja edendatakse vastutustundlikku inflatsioonivastast
eelarvepoliitikat. Samuti on välja kuulutatud mitmed olulised meetmed pensioni-
ja sotsiaalkindlustussüsteemi reformimiseks. Tööhõivemeetmed keskenduvad
tööhõive soodustamisele, ebaseadusliku ja deklareerimata tööga võitlemisele
ning paindlike töölepingute kasutamise edendamisele. Ettevõtluskeskkonna
parandamiseks on võetud mitmeid kohustusi, et tugevdada
ettevõtlusinspektsioone, suurendada läbipaistvust ja vähendada ettevõtete
halduskoormust. Need kohustused seonduvad pakti kõigi nelja valdkonnaga.
Üldiselt on neis arvesse võetud lähenemisprogrammis ja riiklikus reformikavas
visandatud reformikava. Tööhõive valdkonna meetmete ulatus annaks nende
rakendamise korral teretulnud panuse tööjõu nõudluse loomisse. Nimetatud
kohustusi on hinnatud ja soovitustes arvesse võetud.
(15)
Komisjon on hinnanud Leedu lähenemisprogrammi ja
riiklikku reformikava, seahulgas laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi[5]. Komisjon on arvesse võtnud
mitte üksnes nende asjakohasust jätkusuutliku eelarve- ja
sotsiaalmajanduspoliitika jaoks Leedus, vaid ka seda, kas need on kooskõlas ELi
eeskirjade ja suunistega, arvestades vajadust tugevdada kogu Euroopa Liidu
majanduse juhtimist, andes ELi tasandi panuse tulevastesse riikide tehtavatesse
otsustesse. Seda silmas pidades on komisjon arvamusel, et meetmeid, mille
eemärk on tagada 2012. aastaks seatud eelarve-eesmärkide saavutamine, ei ole
vaja täpsustada. Täiendavaid meetmed tuleks võtta ka pensionisüsteemi
reformimiseks, et parandada eelarve jätkusuutlikkust ja edendada pikemat
tööiga, parandada tööturu toimimist, rakendada riigi omandis olevate ettevõtete
reformipaketti, parandada energiatõhusust ja lahendada madalate energiamaksude
küsimus ning tugevdada teatavates sektorites konkurentsi.
(16)
Seda hinnangut silmas pidades ja võttes arvesse
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohast nõukogu 2. juuni
2010. aasta soovitust, on nõukogu Leedu 2011. aastal ajakohastatud
lähenemisprogrammi läbi vaadanud ning tema arvamus[6] on eeskätt esitatud järgnevalt
punktides 1 ja 2 sisalduvates soovitustes. Võttes arvesse Ülemkogu 25. märtsi
2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Leedu riikliku reformikava,
SOOVITAB KÄESOLEVAGA, et Leedu peaks
võtma ajavahemikul 2011−2012 meetmeid selleks, et:
(1)
Võtta 2012. aasta eelarve ajaks vastu täiendavad
alalist laadi fiskaalmeetmed ülemäärase puudujäägi kõrvaldamiseks. Parandada
maksukuulekust ja kasutada majanduse elavnemist täiel määral ära, et veelgi
kiirendada puudujäägi vähendamist ja tagada liikumine keskpika perioodi
eesmärgi saavutamise suunas vähemalt 0,5 % võrra SKPst aastas. Tugevdada
eelarveraamistikku, eelkõige kehtestades keskpika perioodi eelarveraamistikus
kuludele jõustatavad ja siduvad ülemmäärad.
(2)
Võtta vastu kavandatavad pensionisüsteemi reformi
rakendusõigusaktid. Tööturul osalemise parandamiseks kõrvaldada fiskaalsed
tegurid, mis motiveerivad pensionieas või pensionieale lähenevaid inimesi mitte
töötama.
(3)
Suurendada tööturu paindlikkust, muutes selleks
tööseadustikku selliselt, et see oleks paindlikum ja võimaldaks paremini
kasutada tähtajalisi lepinguid. Muuta asjaomaseid õigusakte, eelkõige rahalise
sotsiaalabi seadust, tagamaks, et sotsiaalabi süsteem ei sisaldaks tegurid, mis
motiveerivad mitte töötama.
(4)
Rakendada riigi omandis olevate ettevõtete
reformipaketi kõik aspektid 2011. aasta lõpuks, tagades järelevalve- ja
omandifunktsioonide lahususe, selged äritegevuse eesmärgid, suurema
läbipaistvuse ning tulundusliku ja mittetulundusliku tegevuse eristamise.
(5)
Parandada hoonete energiatõhusust valdusfondi kiire
rakendamise abil ning astuda samme, mis tooksid maksustamises kaasa nihke
energiakasutuse maksustamise suunas, alustades reisijateveoks kasutatavate
sõidukite registreerimisele ja omamisele kehtestatavatest maksudest.
(6)
Võtta meetmeid uute ettevõtete loomise tingimuste
ja ehituslubade väljastamise parandamiseks ning tugevdada konkurentsi
energeetika- ja jaesektoris.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel,
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT C [...], [...], lk [...] .
[3]               Need säilitati 2011. aastaks nõukogu 19. mai 2011. aasta
otsusega nr 2011/308/EL.
[4]               Laiendatud euroala pakti raames võetud kohustuste kohta
on esitatud täpsem teave dokumendis SEK(2011) 723.
[5]               SEK(2011) 723.
[6]               Ette nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikes 3.


				|

		52013PC0388

			Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2004/918/EÜ ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Ungaris /* COM/2013/0388 final - 2013/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU OTSUS,
millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2004/918/EÜ
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Ungaris
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 12,
võttes arvesse komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Nõukogu otsustas 5. juulil 2004
kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 6, et Ungaril on
ülemäärane eelarvepuudujääk, ja võttis kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 104
lõikega 7 vastu soovituse ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2008.
aastaks[1].
(2)       18. jaanuaril 2005 jõudis
nõukogu kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 8
seisukohale, et Ungari ei olnud võtnud tõhusaid meetmeid vastuseks nõukogu
soovitusele, ning esitas 8. märtsil 2005 Euroopa Ühenduse asutamislepingu
artikli 104 lõike 7 alusel uue soovituse, milles kinnitas, et ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaeg on 2008. aasta. 8. novembril 2005
otsustas nõukogu, et Ungari ei olnud teist korda järginud Euroopa Ühenduse
asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohaseid soovitusi. Seepärast
esitas nõukogu 10. oktoobril 2006 Euroopa Ühenduse asutamislepingu
artikli 104 lõike 7 alusel Ungarile kolmanda soovituse, millega
pikendati ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega 2009. aastani.
Nõukogu järeldas 7. juulil 2009, et Ungari ametiasutused on võtnud tõhusaid
meetmeid vastuseks 2006. aasta oktoobri soovitusele, ja esitas tõsist
majandussurutist arvesse võttes Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104
lõike 7 alusel läbivaadatud soovituse, millega kehtestati ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks taas uus tähtaeg, 2011. aasta. Komisjon
järeldas 27. jaanuaril 2010, et Ungari on võtnud tõhusaid meetmeid vastusena
viimastele nõukogu soovitustele. Nõukogu nõustus sellega oma järeldustes 16.
veebruaril 2010, kuid juhtis tähelepanu ka märkimisväärsetele riskidele.
(3)       Kooskõlas ELi toimimise
lepingu artikli 126 lõikega 8 otsustas nõukogu 24. jaanuaril 2012, et Ungari ei
ole vastusena nõukogu 2009. aasta juuli soovitusele võtnud tõhusaid meetmeid
kõnealuses soovituses sätestatud tähtaja jooksul. Kuigi aluslepingus sätestatud
kontrollväärtust 3 % SKPst 2011. aastal ei ületatud, ei põhinenud see
struktuursel ja jätkusuutlikul korrigeerimisel, vaid märkimisväärsetel
ühekordsetel tuludel. Sellega kaasnes struktuurse eelarvepositsiooni
halvenemine hinnanguliselt üle 2 % SKPst 2010. ja 2011. aastal võrreldes
soovitatud eelarvepositsiooni parandamisega kokku 0,5 % SKPst. Kuigi
ametiasutused rakendasid 2012. aastal struktuurseid meetmeid, mis pidid
suurel määral kompenseerima eelarvepositsiooni varasema halvenemise, tagati 2012.
aastal vastavus kontrollväärtusele 3 % SKPst taas ainult tänu
ühekordsetele meetmetele, mille maht oli peaaegu 1 % SKPst, kusjuures 2013.
aastal ületatakse kontrollväärtust taas.
(4)       13. märtsil 2012 võttis
nõukogu kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikega 7 vastu uue
soovituse Ungarile, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2012.
aastaks. Ungari ametiasutustel paluti võtta eelkõige järgmised meetmed: i)
kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2012. aastaks usaldusväärsel ja
jätkusuutlikul viisil; ii) võtta täiendavaid konsolideerimismeetmeid vähemalt
½ % ulatuses SKPst, et saavutada 2012. aasta puudujäägieesmärk 2,5 %
SKPst; iii) võtta vajaduse korral täiendavaid struktuurseid meetmeid, mis
aitaksid tagada, et puudujääk jääks 2013. aastal selgelt alla 3 % SKPst.
Samas soovitati vähendada valitsemissektori võla suhet võimalikult kiiresti, et
oleks tagatud piisav liikumine võla vähendamise sihttaseme saavutamise suunas.
Eelarve kohandamist oli vaja toetada ka kavandatavate muudatustega eelarve
juhtimise raamistikus. Nõukogu kehtestas Ungari valitsusele tulemuslike
meetmete võtmiseks tähtaja 13. september 2012. Lisaks otsustas nõukogu
(vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1084/2006 artiklile 4) 13. märtsil 2012
peatada osaliselt Ühtekuuluvusfondist Ungarile ette nähtud kulukohustuste
assigneeringute täitmine 2013. aastal.
(5)       30. mail 2012 jõudis komisjon
2012. aasta lähenemisprogrammi ja kokkuhoiumeetmete edasise täpsustamise põhjal
järeldusele, et Ungari on võtnud tõhusaid meetmeid ülemäärase eelarvepuudujäägi
korrigeerimiseks. Eelkõige eeldati, et valitsemissektori eelarve puudujääk
väheneb 2012. aastal 2,5 %-ni SKPst ja jääb kooskõlas nõukogu märtsis
esitatud soovitusega 2013. aastal oluliselt alla aluslepingus sätestatud
kontrollväärtuse 3 % SKPst. Lisaks tõdeti, et on tehtud teatavaid edusamme
eelarve juhtimise raamistiku tõhustamiseks, kuigi üldine areng kõnealuses
valdkonnas on olnud aeglane. Sellega seoses võttis komisjon 30. mail vastu
ettepaneku Ühtekuuluvusfondi kulukohustuste assigneeringute täitmise peatamise
lõpetamise kohta. 22. juunil 2012 nõustus nõukogu selle hinnanguga ning võttis
vastu otsuse Ühtekuuluvusfondi kulukohustuste täitmise peatamise lõpetamise
kohta.
(6)       Vastavalt aluslepingutele
lisatud protokolli (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta)
artiklile 4 esitab komisjon andmed kõnealuse menetluse rakendamiseks.
Kõnealuse protokolli kohaldamise osana peavad liikmesriigid vastavalt nõukogu 25.
mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule
lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise
kohta)[2]
artiklile 3 esitama kaks korda aastas (enne 1. aprilli ja 1. oktoobrit) andmed
valitsemissektori eelarve puudujäägi ja võla kohta ning muud seotud muutujad.
(7)       Kaaludes, kas otsus
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta tuleks kehtetuks tunnistada, peaks
nõukogu otsuse tegemisel lähtuma esitatud andmetest. Lisaks tuleks otsus
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta kehtetuks tunnistada üksnes siis,
kui komisjoni prognooside kohaselt ei ületa puudujääk prognoosiperioodil
aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst[3].
(8)       Nende andmete alusel, mis
komisjon (Eurostat) esitas vastavalt määruse (EÜ) nr 479/2009 artiklile 14
pärast Ungari poolt enne 1. aprilli 2013 esitatud teatist, ning komisjoni 2013.
aasta kevadprognoosi kohaselt ja 13. mail 2013 valitsuse määrusega vastuvõetud
täiendavate parandusmeetmete hinnangu alusel on võimalik teha järgmised
järeldused.
–
2012. aastal vähenes valitsemissektori
eelarvepuudujääk tänu olulistele konsolideerimismeetmetele 1,9 %-ni SKPst.
Seda aitasid saavutada ka ühekordsed tulud, mis ulatusid ¾ %-ni SKPst,
sealhulgas suuremad kui eelarves kavandatud ühekordsed tulud mahus 0,2 %
SKPst, mis on seotud varade täiendava ülekandmisega erapensionisüsteemist
riiklikku pensionisüsteemi. Vastuvõetud 2012. aasta eelarves oli 0,5 %
kasvu alusel seatud puudujäägieesmärgiks 2,5 % SKPst. Eelarve sisaldas
erakorralist reservi mahus 1,1 % SKPst ja mitmeid konsolideerimismeetmeid,
eelkõige: i) tulu suurendavad meetmed, mis moodustasid ligikaudu 1¾ %
SKPst, sealhulgas kaudsete maksude suurendamine ja sotsiaalkindlustusmaksed;
ii) struktuursed meetmed kulude poolel, nagu näiteks sotsiaaltoetuste
läbivaatamine, moodustavad ¾ % SKPst ning iii) kulude piirangud ¼ %
SKPst avalikus sektoris, sealhulgas nominaalpalkade külmutamine enamikus
sektorites. Selleks et tasakaalustada pidevalt halvenenud kasvuprognoosi,
võttis valitsus aprillis ja oktoobris vastu kaks peamist täiendavat
parandusmeetmete paketti (kokku 0,7 % SKPst), mis koosneb peamiselt
eelarveasutuste assigneeringute edasistest kärbetest, millest ligikaudu pooled
olid rakendatud. Lisaks sellele paranes kohalike omavalitsuste sektori
eelarvepositsioon peamiselt väheste investeeringute tõttu ligikaudu 0,7 %
SKPst võrreldes eelarves kavandatuga. Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse 2012.
aasta oktoobri eduaruandes suurendati ametlikku puudujäägieesmärki 2,5 %-lt
2,7 %-le SKPst. Kokkuvõttes oli keskvalitsuse võetud parandusmeetmete
(ligikaudu 3 % SKPst) tõhusa rakendamise ja kohalike omavalitsuste sektori
eelarvepositsiooni parenemise tulemuseks puudujääk 1,9 % SKPst, st et
esialgset kavandatud puudujäägieesmärki ületati 0,6 % SKPst. Eelarves ette
nähtud erakorralise reservi kasutamine tasakaalustas eelarvekõrvalekaldeid, mis
on osaliselt seotud makromajandusliku keskkonna prognoositust halvema
olukorraga.
–
Ungari 2013. aasta lähenemisprogrammis
prognoositakse, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on nii 2013. kui ka 2014.
aastal 2,7 % SKPst. Siiski on komisjoni 2013. aasta kevadprognoosi
kohaselt eelarvepuudujääk 2013. aastal 3,0 % SKPst ja 2014. aastal 3,3 %
SKPst, mis osutab sellele, et ülemäärast eelarvepuudujääki ei ole veel püsivalt
kõrvaldatud. 13. mail 2013 võttis Ungari valitsus pärast komisjoni 2013. aasta
kevadprognoosi avaldamist täiendavaid parandusmeetmeid kogumahus ligikaudu 0,3 %
ja 0,7 % SKPst vastavalt 2013. aastal ja 2014. aastal. Komisjoni
ajakohastatud eelarvehinnangus, milles võetakse arvesse kõnealuste täiendavate
parandusmeetmete mõju netopuudujäägile, prognoositakse 2013. aastal
eelarvepuudujäägiks 2,7 % ja 2014. aastal 2,9 %. Seega peaks puudujääk
jääma prognoosiperioodil allapoole aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 %
SKPst. Lisaks on komisjoni hinnangul tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon,
võtmata arvesse ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid, -¾ % ja -1½ %
SKPst vastavalt 2013. aastal ja 2014. aastal, olles seega kooskõlas Ungari
keskpika perioodi eesmärgiga -1,7 % SKPst.
–
Võla suhet SKPsse vähendati ligikaudu 82 %-lt
rekordtasemelt 2010. aastal 79,2 %-le 2012. aastal tänu märkimisväärsetele
ühekordsetele kapitalisiiretele seoses kohustusliku erapensionisamba kaotamise
ja mitme konsolideerimismeetmega. 2013. aasta lähenemisprogrammi kohaselt
langeb võla ja SKP suhe jätkuvalt (78,1 % 2013. aastal ja 77,2 % 2014.
aastal) ning seejärel langustrend jätkub. Isegi pärast 13. mail 2013
vastuvõetud uute konsolideerimismeetmete mõju arvessevõtmist prognoosib
komisjon, et võla suhe SKPsse jääb nii 2013. kui ka 2014. aastal ligikaudu 1
protsendipunkti võrra kõrgemaks.
(9)       Nõukogu palus Ungari
ametiasutustel kehtestada tõeliselt siduv keskpika perioodi raamistik eelarve
juhtimiseks ning laiendada eelarvenõukogu analüüsitegevust, pidades silmas
selle vetoõigust aastaeelarve üle. 2013. aasta lähenemisprogrammis teatatakse
kavatsusest võtta vastavaid meetmeid 2013. aasta sügisel. Euroopa poolaasta
raames jälgitakse edusamme tähelepanelikult ka edaspidi.
(10)     Nõukogu tuletab meelde, et
alates 2013. aastast, mis on ülemäärase puudujäägi korrigeerimise aastale
järgnev aasta, peaks Ungari järgima eelarvepoliitikat vastavalt keskpika
perioodi eesmärgile, sealhulgas täitma kulueesmärki ning tegema piisavaid
edusamme võlakriteeriumi täitmiseks vastavalt nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määruse (EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise
kiirendamise ja selgitamise kohta)[4]
artikli 2 lõikele 1a..
(11)     Kooskõlas aluslepingu
artikli 126 lõikega 12 tunnistatakse nõukogu otsus ülemäärase
eelarvepuudujäägi kohta kehtetuks, kui ülemäärane eelarvepuudujääk asjaomases
liikmesriigis on nõukogu arvates kõrvaldatud.
(12)     Nõukogu on arvamusel, et
ülemäärane eelarvepuudujääk Ungaris on kõrvaldatud ning seega tuleks otsus 2004/918/EÜ
kehtetuks tunnistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Üldhinnangust järeldub, et ülemäärane
eelarvepuudujääk Ungaris on kõrvaldatud.
Artikkel 2
Otsus 2004/918/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Ungarile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               Kõik
dokumendid Ungari ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta on kättesaadavad
järgmisel veebilehel:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/hungary_en.htm
[2]               ELT L 145,
10.6.2009, lk 1.
[3]               Kooskõlas
dokumendiga „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised
stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta”, milles majandus- ja
rahanduskomitee leppis kokku 3. septembril 2012. Vt:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf

[4]               EÜT L 209,
2.8.1997, lk 6.


Tähtis õiguslik teade

|

52006SC0024

Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Ungari ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005-2008  /* SEK/2006/0024 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 11.1.2006SEK(2006) 24 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Ungari ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008(komisjoni esitatud)SELETUSKIRITaust1. juulil 1998 jõustunud stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahendiks. 2005. aastal muudeti pakti esimest korda. Reformimisel tunnistati pakti kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid sooviti nii tugevdada pakti tõhusust ja selle mõju majandusele kui ka tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1], mis moodustab osa paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsus- või lähenemisprogrammi ja selle iga-aastase ajakohastatud versiooni (ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) stabiilsusprogrammi ja ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid peavad esitama (ajakohastatud) lähenemisprogrammi). Ungari esitas esimese lähenemisprogrammi 2004. aasta mais. Vastavalt määrusele esitas nõukogu 5. juulil 2004 arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Vastavalt samale menetlusele peab komisjon ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ning majandus- ja rahanduskomitee neid kontrollima. Kontrollimise õigus on ka nõukogul.Nimetatud programmides peavad liikmesriigid täpsustama oma keskmise pikkusega perioodi eesmärgid seoses eelarveseisundiga ja esitama poliitilised meetmed nende saavutamiseks ja hoidmiseks, sealhulgas asjakohased prognoosid majanduse kohta. Pakti reformimise järel peaks keskmise pikkusega perioodi eesmärk olema iga liikmesriigi puhul erinev. Silmas tuleb pidada liidu majanduslikku ja eelarvelist mitmekesisust, sealhulgas jätkusuutlikkusega seotud eelarveriske. Reformi osaks on ka vajadus luua majanduse tõusuperioodidel tugevdatud eelarvedistsipliini abil korrastatum lähenemine eelarvepoliitikas majandustsükli jooksul, samas kui ajutisel kõrvalekaldumisel keskmise pikkusega perioodi eesmärkidest või nendele eesmärkidele suunatud kohandamiskavas tuleks arvestada olulisi struktuurireforme, millel on tõestatav mõju pikaajalisele jätkusuutlikkusele.Võttes arvesse komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosi, tegevusjuhendit[2], potentsiaalse tootmismahu ja tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaalu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat ning 2005.–2008. aasta majanduspoliitika üldsuuniste soovitusi, on komisjon kontrollinud Ungari hiljuti esitatud ajakohastatud lähenemisprogrammi ja võtnud alljärgneva hindamise põhjal vastu soovituse nõukogule asjakohase otsuse tegemiseks.Hinnang(1) Ungari 2005. aasta ajakohastatud lähenemisprogramm esitati nõukogule ja komisjonile 1. detsembril. See hõlmab ajavahemikku 2005–2008. Programmis on üldiselt järgitud uues tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide kohta ette nähtud näidisstruktuuri. Selles on esitatud kõik kohustuslikud ja suurem osa vabatahtlikke andmeid, mis on uue tegevusjuhendiga sätestatud, kuigi ESA95 eeskirjadega esineb teatavaid vastuolusid, eelkõige FISIMi (kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste) käsitlemises ja sõjanduskulude kajastamises. Programmis ei esitata ka üksikasjalikke andmeid eelmiste ja kavandatud ühekordsete kulutuste kohta. Samuti ei ole selles täpsustatud eelarveseisundiga seotud keskpika perioodi eesmärgid, mis on ette nähtud tegevusjuhendis.(2) 5. juulil 2004 otsustas nõukogu, et Ungaril on ülemäärane eelarvepuudujääk, ning avaldas artikli 104 lõikele 7 vastava soovituse ülemäärase puudujäägi parandamiseks. Pärast jaanuaris 2005. tehtud nõuetele mittevastavuse otsust avaldas nõukogu 8. märtsil 2005. aastal uued soovitused vastavalt artikli 104 lõikele 7, milles korrati, et ülemäärane eelarvepuudujääk tuleb parandada 2008. aastaks. Selle tähtaja kehtestasid Ungari ametiasutused 2004. aasta lähenemisprogrammis ning kinnitasid seda 2004. aasta detsembri ajakohastatud lähenemisprogrammis vastavalt selles ette nähtud kohandamiskavale. Eelkõige soovitas nõukogu Ungari ametiasutustel võtta tõhusaid meetmeid 2005. aasta kavandatud puudujäägi saavutamiseks ning seada igasuguste maksude vähendamise ajastuse ja elluviimise eelduseks 2005.–2008. aastaks kavandatud puudujäägialase eesmärgi saavutamine. Sama kajastus nõukogu arvamuses 2004. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta, mis võeti samuti vastu 8. märtsil 2005. Nõukogu otsustas 8. novembril 2005 artikli 104 lõike 8 alusel, et Ungari ei ole järginud nõukogu märtsi soovitusi. Vastavalt artikli 104 lõikele 7 tuleb nõukogul esitada uus soovitus ülemäärase puudujäägi parandamiseks.(3) Pärast põhjaliku majandusreformi kava vastuvõtmist 1990ndate keskel aitasid tugev makromajanduslik poliitika ja kohased struktuurireformid kaasa stabiilsele ja suurele majanduskasvule ning inflatsiooni vähenemisele. Kuid alates 2001. aastast kasvasid märkimisväärselt riiklikud kulutused ning tõusid palgad, mis kutsusid esile tõsiseid tasakaalunihkeid makromajanduses. Kuigi majanduskasv on nüüd paremini tasakaalus ning inflatsioon ja palkade kasv on 2003. aastast aeglustunud, on Ungaris endiselt suur eelarve- ja väliskaubanduse puudujääk. Ajakohastatud lähenemisprogrammis nähakse ette, et tegelik SKT kasv stabiliseerub 4% juures, mis saavutatakse programmiperioodi investeeringute ja ekspordi kaudu. Selline kasvustsenaarium on üldjoontes kooskõlas komisjoni talituste sügise majandusprognoosiga[3]. Siiski saab programmi viimast aastat lugeda positiivseks, kuna ühisel metoodikal tuginevate komisjoni arvutuste kohaselt saavutati positiivne SKT lõhe. Võttes seda arvesse, näivad ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud kasvuprognoosid saavutatavad ning eriti soodsad programmiperioodi lõpus. Ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud väliskaubanduse puudujäägi prognoos keskpikaks perioodiks tundub realistlik, kuigi kavandatud vähendamine sõltub programmis ette nähtud rangete eelarvepiirangute täitmisest ning struktuurireformide rakendamisest, mis suurendavad potentsiaalset tootmismahtu. Ajakohastatud programmis esitatud inflatsiooniprognoosid vastavad täielikult komisjoni prognoosidele.(4) Ungari rahapoliitikas lähtutakse inflatsiooni küsimustes valuutakursside sidumisest. Lähenemisprogrammis kinnitatakse, et Ungari on seadnud eesmärgiks ühineda euroalaga 2010. aastaks. Pärast pidevat inflatsiooni kasvu, mis 2004. aasta keskel tõusis üle 7%, langes inflatsioon 2005. aasta esimesel poolel alla 4%. Inflatsiooni kasvu aitasid peatada pärast ELiga ühinemist toimunud tegeliku palgakasvu aeglustumine, väiksem sisenõudlus ning tugevnenud impordikonkurents. Forinti/euro vahetuskursi kasv peatus 2005. aasta oktoobris, kui investorite mure rahanduspoliitiliste suundumuste pärast ning ebakindluse suurenemine euro käibelevõtmise tähtaja suhtes kutsusid esile järkjärgulise odavnemise. Võrreldes aasta algusega odavnes forint 2005. aasta detsembri keskel 3%. Ungari pikaajalised intressimäärad on tunduvalt kõrgemad kui teistes uutes liikmesriikides. Pärast intressimäärade järkjärgulist langemist 7,2%lt jaanuaris 5,6%le septembris 2005., millele aitas kaasa tõhusam tururiskide hindamine, kasvas oktoobris märkimisväärselt euroala võlakirjadest (ja fonditehingutest) saadav tulu, mis jäi püsima 7% juures ning oli eelkõige vastuseks investorite murele rahanduspoliitiliste suundumuste pärast.(5) Ajakohastatud programmi eesmärk on kaotada ülemäärane puudujääk 2008. aastaks. Kavandatud puudujääk 2005. aastaks on 6,1%, 2006. aastaks 4,7%, 2007. aastaks 3,3% ning 2008. aastaks 1,9% SKTst. Seega on ette nähtud vähendada puudujääki 1,4 protsendipunkti SKTst aastas. Esmase ülejäägi ajakava on samasugune. Eelarveprognoosides puuduvad ühekordsed kulutused (eelkõige sõjaväelise tegevusega seotud ostud, mis moodustavad 0,3 protsendipunkti SKTst nii 2006. kui ka 2007. aastal). Samuti ei ole arvesse võetud Eurostati 2. märtsi 2004. aasta otsust pensioni kogumisskeemide liigitamise kohta, mille mõju jääb 1–1,5% vahele SKTst. Kõnealune mõju võetakse aga arvesse 2007. aasta kevade teatises[4]. Prognooside kohaselt peaks kulude ja SKT suhte vähenemine ligikaudu 7,5 protsendipunkti ajavahemikul 2005–2008 korvama viieaastase maksude vähendamise strateegia rakendamise tulemusena toimunud tulude vähenemise ligikaudu 3,5 protsendipunkti SKTst.(6) Septembris 2005 muutsid Ungari ametiasutused 2005. aastaks seatud eesmärki, suurendades 2004. aasta detsembri ajakohastatud programmis ette nähtud puudujääki 3,6%lt SKTst 6,1%le SKTst. Komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosi kohaselt on 2005. aasta täpsustatud eesmärk saavutatav. Uusimad kättesaadavad rahaandmed toetavad seda seisukohta.(7) Ajakohastatud programmis nähakse ette struktuurisaldo paranemine -5,7%lt SKTst 2005. aastal kuni -2,1%le SKTst 2008. aastal (välja arvatud pensionireformi ja ühekordsete kulutuste mõju). Keskpikkade eesmärkide puhul ei saa juhinduda programmis esitatud eelarveprognoosidest.(8) Programmis ette nähtud struktuurimeetmete, eelkõige avalikku sektorit, tervishoidu ja haridust käsitlevate meetmete puhul puuduvad kvantifitseerimise võimalused kõnealuste meetmete lühikese ja keskmise ajavahemiku eelarvemõjude hindamiseks. Lisaks võib eelarve tulemus osutuda programmis prognoositust halvemaks, võttes arvesse varasemaid ebaõnnestumisi eesmärkide saavutamisel. Komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosis prognoositi 2005. aasta puudujäägiks 6,7% SKTst (sealhulgas sõjatehnika), mis võib tähendada 2006. aasta puudujäägi kujunemist suuremaks kui programmis kavandatud. Kulutuste piiramine 2006. aastal 4 protsendipunkti võrra SKTst võrreldes 2005. aasta eelarvega ei tugine selgelt määratletud ja kvantifitseeritud meetmetele. Järgnevatel aastatel võib riigi maanteede investeeringute üleminek avaliku ja erasektori partnerluskavade alla põhjustada arvestusprobleeme ja kaasa tuua täiendavaid kulusid, intressimäärad ei pruugi langeda, maksureformi mõjude puhul valitseb ebakindlus, kuid tõenäoliselt vähenevad selle tulemusena tulud.(9) Võttes arvesse eespool esitatud riskihinnangut, tuleb programmi eelarvestrateegiat põhjendada, et tagada selle vastavus nõukogu soovitatud ülemäärase puudujäägi vähendamisele 2008. aastaks.(10) Prognoosides on arvestatud võla suhte kasvuga 58,4%ni SKTst 2006. aastal ning seejärel selle langemisega programmiperioodi lõpuks 56,2% tasemele SKTst, lähtudes valitsemissektori eelarvepuudujäägi pidevast vähenemisest. Kui võtta arvesse pensionireformi kumulatiivne mõju, mis jääb aastatel 2004–2008 vahemikku 3–6%, ületab võla tase 60% kontrollväärtuse. Komisjoni teenistuste 2004. aasta sügise prognooside ja praeguse ajakohastatud programmi võrdlemisel leiab kinnitust asjaolu, et peamised erinevused valitsemissektori võla ja SKT suhte hindamisel tulenevad ajakohastatud programmi optimistlikest eelarveprognoosidest.(11) Ungari rahanduse jätkusuutlikkuse puhul on suured ohud, mis johtuvad vananeva elanikkonnaga seotud eelarvekulude prognoosist. Valitsemissektori võla ja SKT suhe on praegu kontrollväärtuse lähedal ning eeldatakse, et see kasvab kuni 2050. aastani. Ungaris korraldati pensionisüsteem ümber 1990ndate lõpus, et tulevikus suurendada kulutusi pensionidele, millega omakorda vähendati elanikkonna vananemise mõju eelarvele. Kuid pensionidega seotud valitsemissektori kulude kasv võiks olla suurem ajakohastatud programmis kavandatust, rõhutades nende tegurite jälgimise olulisust, millega saab tasakaalustada selliseid suuremaid kulutusi ning pensioni- ja teiste vananemisega seotud kulutuste arengusuundi. Lisaks suurendab praegune suur struktuuriline puudujääk jätkusuutlikkusega seotud riske. Seepärast tuleb keskpikas perspektiivis läbi viia riigi rahanduse konsolideerimine ja tugevdada eelarveseisundit, et vähendada riigi rahanduse jätkusuutlikkuse riske[5].(12) Riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed ei ole kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega ajavahemikuks 2005–2008. Nõukogu otsustas 8. novembril 2005 asutamislepingu artikli 104 lõike 8 alusel, et Ungari ei ole siiski järginud asutamislepingu 104 artikli 7 alusel ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu 8. märtsi 2005. aasta soovitusi. Ajakohastatud programmis on säilitatud mitmeaastane raamistik ülemäärase puudujäägi parandamiseks 2008. aastaks, kuigi on olemas oht, et tulemused eelarve osas on prognoositust halvemad ning puuduvad spetsifikatsioonid ja kvantifitseerimise võimalused struktuurimeetmete lühikese ja keskmise ajavahemiku eelarvemõjude hindamiseks.(13) Uuendatud Lissaboni kasvu- ja tööhõivestrateegia raames 14. oktoobril 2005 Ungari esitatud riiklikus reformiprogrammis on sätestatud peamiseks eesmärgiks valitsemissektori suuruse ja eelarvepuudujäägi järkjärguline vähendamine. Riikliku reformiprogrammi meetmete mõju eelarvele kajastub lähenemisprogrammi eelarveprognoosides ainult maksude alandamise valdkonnas. Ajakohastatud programmis selgitatakse hiljuti vastu võetud viieaastast maksude alandamise programmi ning esitatakse mitmeid avaliku sektori reformikavasid, kuid ilma spetsifikatsioonide ja kvantifitseerimiseta. Need kavad on üldjoontes kooskõlas riikliku reformiprogrammiga, mis esitati 14. oktoobril 2005.(14) Võttes arvesse eespool esitatud hinnangut, on komisjon arvamusel, et Ungaril tuleb hiljemalt 1. septembriks 2006 esitada ajakohastatud lähenemisprogrammi täpsustatud versioon, milles on kindlaks määratud konkreetsed ja struktuurilised meetmed, mis on täielikult kooskõlas keskpika kohandamiskavaga. Seni tuleb Ungaril teha kõik vajalik selleks, et saavutada eelarve eesmärgid 2006. aastaks ning edaspidi.Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 kolmanda lõikega Ungari ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005–2008EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[6], eriti selle artikli 9 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:1.  [24. jaanuaril 2006] kontrollis nõukogu Ungari ajakohastatud lähenemisprogrammi, mis hõlmab ajavahemikku 2005–2008. Programmis on üldiselt järgitud uues tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide kohta ette nähtud standardülesehitust. Selles on esitatud kõik kohustuslikud ja suurem osa vabatahtlikke andmeid, mis on uue tegevusjuhendiga sätestatud, kuigi ESA95 eeskirjadega esineb teatavaid vastuolusid, eelkõige FISIMi (kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste) käsitlemises ja sõjanduskulude kajastamises. Programmis ei esitata ka andmeid eelmiste ja kavandatud ühekordsete kulutuste kohta. Samuti ei ole selles selgelt määratletud keskpika perioodi eelarveseisundiga seotud eesmärgid, mille näeb ette tegevusjuhend.2.  Pärast põhjaliku majandusreformi kava vastuvõtmist 1990ndate keskel aitasid tugev makromajanduslik poliitika ja kohased struktuurireformid kaasa stabiilsele ja suurele majanduskasvule ning inflatsiooni vähenemisele. Kuid alates 2001. aastast kasvasid märkimisväärselt riiklikud kulutused ning tõusid palgad, mis kutsusid esile tõsiseid tasakaalunihkeid makromajanduses. Kuigi majanduskasv on nüüd paremini tasakaalus ning inflatsioon ja palkade kasv on alates 2003. aastast aeglustunud, on Ungaris endiselt suur eelarve- ja väliskaubanduse puudujääk. 2005. aasta detsembri ajakohastatud programmis esitatud makromajandusliku stsenaariumi kohaselt stabiliseerub ülejäänud programmiperioodi jooksul SKT kasv 4% juures investeeringute ja ekspordi tulemusena. Praegu kättesaadava teabe põhjal tundub, et kõnealune stsenaarium rajaneb usutavatele kasvuprognoosidele, kuigi need on veidi soodsamad programmiperioodi lõpus. Väliskaubanduse puudujäägi kavandatud vähendamine sõltub eelarvepiirangute täitmisest ning struktuurireformide rakendamisest, mis suurendavad potentsiaalset tootmismahtu. Programmi inflatsiooniprognoosid tunduvad samuti realistlikud.3.  5. juulil 2004 otsustas nõukogu, et Ungaril on ülemäärane eelarvepuudujääk, ning avaldas artikli 104 lõikele 7 vastava soovituse ülemäärase puudujäägi parandamiseks hiljemalt 2008. aastaks vastavalt mais 2004 esitatud Ungari täpsustatud lähenemisprogrammile. Pärast jaanuaris tehtud nõuetele mittevastavuse otsust 2005 avaldas nõukogu 8. märtsil 2005. aastal teist korda artikli 104 lõikele 7 vastavad soovitused, milles korrati, et ülemäärane eelarvepuudujääk tuleb likvideerida 2008. aastaks. Nõukogu soovitas Ungari ametiasutustel võtta tõhusaid meetmeid ajakohastatud lähenemisprogrammis ette nähtud 2005. aasta kavandatud puudujäägi saavutamiseks ning seada igasuguste maksude vähendamise ajastuse ja elluviimise eelduseks ajakohastatud lähenemisprogrammis kavandatud puudujäägi saavutamine. Sama kajastus nõukogu arvamuses 2004. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta, mis võeti samuti vastu 8. märtsil 2005. Selles programmis nähakse ette ülemäärase puudujäägi vähendamine 2008. aastaks. Kavandatud puudujääk 2005. aastaks on 6,1%, 2006. aastaks 4,7%, 2007. aastaks 3,3% ning 2008. aastaks 1,9% SKTst ehk teisisõnu vähendatakse aastas puudujääki 1,4 protsendipunkti SKTst. Esmase ülejäägi ajakava on samasugune. Eelarveprognoosides puuduvad ühekordsed kulutused, samuti ei ole arvesse võetud Eurostati 2. märtsi 2004. aasta otsust pensioni kogumisskeemide liigitamise kohta, mille mõju jääb 1–1,5% vahele SKTst. Kõnealune mõju võetakse aga arvesse 2007. aasta kevade teatises.[7] Septembris 2005 muutsid Ungari ametiasutused 2005. aastaks seatud eesmärki, suurendades seda 2004. aasta detsembri ajakohastatud programmis ette nähtud 3,6%lt SKTst 6,1%le SKTst. Komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoosi kohaselt on 2005. aasta täpsustatud eesmärk saavutatav. Uusimad kättesaadavad rahaandmed toetavad seda seisukohta.4.  Ajakohastatud programmis nähakse ette struktuurisaldo paranemine -5,7%lt SKTst 2005. aastal -2,1%le SKTst 2008. aastal (välja arvatud pensionireformi ja ühekordsete kulutuste mõju). Keskpikkade eesmärkide puhul ei saa juhinduda programmi eelarveprognoosidest.5.  Eelarve tulemus võib osutuda programmis prognoositust halvemaks, kuna kulutuste piiramine 2006. aastal ning struktuurilised kahandamised programmi viimasteks aastateks ei tugine selgelt määratletud ja kvantifitseeritud meetmetele. Lisaks võivad ilmneda mitmed strateegiaga seonduvad riskid.6.  Seda riskihinnangut silmas pidades tunduvad programmi eelarvealased põhimõtted vastavat nõukogu soovitatud ülemäärase puudujäägi vähendamisele 2008. aastaks, mis on programmi viimane aasta.7.  Hinnanguliselt tõusis võla suhe 2005. aastal 57,7%ni SKTst. Programmis prognoositakse, et võla suhe väheneb programmiperioodi jooksul ligikaudu 1,5 protsendipunkti võrra. Võla suhte areng ei pruugi olla nii soodne, kui prognoositud, võttes arvesse eespool nimetatud eelarve-eesmärkide riske.8.  Ungari rahanduse jätkusuutlikkuse puhul on suured ohud, mis johtuvad vananeva elanikkonnaga seotud prognoositavatest eelarvekuludest. Valitsemissektori võla ja SKT suhe on kontrollväärtuse lähedal ning eeldatakse, et see kasvab kuni 2050. aastani. Ungaris korraldati pensionisüsteem ümber 1990ndate lõpus, et tulevikus suurendada kulutusi pensionidele, mis aitas vähendada elanikkonna vananemisega kaasnevat mõju eelarvele. Kuid pensionidega seotud valitsemissektori kulude kasv võiks olla suurem ajakohastatud programmis kavandatust, rõhutades nende tegurite jälgimise olulisust, millega saab tasakaalustada selliseid suuremaid kulutusi ning pensioni- ja teiste vananemisega seotud kulutuste arengusuundi. Lisaks suurendab praegune suur struktuuriline puudujääk jätkusuutlikkusega seotud riske. Seepärast tuleb keskpikas perspektiivis läbi viia riigi rahanduse konsolideerimine ja tugevdada eelarveseisundit, et vähendada rahanduse jätkusuutlikkuse riske[8].9.  Riigi rahanduse valdkonnas kavandatud meetmed ei ole üldiselt kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega ajavahemikuks 2005–2008. Nõukogu otsustas 8. novembril 2005 asutamislepingu artikli 104 lõike 8 alusel, et Ungari ei ole järginud asutamislepingu 104 artikli 7 alusel ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu 8. märtsi 2005. aasta soovitusi. Ajakohastatud programmis on säilitatud mitmeaastane raamistik ülemäärase puudujäägi parandamiseks 2008. aastaks, kuigi on olemas oht, et tulemused eelarve osas on prognoositust halvemad.10.  Uuendatud Lissaboni kasvu- ja tööhõivestrateegia raames 14. oktoobril 2005 Ungari esitatud riiklikus reformiprogrammis on sätestatud peamiseks eesmärgiks valitsemissektori suuruse ja eelarvepuudujäägi järkjärguline vähendamine. Riikliku reformiprogrammi meetmete mõju eelarvele kajastub lähenemisprogrammi eelarveprognoosides ainult maksude alandamise valdkonnas. Ajakohastatud programmis selgitatakse hiljuti vastu võetud viieaastast maksude alandamise programmi ning esitatakse mitmeid avaliku sektori reformikavasid, kuid ilma spetsifikatsioonide ja kvantifitseerimiseta. Need kavad on üldjoontes kooskõlas riikliku reformiprogrammiga.Võttes arvesse eespool esitatud hinnangut, on komisjon arvamusel, et Ungaril tuleb hiljemalt 1. septembriks 2006 esitada ajakohastatud lähenemisprogrammi täpsustatud versioon, milles on kindlaks määratud konkreetsed ja struktuurilised meetmed, mis on täielikult kooskõlas keskpika kohandamiskavaga. Seni tuleb Ungaril teha kõik vajalik selleks, et saavutada eelarve eesmärgid 2006. aastaks ning edaspidi.Tähtsamate makromajanduslike ja eelarveliste prognooside võrdlus 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reaalne SKT (muutus, %) | Lähenemisprogramm dets 20056 | 4,2 | 4,0 | 4,1 | 4,0 | 4,0 |Komisjoni talitused nov 2005 | 4,2 | 3,7 | 3,9 | 3,9 | puudub |Lähenemisprogramm dets 2004 | 3,9 | 4,0 | 4,2 | 4,3 | 4,6 |THHI inflatsioon (%) | Lähenemisprogramm dets 2005 | 6,8 | 3,5 | 2,1 | 3,0 | 2,4 |Komisjoni talitused nov 2005 | 6,8 | 3,7 | 2,0 | 3,0 | puudub |LP dets 2004 | 6.8 | 4.5 | 4.0 | 3.5 | 3.0 |SKT lõhe (% SKTst) | Lähenemisprogramm dets 20052 | -1,3 | -1,0 | -0,5 | -0,1 | 0,4 |Komisjoni talitused nov 20057 | -0,9 | -0,7 | -0,3 | 0,2 | puudub |Lähenemisprogramm dets 2004 | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | Lähenemisprogramm dets 2005 | -5,4 | -6,1 | -4,78 | -3,38 | -1,9 |Komisjoni talitused nov 2005 | -5,4 | -6,1 | -6,7 | -6,9 | puudub |LP dets 2004 | -4,5 | -3,6 | -2,9 | -2,2 | -1,6 |Esmane tasakaal (% SKTst) | Lähenemisprogramm dets 2005 | -1,1 | -2,5 | -1,5 | -0,3 | +0,8 |Komisjoni talitused nov 2005 | -1,5 | -2,2 | -3,0 | -3,4 | puudub |LP dets 2004 | -0,5 | 0,0 | 0,2 | 0,6 | 1,0 |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | Lähenemisprogramm dets 20052 | -4,8 | -5,7 | -4,5 | -3,3 | -2,2 |Komisjoni talitused nov 2005 | -5,3 | -5,8 | -6,6 | -7,0 | puudub |Lähenemisprogramm dets 2004 | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub |Struktuuriline tasakaal3 (% SKTst) | Lähenemisprogramm dets 20054 | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub |Komisjoni talitused nov 20055 | -5,3 | -6,3 | -7,6 | -8,5 | puudub |Lähenemisprogramm dets 2004 | puudub | puudub | puudub | puudub | puudub |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTsse) | Lähenemisprogramm dets 2005 | 57,2 | 57,7 | 58,48 | 57,98 | 56,28 |Komisjoni talitused nov 2005 | 57,4 | 57,2 | 58,0 | 59,2 | puudub |LP dets 2004 | 57,3 | 55,5 | 53,0 | 50,6 | 48,3 |Märkused: 1 Eelarveprognoosides ei ole arvesse võetud Eurostati 2. märtsi 2004. aasta otsust pensioni kogumisskeemide liigitamise kohta, mis peab olema rakendatud 2007. aasta kevade teatise koostamise ajaks. Kõnealune mõju kaasa arvatud, on valitsemissektori eelarve tasakaal ajakohastatud programmi kohaselt 7,4% SKTst 2005. aastal, 6.1% SKTst 2006. aastal, 4,7% SKTst 2007. aastal ja 3,4% SKTst 2008. aastal, kusjuures valitsemissektori koguvõlg oleks 60,3% SKTst 2004. aastal, 61,5% SKTst 2005. aastal, 63,0% SKTst 2006. aastal, 63,2% SKTst 2007. aastal ja 62,3% SKTst 2008. aastal (vaata joonealune märkus 8). 2 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. 3 Tsükliliselt kohandatud tasakaal (nagu eelmistes ridades), välja arvatud ühekordsed ja ajutised meetmed. 4 Programmis puudub teave ühekordsete ja teiste ajutiste meetmete kohta. 5 Komisjoni talituste 2005. aasta sügise prognoosides sisalduvad ühekordsed ja ajutised meetmed. 6 Enne FISIMi jaotamist (pärast FISIMi jaotamist 4,6% 2004. aastal; 4,2% 2005. aastal; 4,3% 2006. aastal; 4,1% 2007. aastal ja 4,1% 2008. aastal). 7 Kooskõlas prognoositava potentsiaalse kasvuga 3,7%, 3,5%, 3,5% ja 3,4% vastavalt aastatel 2004–2007). 8 Ei sisalda sõjatehnika ostu, mis moodustab 0,3% SKTst nii 2007. kui 2008. aastal. Allikas: lähenemisprogramm (LP); komisjoni talituste 2005. aasta sügise majandusprognoos; komisjoni talituste arvutused. |[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Majandus- ja rahanduskomitee arvamus „Stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täpsustused ning juhised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta", mille majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005 heaks kiitis.[3] Arvesse tuleb võtta, et komisjoni majandusprognoos koostati ajavahemiku alusel, milles FISIMi jaotamine puudus, kuigi ajakohastatud lähenemisprogrammis on esitatud kasvu dünaamika, milles on arvestatud ka FISIMi jaotamisega (samas on võrdlemise eesmärgil esitatud kasvu dünaamika ka ilma FISIMita). Puudujäägi ja võla suhted on arvutatud SKT alusel enne FISIMi eraldist.[4] Kõnealune mõju kaasa arvatud, on valitsemissektori eelarvesaldo ajakohastatud programmi kohaselt 7,4% SKTst 2005. aastal, 6.1% SKTst 2006. aastal, 4,7% SKTst 2007. aastal ja 3,4% SKTst 2008. aastal, kusjuures valitsemissektori koguvõlg oleks 60,3% SKTst 2004. aastal, 61,5% SKTst 2005. aastal, 63,0% SKTst 2006. aastal, 63,2% SKTst 2007. aastal ja 62,3% SKTst 2008. aastal. See prognoos ei sisalda sõjalennukite ostu, mis moodustab täiendavalt 0,3 protsendipunkti SKTst nii 2006. kui ka 2007. aastal.[5] Rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse üksikasjad esitatakse programmi tehnilises hinnangus, mille koostavad komisjoni talitused ning mis avaldatakse veebilehel järgmisel aadressil: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Kõnealune mõju kaasa arvatud, on valitsemissektori eelarvesaldo ajakohastatud programmi kohaselt 7,4% SKTst 2005. aastal, 6.1% SKTst 2006. aastal, 4,7% SKTst 2007. aastal ja 3,4% SKTst 2008. aastal, kusjuures valitsemissektori koguvõlg oleks 60,3% SKTst 2004. aastal, 61,5% SKTst 2005. aastal, 63,0% SKTst 2006. aastal, 63,2% SKTst 2007. aastal ja 62,3% SKTst 2008. aastal. See prognoos ei sisalda sõjalennukite ostu, mis moodustab täiendavalt 0,3 protsendipunkti SKTst nii 2006. kui ka 2007. aastal.[8] Rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse üksikasjad esitatakse programmi tehnilises hinnangus, mille koostavad komisjoni talitused ning mis avaldatakse veebilehel järgmisel aadressil: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm