title: Komisjoni soovitus, 8. september 2011 , mis käsitleb ELi-ülese eCall-teenuse toetamist sõidukist numbrile 112 valitud hädaabikõnede ( eCall-kõned ) edastamiseks elektroonilistes sidevõrkudes EMPs kohaldatav tekst

text:
               22.11.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 303/46

         KOMISJONI SOOVITUS,
   8. september 2011,
   mis käsitleb ELi-ülese eCall-teenuse toetamist sõidukist numbrile 112 valitud hädaabikõnede („eCall-kõned”) edastamiseks elektroonilistes sidevõrkudes
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2011/750/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 29. juuli 1991. aasta otsus 91/396/EMÜ Euroopa ühise hädaabinumbri kehtestamise kohta (1) kohustas liikmesriike tagama, et üldkasutatavates telefonivõrkudes võetakse Euroopa ühtse hädaabinumbrina kasutusele number 112.

               (2)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul („universaalteenuse direktiiv”) (2) kohustab liikmesriike tagama, et hädaabinumbrile 112 saabunud kõnedele vastatakse ja neid käideldakse nõuetekohaselt ning et kõigil lõppkasutajatel on võimalik helistada numbrile 112 tasuta.

               (3)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta direktiiv 2010/40/EL, mis käsitleb raamistikku intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks maanteetranspordis ja liideste jaoks teiste transpordiliikidega, (3) nägi ette ühe prioriteetse meetmena koostalitlusvõimelise eCall-teenuse ühtlustatud pakkumise kogu ELis. Sellise ühtlustatud teenuse kasutuselevõtuga kõigis Euroopa Liidu sõidukites oleks võimalik oluliselt vähendada liiklussurmade arvu ja liiklusõnnetustest põhjustatud vigastuste raskusastet.

               (4)

               On oluline, et kõik liikmesriigid töötaksid hädaabikõneteenuste pakkumiseks välja ühised tehnilised lahendused ja tavad. Ühiste tehniliste lahenduste väljatöötamine peaks toimuma Euroopa standardiorganisatsioonide kaudu, et hõlbustada eCall-teenuse kasutuselevõttu, tagada selle koostalitlusvõime ja pidevus kogu ELis ning vähendada Euroopa Liidu jaoks rakenduskulusid.

               (5)

               Kogu ELi hõlmav ühtlustatud lahendus tagaks koostalitlusvõime häälkõne ja sõidukisisese eCall-süsteemi kogutud miinimumteabe (sh õnnetuse täpne asukoht ja aeg) edastamisel häirekeskusesse. Ühtlustatud lahendus tagaks ka eCall-teenuse pidevuse kõigis Euroopa riikides. Piiriülese liikluse kasvuga Euroopas suureneb üha enam ka vajadus ühise andmevahetusprotokolli järele, mis aitaks sellist teavet edastada häirekeskustesse ja hädaabiteenistustele, et vältida sedasi edastatud teabe segiajamise või väärtõlgendamise ohtu.

               (6)

               ELi-ülese koostalitlusvõimelise eCall-teenuse tõhusaks rakendamiseks on vaja, et häälkõned edastatakse koos sõidukisisese süsteemi poolt õnnetuse kohta kogutud miinimumteabega automaatselt mis tahes häirekeskusesse, mis saab sel viisil edastatud asukohaandmeid vastu võtta ja kasutada.

               (7)

               Kokkulepped mobiilsideoperaatoritega teabe edastamiseks häirekeskustesse tuleks sõlmida läbipaistvalt ja võrdse kohtlemise põhimõttel, pidades vajaduse korral silmas mis tahes kuluaspekte.

               (8)

               Kogu ELi hõlmav ühtlustatud lahendus võib samuti tagada edasiarendatud eCall-rakenduste (nt lisateabe edastamine mh avariiandurite näitude, sõidukis olnud ohtlike kaupade liigi või sõidukis viibinud isikute arvu kohta) koostalitusvõime.

               (9)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (4) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiiv 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris („eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv”), (5) sätestavad üldise kohustusena, et isikute eraelu puutumatust ja andmekaitseõigusi tuleb täielikult austada ning et selleks tuleb rakendada küllaldased tehnilised ja korralduslikud meetmed. Sellele vaatamata lubab direktiiv hädaabiteenistustel kasutada asukohaandmeid ilma asjaomase isiku nõusolekuta. Eelkõige peaksid liikmesriigid tagama, et on olemas läbipaistvad menetlused, mis reguleerivad seda, kuidas üldkasutatava sidevõrgu pakkuja ja/või üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste osutaja võib kasutaja nõusoleku puudumisest hoolimata asukohaandmeid liinipõhiselt töödelda selliste organisatsioonide puhul, kes tegelevad hädaabikõnedega ja kelle asjaomast tegevust liikmesriik tunnustab.

               (10)

               eCall-teenuse väljatöötamisel on järgitud artikli 29 alusel asutatud andmekaitse töörühma soovitusi, mis on esitatud 26. septembril 2006 vastu võetud töödokumendis eCall-algatusega kaasnevate andmekaitset ja isikute eraelu puutumatust puudutavate aspektide kohta ning mille kohaselt eCall-seadmetega varustatud sõidukid ei tohiks tavapärases olukorras olla jälgitavad ja eCall-seadme edastatav miinimumteave peaks sisaldama vähimat teavet, mida on vaja hädaabikõnede nõuetekohaseks käitlemiseks.

               (11)

               Käesolev soovitus võimaldab liikmesriikidel kavandada eCall-kõnedele reageerimise korraldust viisil, mis sobib kõige paremini nende hädaabiinfrastruktuuriga.

               (12)

               Euroopa Liidu kodanikukaitse meetmeprogrammi raames võetavad meetmed peaksid olema suunatud kodanikukaitse eesmärkide lõimimisele liidu teiste poliitikavaldkondade ja meetmetega ning programmi sidususe tagamisele liidu muude meetmetega. See annab komisjonile õiguse rakendada meetmeid, mis suurendavad liikmesriikides kodanikukaitsega tegelevate organisatsioonide valmidust, suurendades nende suutlikkust reageerida hädaolukordadele ja parandades nende reageerimise ning esmaabi andmise viise ja meetodeid. Sellega seoses võivad häirekeskused ja hädaabiteenistused käidelda ja kasutada eCall-teenuse vahendusel edastatud teavet.

               (13)

               Et eCall-teenuse rakendamine kulgeks kogu liidus edukalt, tuleb lahendada rakendamisega seotud probleemid ja kooskõlastada uute süsteemide kasutuselevõtu ajakavad. 2009. aasta veebruaris komisjoni poolt avaliku ja erasektori partnerlusena loodud Euroopa eCall-süsteemi rakendamise platvorm on võimaldanud kõigil sidusrühmadel arutada ühtlase ja sujuva rakendamise põhimõtteid ning neis kokku leppida.

               (14)

               Käesoleva soovituse eesmärkide saavutamiseks on oluline, et mobiilsideoperaatorid ja ametiasutused, k.a hädaabiteenistused, jätkaksid dialoogi.

               (15)

               Arvestades, et ideed ja tehnika arenevad pidevalt edasi, julgustatakse liikmesriike edendama ja toetama hädaabiteenuste edasiarendamist, näiteks turistide ja reisijate jaoks ning ohtlike kaupade vedajate jaoks maanteetranspordis, ning toetama ühiste liideste spetsifikatsioonide väljatöötamist ja rakendamist, mis tagaks selliste teenuste koostalitlusvõime kogu Euroopas,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid peaksid käsitsi või sõidukisisese telemaatikaterminali poolt automaatselt valitud Euroopa ühtse hädaabinumbri 112 abil häirekeskustesse tehtud hädaabikõnede suhtes kohaldama järgmisi ühtlustatud tingimusi ja põhimõtteid.

               2.

               Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:
               a)   „hädaabiteenistus”– teenistus, mida liikmesriik sellisena tunnustab ning mis annab kohest ja kiiret abi olukordades, kus on vahetu oht inimeste elule või tervisele, rahvatervisele või avalikule ohutusele, era- või riigivarale või keskkonnale, kuid mitte tingimata ainult neis olukordades;
               b)   „häirekeskus”– füüsiline koht, kus ametiasutuse vastutusel või riigi valitsuse poolt tunnustatud eraorganisatsiooni vastutusel hädaabikõnedele esimesena vastatakse, kusjuures kõige sobivam häirekeskus on see, mis on riigiasutuste poolt eelnevalt määratud vastama teatavast piirkonnast tulevatele või teatud liiki hädaabikõnedele (nt automaatsetele hädaabikõnedele);
               c)   „eCall-kõne”– sõidukisisene hädaabikõne numbrile 112, mis valitakse kas automaatselt sõidukisiseste andurite aktiveerumise korral või käsitsi ja mis edastab mobiilsidevõrkude kaudu standarditud miinimumteabe ja loob audiokanali sõidukis viibivate isikute ning kõige sobivama häirekeskuse vahel;
               d)   „hädaabiteenistuse tüübinumber”– 8-bitiline number, mis tähistab mobiiltelefonilt valitud hädaabikõnede puhul kõne tüüpi (1 – politsei, 2 – kiirabi, 3 – tuletõrje, 4 – rannavalve, 5 – mäepääste, 6 – käsitsi valitud eCall-kõne, 7 – automaatselt valitud eCall-kõne, 8 – vaba), nagu esitatud standardi ETSI TS 124.008 tabelis 10.5.135d;
               e)   „eCall-kõne indikaator” või „eCall-kõne lipp”– „hädaabiteenistuse tüübinumber”, mis omistatakse automaatsetele eCall-kõnedele vastavalt standardile ETSI TS 124.008 (s.o „6 – käsitsi valitud eCall-kõne” ja „7 – automaatselt valitud eCall-kõne”) ja mis võimaldab eristada mobiiltelefonidelt ja sõidukisiseste terminalide kaudu valitud eCall-kõnesid ning samuti automaatselt ja käsitsi valitud eCall-kõnesid;
               f)   „miinimumteave”– teave, mis tuleb vastavalt standardile EN 15722 edastada häirekeskusele, ning
               g)   „mobiilsideoperaator”– üldkasutatava mobiilsidevõrgu pakkuja.

               3.

               Liikmesriigid peaksid koostama oma territooriumil tegutsevate mobiilsideoperaatorite jaoks üksikasjalikud eeskirjad eCall-kõnede käitlemise kohta. Need eeskirjad peaksid olema täielikult kooskõlas direktiivide 95/46/EÜ ja 2002/58/EÜ andmekaitsesätetega. Lisaks peaksid liikmesriigid eCall-kõnede edasisuunamiseks kindlaks määrama kõige sobivama häirekeskuse.

               4.

               Liikmesriigid peaksid tagama, et mobiilsideoperaatorid rakendavad oma võrgus mehhanismi, mis on võimeline käitlema eCall-kõne indikaatorit. See tuleks rakendada 31. detsembriks 2014.

               5.

               Mobiilsideoperaatorid peaksid eCall-kõnesid käitlema samamoodi nagu mis tahes muid kõnesid Euroopa ühtsele hädaabinumbrile 112.

               6.

               Liikmesriigid peaksid oma riiklikele asutustele panema kohustuse teatada komisjonile 2012. aasta märtsi lõpuks käesoleva soovitusega seoses võetud meetmetest ja sellest, mis seisus on mobiilsideoperaatorid oma võrgus eCall-kõnede indikaatorit käitleva mehhanismi rakendamisel, et komisjon saaks tulemused läbi vaadata, võttes arvesse mis tahes tekkivaid nõudeid häirekeskustele.

      Brüssel, 8. september 2011

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Neelie KROES

      (1)  EÜT L 217, 6.8.1991, lk 31.

      (2)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51.

      (3)  ELT L 207, 6.8.2010, lk 1.

      (4)  EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.

      (5)  EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37.


title: 2014/208/EL: Komisjoni soovitus, 9. aprill 2014 , äriühingu üldjuhtimise aruandluse kvaliteedi kohta ( „järgi või selgita” )  EMPs kohaldatav tekst

text:
               12.4.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 109/43

         KOMISJONI SOOVITUS,
   9. aprill 2014,
   äriühingu üldjuhtimise aruandluse kvaliteedi kohta („järgi või selgita”)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2014/208/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               1)

               Tõhus äriühingu üldjuhtimise raamistik on ühiskonna jaoks määrava tähtsusega, sest hästi juhitud äriühingud on tõenäoliselt konkurentsivõimelisemad ning pikaajalises perspektiivis jätkusuutlikumad. Äriühingu hea üldjuhtimine on eelkõige asjaomase äriühingu kohustus ning Euroopa ja riiklikul tasandil on kehtestatud eeskirjad, et tagada teatavate standardite järgimine. Need hõlmavad õigusakte ja pehmet õigust, nimelt siseriiklikke häid ühingujuhtimise tavasid.

               2)

               Heade ühingujuhtimise tavade eesmärk on kehtestada börsil noteeritud Euroopa äriühingutes hea ühingujuhtimise tava põhimõtted, mis toetuvad läbipaistvusele, aruandekohustusele ja pikaajalisele perspektiivile. Nendega nähakse äriühingutele ette standardid ja parimad tavad, mis võimaldavad neil saavutada paremaid tulemusi ning järelikult aidata kaasa majanduskasvu, stabiilsuse ja pikaajaliste investeeringute edendamisele.

               3)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiviga 2013/34/EL (teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta) (1) nõutakse äriühingutelt ühingujuhtimise aruande lisamist nende tegevusaruandesse, kui nende vabalt võõrandatavate väärtpaberitega on lubatud kaubelda mõne liikmesriigi reguleeritud turul Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta) (2) artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses.

               4)

               Ühingujuhtimise aruanne peaks andma olulist teavet äriühingu üldjuhtimiskorra kohta, näiteks teavet kõnealuse äriühingu kohaldatava(te) asjaomas(t)e hea(de) ühingujuhtimise tava(de), sisekontrolli- ja riskijuhtimissüsteemide, aktsionäride või osanike koosoleku ja selle volituste, aktsionäride või osanike õiguste, haldus-, juht- ja järelevalveorganite ning nende komiteede kohta.

               5)

               Äriühingu üldjuhtimiskorra kõrgekvaliteediline avalikustamine pakub kasulikku teavet investoritele ja hõlbustab nende investeerimisotsuseid. Lisaks suurendab see investorite usaldust äriühingute vastu, kuhu nad investeerivad. Suurem läbipaistvus turu jaoks võib ka üldisemalt tuua äriühingutele mainega seotud kasu ning suurendada õiguspärasust sidusrühmade ja kogu ühiskonna silmis.

               6)

               Direktiivi 2013/34/EL artiklis 20 sätestatud põhimõte „järgi või selgita” on Euroopa äriühingute üldjuhtimise oluline element. Selle põhimõtte kohaselt peavad äriühingud, kes kalduvad kõrvale asjaomasest heast ühingujuhtimise tavast, selgitama oma ühingujuhtimise aruandes, millistest tava osadest nad kõrvale kalduvad, ja esitama selle põhjused.

               7)

               Kuigi tava täielik järgimine võib edastada turule positiivse sõnumi, ei pruugi see äriühingu üldjuhtimise seisukohast olla äriühingu jaoks alati parim lähenemisviis. Tava mõnest sättest kõrvalekaldumine võib teatavatel juhtudel anda äriühingule võimaluse juhtida end tõhusamalt. Lähenemisviis „järgi või selgita” annab äriühingutele paindlikkuse, võimaldades neil kohandada äriühingu üldjuhtimist nende suuruse, aktsionäride või osanike struktuuri või sektori eripäraga. Samal ajal edendab see vastutuse kultuuri, julgustades äriühinguid mõtlema rohkem äriühingu üldjuhtimiskorrale.

               8)

               Äriühingud, investorid ja reguleerivad asutused toetavad laialdaselt põhimõtet „järgi või selgita” kui asjakohast vahendit äriühingu üldjuhtimisel. Nagu 2011. aasta rohelises raamatus „Äriühingu üldjuhtimise ELi raamistik” (3) mainitud, näib siiski, et teatavaid puudusi esineb viisis, kuidas kõnealust põhimõtet kohaldatakse praktikas, eelkõige seoses nende selgituste kvaliteediga, mis äriühingud esitavad headest ühingujuhtimise tavadest kõrvalekaldumise korral. Selles suhtes pooldas enamik rohelisele raamatule vastanutest seda, et kehtestada äriühingutele nõue esitada kõrvalekaldumiste korral täpsemaid selgitusi.

               9)

               Komisjoni kogutud uuemate tõendite kohaselt on olukord selles valdkonnas järk-järgult paranenud. Mitu liikmesriiki on näiteks algatanud arutelud või andnud välja selgituste kvaliteeti käsitlevaid suunised. Siiski on olukorda võimalik veelgi parandada.

               10)

               29. märtsi 2012. aasta resolutsioonis (4) pidas Euroopa Parlament lähenemisviisi „järgi või selgita” kasulikuks vahendiks äriühingu üldjuhtimisel. Eriti pidas ta õigeks asjaomase tava kohustuslikku järgimist äriühingu poolt ning tavast kõrvalekaldumiste korral sisuliste selgituste nõudmist, mis peaksid hõlmama võetud alternatiivsete meetmete kirjeldust.

               11)

               Euroopa äriühinguõigust ja äriühingute üldjuhtimist käsitlevas 2012. aasta tegevuskavas (5) rõhutati kõrge kvaliteediga selgituste olulisust eelkõige investorite jaoks ning teatati komisjoni algatusest parandada äriühingu üldjuhtimise aruannete ja eelkõige selgituste kvaliteeti.

               12)

               Käesoleva soovituse eesmärk on anda äriühingutele suuniseid ning aidata neil parandada oma äriühingu üldjuhtimise aruandluse kvaliteeti. Võttes arvesse õiguslike traditsioonide ja lähenemisviiside mitmekesisust, esitatakse käesolevates soovitustes üldine raamistik, mida on võimalik edasi arendada ja kohandada konkreetse liikmesriigi jaoks.

               13)

               Käesolevat soovitust kohaldatakse äriühingute suhtes, kes on kohustatud esitama ühingujuhtimise aruande kooskõlas direktiivi 2013/34/EL artikliga 20 ja selgitused juhul, kui nad kalduvad kõrvale hea(de) ühingujuhtimise tava(de) soovitustest.

               14)

               Kuigi käesolev soovitus on ette nähtud peamiselt börsil noteeritud äriühingutele vastavalt direktiivi 2013/34/EL artiklile 20, võivad muud ühingujuhtimise aruannet ettevalmistavad üksused saada samuti kasu selle teabe kvaliteedi tõstmisest, mida nad kavatsevad avalikustada.

               15)

               Lisaks teabele, mida äriühingud peavad esitama oma ühingujuhtimise aruandes, nõutakse mõnes liikmesriigis äriühingutelt, et nad annaksid aru selle kohta, kuidas nad kohaldavad tava peamisi põhimõtteid või soovitusi. Selleks et veelgi parandada läbipaistvust, julgustatakse kõiki börsil noteeritud Euroopa äriühinguid andma aru selle kohta, kuidas nad on järginud asjaomaseid tavasid seoses nende aspektidega, mis võivad aktsionäride või osanike jaoks olla kõige olulisemad. Lisaks peaksid äriühingud juurdepääsu hõlbustamiseks kaaluma samuti selle teabe kättesaadavaks tegemist internetis.

               16)

               Kogu liidu ulatuses puudub äriühingu üldjuhtimise aruandluse standardvorming. Teabe esitamine üldise aruandena või punkthaaval on vastuvõetav juhul, kui see on informatiivne ja kasulik aktsionäridele või osanikele, investoritele ja teistele sidusrühmadele. Äriühingud peaksid vältima liiga üldiste selgituste esitamist, mis ei pruugi hõlmata aktsionäride või osanike jaoks olulisi aspekte, kuid ka väikest informatiivset väärtust omavaid selgitusi vastavatesse ruutudesse ristikese tegemisega. Samamoodi peaksid nad vältima ka paljusõnalise teabe esitamist, mis ei pruugi anda piisavat ülevaadet.

               17)

               Asjaomastest tavadest kõrvalekaldumiste ja selle põhjuste asjakohane avalikustamine on väga oluline, et tagada, et sidusrühmad saavad äriühingute kohta teha teadlikke otsuseid. Selline avalikustamine vähendab teabe ebaühtlast jaotumist äriühingu juhtide ja aktsionäride või osanike vahel ning vähendab järelikult viimaste jaoks järelevalvega seotud kulusid. Äriühingud peaksid selgelt osutama, millistest tava soovitustest nad on kõrvale kaldunud, ja iga juhtumi puhul esitama selgitused, mis käsitlevad äriühingu kõrvalekaldumise viisi, kõrvalekaldumise põhjusi, soovitusest kõrvalekaldumise otsusele jõudmise viisi, kõrvalekaldumise ajavahemikku ning meetmeid, mida on võetud, et tagada äriühingu tegevuse jätkuv kooskõla soovituse ja tava eesmärkidega.

               18)

               Selle teabe esitamisel peaksid äriühingud vältima standardväljendite kasutamist ning keskenduma konkreetsele äriühingu kontekstile, mis selgitab soovitusest kõrvalekaldumist. Selgitused tuleks struktureerida ja esitada sellisel viisil, et neid oleks lihtne mõista ja kasutada. Sellega hõlbustatakse aktsionäridel või osanikel konstruktiivse dialoogi pidamist äriühinguga.

               19)

               Tulemuslik „järgi või selgita” lähenemisviis nõuab tõhusat järelevalvet, et motiveerida ettevõtjaid järgima head ühingujuhtimise tava või selgitama sellest kõrvalekaldumist. 2011. aasta rohelises raamatus viidati sellele, et näib, et äriühingute avaldatavate ühingujuhtimise aruannete üle ei teostata järelevalvet nii, nagu on ette nähtud, ning vähestes liikmesriikides kontrollivad avalik-õiguslikud või eriasutused esitatava teabe ja eelkõige selgituste täielikkust.

               20)

               Järelevalve teostamisse äriühingute avaldatava teabe üle on kaasatud erinevad osalejad, näiteks nõukogud, audiitorid ja aktsionärid või osanikud. Nõukogudel ja aktsionäridel või osanikel on oluline roll selles, et julgustada äriühinguid esitama täpseid selgitusi. Eelkõige võiks parematele ühingujuhtimise tavadele kaasa aidata aktsionäride või osanike kui äriühingute omanike teostatav aktiivsem järelevalve.

               21)

               Liikmesriike ja heade ühingujuhtimise tavade eest vastutavaid asutusi julgustatakse samuti kaaluma, kuidas saaks riigis kehtiva järelevalvekorra kohaselt pöörata rohkem tähelepanu äriühingute esitatavate kõrvalekaldumisi käsitlevate selgituste üldisele kvaliteedile. Samuti võiks kaaluda täiendavaid vahendeid äriühingute ja teiste asjaosaliste motiveerimiseks, et parandada veelgi selgituste ja äriühingu üldjuhtimise aruandluse üldist kvaliteeti.

               22)

               Selleks et tagada käesoleva soovituse tõhusad järelmeetmed, peaksid liikmesriigid juhtima siseriiklike heade ühingujuhtimise tavade eest vastutavate asutuste, börsil noteeritud äriühingute ja teiste asjaosaliste tähelepanu käesolevale soovitusele. Liikmesriigid peaksid samuti teavitama komisjoni käesoleva soovitusega kooskõlas võetud meetmetest,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

      I JAGU

      Üldsätted

               1.

               Käesoleva soovituse eesmärk on anda suuniseid liikmesriikidele, siseriiklike heade ühingujuhtimise tavade eest vastutavatele asutustele, äriühingutele ja teistele asjaosalistele. Suuniste eesmärk on parandada äriühingute poolt kooskõlas direktiivi 2013/34/EL artikliga 20 avaldatavate ühingujuhtimise aruannete üldist kvaliteeti ja eriti nende selgituste kvaliteeti, mida äriühingud esitavad asjaomase hea ühingujuhtimise tava soovitustest kõrvalekaldumise korral.

               2.

               On soovitatav, et head ühingujuhtimise tavad eristaksid vajaduse korral selgelt tava osasid, millest ei saa kõrvale kalduda, osasid, mida kohaldatakse põhimõtte „järgi või selgita” alusel, ning osasid, mida kohaldatakse üksnes vabatahtlikkuse alusel.

      II JAGU

      Ühingujuhtimise aruannete kvaliteet

               3.

               Direktiivi 2013/34/EL artikli 20 lõike 1 kohaselt peavad börsil noteeritud äriühingud esitama oma ühingujuhtimise aruandes teavet oma äriühingu üldjuhtimiskorra konkreetsete aspektide kohta.

               4.

               Selleks et veelgi parandada läbipaistvust aktsionäride või osanike, investorite ja teiste sidusrühmade jaoks, peaksid äriühingud lisaks lõikes 3 osutatud teemasid käsitleva teabe esitamisele kirjeldama, kuidas nad on kohaldanud asjaomase hea ühingujuhtimise tava soovitusi aktsionäride või osanike jaoks kõige olulisematel teemadel.

               5.

               Lõigetes 3 ja 4 osutatud teave peaks olema piisavalt selge, täpne ja põhjalik, et võimaldada aktsionäridel või osanikel, investoritel ja teistel sidusrühmadel hästi mõista viisi, kuidas äriühingut juhitakse. Lisaks peaks see viitama äriühingu eripärale ja konkreetsele olukorrale, näiteks suurusele, äriühingu struktuurile, omandile või muudele asjaomastele tunnustele.

               6.

               Selleks et tagada aktsionäridele või osanikele, investoritele ja teistele sidusrühmadele lihtsam juurdepääs lõigetes 3 ja 4 osutatud teabele, peaksid äriühingud korrapäraselt tegema kõnealuse teabe kättesaadavaks oma veebisaitidel ja lisama viite veebisaidile oma tegevusaruandesse isegi juhul, kui nad on juba esitanud teabe muul direktiivis 2013/34/EL sätestatud viisil.

      III JAGU

      Selgituste kvaliteet tavast kõrvalekaldumise korral

               7.

               Direktiivi 2013/34/EL artikli 20 lõike 1 kohaselt peavad börsil noteeritud äriühingud esitama selgitused, kui nad kalduvad kõrvale selle tava soovitustest, mida kohaldatakse nende suhtes või mida nad on otsustanud vabatahtlikult kohaldada.

               8.

               Lõike 7 kohaldamisel peaksid äriühingud selgelt märkima, millistest konkreetsetest soovitustest nad on kõrvale kaldunud, ning iga individuaalsest soovitusest kõrvalekaldumise korral:

                           a)

                           selgitama, millisel viisil on äriühing kaldunud soovitusest kõrvale;

                           b)

                           kirjeldama kõrvalekaldumise põhjusi;

                           c)

                           kirjeldama, kuidas äriühingus võeti vastu otsus kalduda soovitusest kõrvale,

                           d)

                           selgitama, millal äriühing kavatseb konkreetset soovitust järgida, juhul kui kõrvalekaldumine on ajaliselt piiratud;

                           e)

                           kirjeldama vajaduse korral soovituse järgimise asemel võetud meedet ja selgitama, kuidas kõnealuse meetmega saavutatakse konkreetse soovituse või tava kui terviku aluseks olev eesmärk, või selgitama, kuidas see meede aitab kaasa äriühingu heale ühingujuhtimise tavale.

               9.

               Lõikes 8 osutatud teave peaks olema piisavalt selge, täpne ja põhjalik, et võimaldada aktsionäridel või osanikel, investoritel ja teistel sidusrühmadel hinnata konkreetsest soovitusest kõrvalekaldumisest tulenevaid tagajärgi.
               Lisaks peaks see viitama äriühingu eripärale ja konkreetsele olukorrale, näiteks suurusele, äriühingu struktuurile, omandile või muudele asjaomastele tunnustele.

               10.

               Selgitused kõrvalekaldumiste kohta tuleks selgelt esitada ühingujuhtimise aruandes sellisel viisil, et aktsionärid või osanikud, investorid ja teised sidusrühmad saaksid need hõlpsalt üles leida. Selleks võiks näiteks järgida soovituste puhul sama järjekorda nagu asjaomases tavas või rühmitades kõik selgitused kõrvalekaldumiste kohta ühingujuhtimise aruande samas jaos, tingimusel et kasutatud meetodit täpselt selgitatakse.

      IV JAGU

      Lõppsätted

               11.

               Selleks et motiveerida äriühinguid järgima asjaomast head ühingujuhtimise tava või paremini selgitama sellest kõrvalekaldumisi, tuleb riiklikul tasandil teostada tõhusat järelevalvet kehtiva järelevalvekorra kohaselt.

               12.

               Liikmesriigid peaksid juhtima siseriiklike heade ühingujuhtimise tavade eest vastutavate asutuste, börsil noteeritud äriühingute ja teiste asjaosaliste tähelepanu käesolevale soovitusele. Liikmesriike kutsutakse üles teavitama komisjoni käesoleva soovitusega kooskõlas võetud meetmetest 13. aprilliks 2015, et võimaldada komisjonil jälgida ja hinnata olukorda.

               13.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele, siseriiklike heade ühingujuhtimise tavade eest vastutavatele asutustele, börsil noteeritud äriühingutele ja teistele asjaosalistele.

      Brüssel, 9. aprill 2014

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Michel BARNIER

      (1)  ELT L 182, 29.6.2013, lk 19.

      (2)  ELT L 145, 30.4.2004, lk 1.

      (3)  KOM(2011) 164, 5.4.2011.

      (4)  Euroopa Parlamendi 29. märtsi 2012. aasta resolutsioon Euroopa äriühingu üldjuhtimise raamistiku kohta, 2011/2181(INI).

      (5)  KOM(2012) 740, 12.12.2012.


title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , milles käsitletakse Kreeka 2012. aasta riiklikku reformikava

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/38

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   milles käsitletakse Kreeka 2012. aasta riiklikku reformikava
   2012/C 219/11
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta, (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Nõukogu võttis 12. juulil 2011 vastu soovituse (3) Kreeka 2011. aasta riikliku reformikava kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 23. novembril 2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale „Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise teise Euroopa poolaasta algust.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 2. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (8)

               12. aprillil 2012 esitas Kreeka oma riikliku reformikava 2012. aastaks ja mittetäieliku teabe eelarvekavade kohta, kuna keskpika perioodi eelarvestrateegia ajakohastamine on pooleli, kuid see loodetakse peagi lõpule viia. Kreeka ametiasutusi kutsutakse üles esitama kõik stabiilsus- ja kasvupakti ennetavate sätete kohaselt nõutavad standardtabelid, niipea kui keskpika perioodi eelarvestrateegia ajakohastamine on lõpule viidud.

               (9)

               21. veebruaril 2012 leppis eurorühm kokku Kreeka majanduse teises kohandamisprogrammis. Konkreetseid majanduspoliitilisi tingimusi käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi kohase majanduspoliitika rakendamine aitab vähendada Kreeka riigivõlga 117 protsendile SKPst 2020. aastaks. Samuti leppis eurogrupp kokku, et avalik sektor rahastab programmi 2014. aastani 130 miljardi euroga lisaks summale, mis on eraldatud esimese rahastamisprogrammi raames.

               (10)

               Summa vabastatakse järk-järgult vastavalt sellele kuidas on täidetud kvantitatiivsed tulemuslikkuskriteeriumid ning milline positiivsete edusammude hinnang anti poliitilistele kriteeriumidele, mis on sätestatud nõukogu 12. juuli 2011. aasta otsuses 2011/734/EL, mis on adresseeritud Kreekale eesmärgiga tugevdada ja tõhustada eelarve järelevalvet ning millega teatatakse Kreekale, et ta peab ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks võtma puudujääki vähendavaid meetmeid (4) (mida on muudetud 8. novembril 2011 (5) ja 13. märtsil 2012), (6) ja 14. märtsil 2012 allakirjutatud konkreetseid majanduspoliitilisi tingimusi käsitlevas vastastikuse mõistmise memorandumis.

               (11)

               19. märtsil 2012 maksis Euroopa Finantsstabiilsuse Fond Kreekale uue rahastamiskava alusel välja esimese (5,9 miljardi euro suuruse) osamakse osutatud rahastamiskava 14,5 miljardi euro suurusest esimesest osast. Lisaks sai Kreeka 1,6 miljardit eurot Rahvusvaheliselt Valuutafondilt. 2012. aasta maiks oli Kreeka saanud 147,5 miljardit eurot avaliku sektori rahalisi vahendeid esimese ja teise programmi raames.

               (12)

               2010. ja 2011. aastal saavutas Kreeka oma majanduse kohandamise programmi ambitsioonikad eesmärgid osaliselt. Programmi rakendamist takistasid mitmesugused asjaolud, mille hulka kuulusid poliitiline ebastabiilsus, ühiskondlikud rahutused ja haldussuutmatus, kuid eelkõige majanduslangus, mis kujunes prognoositust märksa sügavamaks. Saavutamata jäid teatavad olulised eelarveeesmärgid, mille tõttu tuli 2010. ja 2011. aastal võtta täiendavaid konsolideerimismeetmeid. Siiski suutis Kreeka märkimisväärselt vähendada valitsemissektori eelarve puudujääki, mis 2009. aastal moodustas 15,8 % SKPst, kuid vähenes 2011. aastal 9,1 protsendile SKPst.

               (13)

               18. aprillil 2012 võttis komisjon vastu Kreeka majanduskasvu käsitleva teatise, milles toodi välja majanduse kohandamise teise programmi täielikust ja tõhusast rakendamisest saadav positiivne mõju, mis paneb aluse majanduskasvule, investeeringutele ja sotsiaalsele uuenemisele. Kõnealuses teatises tuletatakse meelde, et Kreeka saab kasutada jõudu ja konkreetset toetust, mida talle pakub liidu ja euroala liikmesus. Selles rõhutatakse, et majanduse teises kohandamisprogrammis esitatud meetmed on kavandatud eesmärgiga taastada Kreeka majanduskasvu ja töökohtade loomise potentsiaal ning luua õiglasem ühiskond. Teatises on kirjeldatud Kreekale kättesaadavaks tehtavat ulatuslikku finantsabi ning selles rõhutatakse Kreeka partnerite ja eelkõige komisjoni valmisolekut leida viise, kuidas meetmete kiire võtmise ja ELi toetusega maksimeerida varakult saavutatavate tulemuste mõju.

               (14)

               Majanduskriis ja sellega kaasnenud konsolideerimismeetmed on mõjutanud Kreeka suutlikkust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke, eelkõige aga sotsiaalseid eesmärke. Siiski aitavad eelkõige tööturul teostatavad struktuurireformid, mitmete sektorite liberaliseerimine ja ettevõtluskeskkonna parandamise meetmed edendada konkurentsi, tõsta tootlikkust, suurendada tööhõivet ja vähendada tootmiskulusid, aidates keskmises perspektiivis suurendada tööhõivet ning vähendada vaesust ja sotsiaalset tõrjutust. Hoolimata majanduskriisist on Kreeka jätkanud tööd strateegias „Euroopa 2020” ettenähtud keskkonnaeesmärkide saavutamiseks.

               (15)

               Struktuurifondide valdkonnas koostatakse uusi kavasid, keskendudes noorte tööhõive toetamisele ning eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate konkurentsivõime suurendamisele. Uued meetmed on ette nähtud tööpasside, koolituste ja kutsekvalifikatsioonide valdkonna tõhustamiseks ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate rahastamisele juurdepääsu parandamiseks.

               (16)

               Kreeka on laiendatud euroala pakti alusel võtnud mitmeid kohustusi. Need kohustused ja 2011. aastal võetud kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise, konkurentsivõime suurendamise ning riigi rahanduse jätkusuutlikkuse ja finantsstabiilsuse tugevdamisega,

         SOOVITAB Kreekal:
   rakendada meetmed, mis on sätestatud otsuses 2011/734/EU, mida on muudetud 8. novembril 2011 ja 13 märtsil 2012, ning konkreetseid majanduspoliitilisi tingimusi käsitlevas vastastikuse mõistmise memorandumis, millele kirjutati alla 14. märtsil 2012.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2012. aastal vastavalt 26. aprilli 2012. aasta nõukogu otsusele 2012/238/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 119, 4.5.2012, lk 47).

      (3)  ELT C 213, 20.7.2011, lk 12.

      (4)  ELT L 296, 15.11.2011, lk 38.

      (5)  ELT L 320, 3.12.2011, lk 28.

      (6)  ELT L 113, 25.4.2012, lk 8.


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Saksamaa 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Saksamaa stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/33

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Saksamaa 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Saksamaa stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta
   2013/C 217/09
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega luuakse sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               Nõukogu võttis 10. juulil 2012 vastu soovituse (3) Saksamaa 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Saksamaa stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. 28. novembril 2012 võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) (4) alusel vastu teise häiremehhanismi aruande, milles liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida, ei nimetatud Saksamaad.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               Saksamaa esitas 12. aprillil 2013 oma 2013. aasta riikliku reformikava ja 17. aprillil 2013 stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2017. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et Saksamaa riigi rahandus on üldjoontes olnud usaldusväärne ning keskpika perioodi eelarve-eesmärk on saavutatud. Programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Stabiilsusprogrammi makromajanduslikud prognoosid on üldiselt kooskõlas komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosiga nii 2013. ja 2014. aasta majanduskasvu tempo kui ka mustri osas ning ka komisjoni hinnanguga Saksamaa keskpika perioodi potentsiaalse majanduskasvu määra kohta. Stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on tagada endiselt vastavus keskpika perioodi eelarve-eesmärgile. Stabiilsusprogrammis kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eesmärki, nimelt -0,5 % SKP-st. Keskpika perioodi eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Saksamaa saavutas 2012. aastal eelarve struktuurse ülejäägi ja seega ka keskpika perioodi eesmärgi. Stabiilsusprogrammi kohaselt jääb (ümberarvutatud) (5) struktuurne eelarvepositsioon 2013. ja 2014. aastal positiivseks, mis vastab üldjoontes komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosile ning seega tekitab ruumi automaatsete stabilisaatorite vabaks toimimiseks. Saksamaa täitis 2012. aastal ka stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgi. Stabiilsusprogrammis esitatud teabe kohaselt ennustatakse, et võtmata arvesse kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmeid, ületab valitsemissektori kulude kasvumäär 2013. aastal kulueesmärki, kuid täidab seda 2014. aastal. Stabiilsusprogrammi kohaselt kavandatakse koguvõla vähenemist 80½ protsendini SKPst 2013. aastal ja seejärel selle jätkuvat vähenemist.
               Pärast ülemäärase puudujäägi kõrvaldamist 2011. aastal on Saksamaal üleminekuperiood seoses võlakriteeriumi täitmisega ning riik on teinud 2012. aastal märkimisväärseid edusamme võlakriteeriumi täitmise suunas. Stabiilsusprogrammi kavakohasel rakendamisel saavutab Saksamaa võlakriteeriumi täitmise vallas piisava edasimineku ka 2013. aastal ning võlakriteerium täidetakse üleminekuperioodi lõpus 2014. aastal. Üldiselt näivad puudujäägi ja võlaga seonduvad eesmärgid realistlikud.

               (10)

               Avaliku sektori tervishoiukulude ja pikaajalise hoolduse kulude tõhususe parandamise vallas on Saksamaa edasiliikumine olnud piiratud. Tervishoiusektoris ette elluviidud varasemad reformid ja ka selle aasta pikaajalise hoolduse reform ei näi olevat piisavad kulude oodatava tulevase kasvuga toimetulekuks. Saksamaa näib haridus- ja teaduskulude riikliku eesmärgi täitmisel püsivat graafikus, kuid võiks kaaluda kaugelepürgivamate jätkueesmärkide seadmist, et kõige innovatiivsematele majandusriikidele järele jõuda.

               (11)

               Saksamaa ei kasuta piisaval määral ära majanduskasvu soodustavaid tuluallikaid. Vähendatud käibemaksumäära (praegu 7 %) kohaldatakse praegu üsna paljude kaupade ja teenuste suhtes ja seda võiks piirata, samuti võiks läbi vaadata käibemaksuhalduse, et suurendada tõhusust, parandada maksude kogumist ja võidelda maksupettustega. Korduvatelt omandimaksudelt saadav tulu on Saksamaal eriti madal (2011. aastal 0,5 % SKPst, samas kui see oli 1,3 % EL 27 riikides). See võib jätta ruumi munitsipaalsest kinnisvaramaksust (Grundsteuer) laekuva tulu suurendamiseks, eelkõige maksubaasi ümberhindamise kaudu.

               (12)

               Eelmise aasta soovitusest saati on tehtud teatavaid edusamme seoses põhiseaduse kohase tasakaalus eelarve reegli („võlapiduri”) rakendamisega. Siiski näib, et enamik liidumaid (Länder) vajab konkreetseid rakenduseeskirju, et tagada võlapiduri tõhus kohaldamine iga-aastase eelarvemenetluse raames.

               (13)

               Finantssektoris on tehtud suuri kohandusi ning tugevdatud on regulatiivset ja järelevalveraamistikku. Riigiabi käsitlevad komisjoni otsused on jätkuvalt olnud liidumaa pankade (Landesbanken) ümberkorraldamise aluseks. Siiski näivad pangandussektoris eksisteerivat haldustõkked turupõhisele konsolideerimisele, mis mõjutavad finantssektori üldist tõhusust.

               (14)

               Saksamaa on astunud vaid mõningaid samme kõrvaldamaks märkimisväärseid takistusi, millega seisab silmitsi leibkonna teine palgasaaja, ning täisajaga lapsehoiuteenuste ja pikapäevarühmadega koolide kättesaadavust tuleks veelgi parandada. Saksamaa on saavutanud mõningast edu ebasoodsas olukorras olevate inimeste haridusvõimaluste parandamisel, kuid kõik liidumaad peaksid jätkama kaugeleulatuvate jõupingutuste tegemist, et luua koolisüsteem, mis tagaks kõigile võrdsed võimalused. Seni on võetud väheseid poliitikameetmeid, et vähendada madalapalgaliste töötajate suurt maksukiilu. Tõhustada tuleks meetmeid pikaajaliste töötute tööturule integreerimiseks. Saksamaa peaks rohkem pingutama, et vähendada madalatelt palkadelt makstavaid kõrgeid makse ja sotsiaalkindlustusmakseid. Täiendavaid pingutusi on vaja teha selleks, et tõhustada üleminekut teatavatelt lepinguliikidelt (nt osalise tööajaga töö) jätkusuutlikumatele lepinguvormidele, et sel viisil ära hoida tööturu killustatust. Kuigi reaalpalgad jäävad ikkagi allapoole nende 2000. aasta tasemest, mis aitas struktuurselt vähendada töötuse määra 8 protsendilt 5,5 protsendile, on need sellest ajast alates dünaamiliselt kasvanud, mõjutamata negatiivselt konkurentsivõimet. Samal ajal on suurenenud palgaerinevused.

               (15)

               Saksamaa soovib hoida energiasüsteemi ümberkorraldamise majandusliku kogukulu minimaalsena. See on viinud esimeste käegakatsutavate tulemusteni, kuid kogukulud on jätkuvalt kasvanud ning ohud on endiselt suured ja endiselt võidakse astuda samme, mis osutuvad ebatõhusaks. Saksamaa teeb suuri jõupingutusi energiavõrkude laiendamise kiirendamiseks. Riikliku energiapoliitika kooskõlastamine naaberriikide poliitikaga on aga ebapiisav.

               (16)

               Teenindussektori olukord ei ole 2012. aastaga võrreldes eriti muutunud ning teatavate kutsealadega seoses piiratakse endiselt tööturule sisenemist ja teenuste pakkumist. Saksamaa peaks tegema senisest enam, et avada oma teenindussektor ning kaotada põhjendamatud piirangud ja tõkked tööturule sisenemisel, et alandada hinnataset ja muuta teenused madalama sissetulekuga rühmadele taskukohasemaks. Paljudes oskustöösektorites, sealhulgas ehitussektoris, kehtib endiselt nõue omada ettevõtte juhtimiseks meister-oskustöölise sertifikaati (Meisterbrief) või samaväärset kvalifikatsiooni. Ehitussektori suhtes kohaldatakse ka äriliste teadaannete ja loamenetlusega seonduvaid piiranguid. Paljude kutseteenuste suhtes kehtivad ka nõuded seoses õigusliku vormi ja osalusega. Saksamaa peaks hindama, kas samu üldise huvi eesmärke oleks võimalik saavutada vähema reguleerimisega. Liidumaade reguleerimiskordade erinevused annavad alust arvata, et lisapingutustega oleks võimalik kindlaks määrata kõige vähem koormavad eeskirjad ning laiendada neid kogu riigile, vähendades niiviisi ettevõtlusega seonduvat bürokraatiat. Raudteesektoris valitseva konkurentsi tase endiselt madal. Riigihangete puhul on Saksamaa ametiasutuste poolt liidu riigihankeõiguse alusel avaldatud hanketeadete maksumus märkimisväärselt madal. Konkurentsipiirangute vastase seaduse läbivaatamisega seotud seadusandlik menetlus ei ole veel lõpule viidud. Jaemüügisektoris piiravad planeerimismäärused suurel määral uute ettevõtjate turuletulekut.

               (17)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Saksamaa majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Saksamaa eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (18)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud stabiilsusprogrammi ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

               (19)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames hinnanud põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle vääringuks on euro (7). Riigina, kelle vääringuks on euro, peaks ka Saksamaa tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Saksamaal võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Säilitada vastavalt plaanitule usaldusväärne eelarveseisund, mis tagab programmiperioodil keskpika perioodi eelarve-eesmärgi täitmise. Edendada majanduskasvu soosivat eelarvepoliitikat, tehes täiendavaid jõupingutusi avaliku sektori tervishoiukulude ja pikaajalise hoolduse kulude tõhususe parandamiseks, lõimides paremini hooldusteenuse tagamise ja pöörates senisest enam tähelepanu ennetamisele, rehabiliteerimisele ja iseseisvale elamisele. Parandada maksusüsteemi tõhusust ennekõike käibemaksubaasi laiendamisega ja munitsipaalse kinnisvaramaksu baasi ümberhindamisega. Kasutada kõigil valitsustasanditel olemasolevaid võimalusi suuremateks ja tõhusamateks majanduskasvu elavdavateks kuludeks haridusele ja teadusele. Viia lõpule võlapiduri ühetaoline rakendamine kõigis liidumaades, tagades õigeaegsed ja asjakohased kontrollimenetlused ning korrigeerimismehhanismid.

               2.

               Säilitada tingimused, mis võimaldavad palgakasvul toetada sisenõudlust. Sel eesmärgil vähendada eelkõige madalapalgaliste töötajate kõrgeid makse ja sotsiaalkindlustusmakseid ning parandada ebasoodsas olukorras olevate inimeste haridusvõimalusi. Säilitada eelkõige pikaajalistele töötutele suunatud asjakohased aktiveerimis- ja integreerimismeetmed. Soodustada üleminekut mittestandardselt töösuhtelt (nt osalise tööajaga töö) jätkusuutlikumatele töösuhetele. Võtta meetmeid eelkõige leibkonna teise palgasaaja ja madala kvalifikatsiooniga töötajate tööstiimulite ja tööalase konkurentsivõime parandamiseks, ka eesmärgiga parandada nende sissetulekut. Sel eesmärgil kaotada leibkonna teise palgasaaja fiskaalsed demotiveerivad tegurid ning veelgi parandada täisajaga lapsehoiuteenuste ja pikapäevarühmadega koolide kättesaadavust.

               3.

               Parandada energiapoliitika kooskõlastamist naaberriikidega ja hoida energiasüsteemi ümberkorraldamise kogukulu minimaalsena, eelkõige vaadates üle energiaeesmärkide saavutamiseks loodud energiapoliitika vahendite kulutõhususe ning jätkates jõupingutusi, et kiirendada riigisiseste ja piiriüleste elektri- ja gaasivõrkude laiendamist.

               4.

               Võtta meetmeid konkurentsi täiendavaks stimuleerimiseks teenindussektoris, sealhulgas teatavate oskustööde – eelkõige ehitussektoris – ja kutseteenuste puhul, et tugevdada riigisiseseid majanduskasvu allikaid. Võtta kiireloomulisi meetmeid, et tublisti tõsta riigihankelepingute maksumust. Võtta vastu väljakuulutatud õiguslik reform ja seda rakendada, et parandada konkurentsiõiguse jõustamist ja vähendada konkurentsipiiranguid. Kaotada planeerimispiirangud, mis piiravad põhjendamatult uute ettevõtjate jaemüügisektorisse sisenemist. Võtta lisameetmeid, et kõrvaldada püsivad tõkked konkurentsile raudteeturul. Jätkata jõupingutusi pangandussektori konsolideerimiseks, sealhulgas parandades haldusraamistikku.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL, liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (3)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 35.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  Tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon ilma ühekordseid ja ajutisi meetmeid arvestamata, nagu komisjoni talitused on selle programmis esitatud teabe alusel ümber arvutanud, kasutades ühiselt kokkulepitud metoodikat.

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  Vaata käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 97.


title: Nõukogu soovitus, 8. märts 2005, mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (üheksas EAF) meetmete rakendamisega 2003. eelarveaastal

text:
               23.3.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 77/11

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. märts 2005,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (üheksas EAF) meetmete rakendamisega 2003. eelarveaastal
   (2005/253/EÜ)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse 23. juunil 2000. aastal Cotonous allakirjutatud AKV-EÜ partnerluslepingut, (1)

   võttes arvesse sisekokkulepet AKV-EÜ partnerluslepingu finantsprotokolli (2) kohase ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta, millega asutati muuhulgas üheksas Euroopa Arengufond (üheksas EAF), eriti selle sisekokkuleppe artikli 32 lõiget 3,
   võttes arvesse üheksanda Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat 27. märtsi 2003. aasta finantsmäärust, (3) eriti selle artikleid 96 ja 103,
   olles läbi vaadanud üheksanda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2003. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2003. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega, (4)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt nimetatud sisekokkuleppe artikli 32 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu üheksanda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2003. eelarveaastal on komisjon üheksanda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA
   Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses üheksanda EAFi meetmete rakendamisega 2003. eelarveaastal.

      Brüssel, 8. märts 2005

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J.-C. JUNCKER

      (1)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

      (2)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 355.

      (3)  ELT L 83, 1.4.2003, lk 1.

      (4)  ELT C 293, 30.11.2004, lk 315.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Taani 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/36

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Taani 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2015/C 272/10)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse, (3) milles käsitleti Taani 2014. aasta riiklikku reformikava, ja esitas arvamuse Taani 2014. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 28. novembril 2014 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu (4) määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Taanit liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Taani 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Taani edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel.

               (7)

               Taani esitas 27. märtsil 2015 oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 2015. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Taani suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. 2015. aasta lähenemisprogrammi kohaselt kavatseb valitsus suurendada valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 1,6 %-lt SKPst 2015. aastal – kui seda aitas saavutada märkimisväärne ootamatu tulu – 2,6 %ni SKPst 2016. aastal. Edasi on valitsusel kavas vähendada ka eelarvepuudujääki nii, et 2020. aastal oleks eelarve tasakaalus. Vastavalt lähenemisprogrammile kavatseb valitsus saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst, pärast 2016. aastat. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse järk-järgult vähenema 39,8 %-lt SKPst 2015. aastal kuni 36,7 %-le SKPst 2020. aastal. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal saavutab struktuurne eelarvepositsioon keskpika perioodi eelarve-eesmärgi 2015. aastal. Selle prognoosi põhjal on siiski oht, et 2016. aastal kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgist mõnevõrra kõrvale, kuna netokulude kasv ületab sihttaseme 0,3 % SKPst. Prognoosi kohaselt on see kõrvalekaldumine ajutine, kuna 2016. aastal mõjutab netokulude kasvu kogumispensioni maksustamisega seotud ühekordsete meetmete lõpuleviimine; siiski võib 2016. aastal osutuda vajalikuks lisameetmete võtmine. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et eelduste kohaselt peaks Taani stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded üldiselt täitma.

               (9)

               Taani jätkusuutliku majanduskasvu eelduseks on vajalike oskustega tööjõu pikaajaline pakkumine. 2014. aasta aktiivse tööturupoliitika reformi tulemusel on Taani teinud edusamme, et parandada tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste tööalast konkurentsivõimet. Reformi rakendamine on alles algusjärgus ja selle tulemusi tuleb veel jälgida. Tööturult kõige enam tõrjutud inimeste toetamiseks tuleb võtta lisameetmeid vastavalt Carsten Kochi II eksperdirühma soovitustele. Madal haridustase, vähesed kogemused tööturul, noorus ja sisserändaja taust on siinkohal keskseteks teguriteks. Sisserändaja taustaga inimeste potentsiaal tööturul on üldiselt kasutamata. Hoolimata Taani suurtest kulutustest haridusele on eelkõige just sisserändaja taustaga õpilaste haridustulemused kõigest keskmised. Alg- ja põhikooli ning kutsehariduse ja -koolitusesüsteemi reformide eesmärk on püüda leida sellele probleemile lahendus. Õpitulemuste parandamiseks tuleb need reformid täies ulatuses rakendada.

               (10)

               Selleks et toetada Taani majanduse elavnemist, tuleb parandada konkurentsivõimet. Konkurentsivõime parandamises kesksel kohal olev tootlikkuse kasv on olnud viimasel kahel aastakümnel üldiselt aeglane ning seda on mõjutanud turule sisenemise tõkked ja regulatiivne koormus siseturule orienteeritud teenuste sektoris. Tootlikkuskomisjon on nimetanud ehitus- ja jaemüügisektorit valdkondadena, kus tootlikkust saaks suurendada. Jaekaubandusettevõtete asutamise eeskirjad on väga ranged ja meetmeid nende lihtsustamiseks ei ole võetud. Ehitussektorit iseloomustavad ranged ehituseeskirjad ja arvukad sertifitseerimiskavad. Valitsus tutvustas 2014. aasta novembris ehitusstrateegiat. Selles on esitatud head kavatsused, nagu eeskirjade lihtsustamine, ehitustaotluste tehniliste üksikasjade sujundamine, rahvusvaheliste standardite kehtestamine, riiklike standardite ühtlustamine ja ehitusloa väljastamiseks kuluva aja lühendamine. Strateegia põhjal tuleb siiski veel töötada välja konkreetsed meetmed. Siiani kehtib mõnikord kattuv lubade andmise ja sertifitseerimiskord, mida mõnel juhul kohaldatakse ka piiriüleste teenuste ajutise osutamise suhtes. Teiste liikmesriikide väljastatud lube ja sertifikaate ei tunnistata alati, kui teenuseosutaja tahab Taanis tegevust alustada.

               (11)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Taani majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning eelnevatel aastatel Taanile esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Taani eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, andes tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1 ja 2.

               (12)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu Taani lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus selle kohta (5) kajastub eelkõige soovituses 1,

         SOOVITAB Taanil võtta aastatel 2015–2016 järgmisi meetmeid.

               1.

               Hoiduda aastal 2016 kõrvale kaldumast keskpika perioodi eelarve-eesmärgist.

               2.

               Suurendada tootlikkust, eelkõige siseturule suunatud teenuste sektoris, sealhulgas jaemüügi ja ehituse valdkonnas. Lihtsustada jaekaubandusettevõtetele kehtivaid piiranguid ja võtta lisameetmeid, et kõrvaldada ehitussektoris lubade andmise ja sertifitseerimiskorrast tulenevad tõkked.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (3)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Taani 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 17).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


				|

		52012DC0320

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Läti 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta /* COM/2012/0320 final - 2012/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Läti 2012. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Läti lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1],
eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitusi[2],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[3],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja
tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb
majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele
valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu
ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil
2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste
kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide
tööhõivepoliitika suuniste kohta;[4]
mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       Nõukogu võttis 12. juulil
2011 vastu soovituse Läti 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Läti ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta.
(4)       Komisjon võttis 23. novembril
2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale
„Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise
teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse
(EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande,[5] milles ei nimetatud Lätit
liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.
(5)       Läti on 2011. aastal täitnud
enamiku finantsabi programmiga seotud tingimustest. Komisjon viis 21.
detsembril 2011 lõpule Läti maksebilansi programmi raames toimunud viienda ja
viimase hindamise, mille tulemuseks oli üldine positiivne hinnang valitsuse
edusammudele eelarve-, finants- ja struktuurireformide valdkonnas. Programm
lõppes jaanuaris 2012. Pärast programmi lõppemist kohaldatakse Läti suhtes
programmijärgset järelevalvet. Nimetatud järelevalve moodustab lahutamatu osa olemasolevatest
menetlustest ja järelevalvemehhanismidest ning selle eesmärk on hoolikalt
jälgida riske, mis võivad ohustada makromajanduslikku stabiilsust ja seega
mõjutada tagasimaksevõimet. Programmijärgne järelevalve jätkub laenude suurema
osa (ligikaudu 70 %) tagasimaksmiseni.
(6)       Euroopa Ülemkogu kiitis 2.
märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise
prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu rõhutas vajadust
konsolideerida eelarvet diferentseeritult ja majanduskasvu soodustavalt, et
taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada
majanduskasvu ja konkurentsivõimet, võidelda töötusega ja kriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(7)       Euroopa Ülemkogu kutsus
laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama
õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi
ja riiklikusse reformikavasse.
(8)       Läti esitas 27. aprillil 2012
oma lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja oma riikliku reformikava
2012. aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi
seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.
(9)       Tuginedes nõukogu määruse
(EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aasta lähenemisprogrammi hindamisele on nõukogu
arvamusel, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on
viimast kättesaadavat teavet arvestades 2012. aastal ettevaatlik ja 2013.
aastal realistlik.. Kui programmi stsenaariumi kohased 2012. aasta
makromajanduslikud prognoosid on väga sarnased komisjoni 2012. aasta
kevadprognoosile (SKP kasvuprognoos vastavalt 2,0 % ja 2,2 %), siis hiljutised
majandusandmed osutavad võimalikule paremale tulemusele. Programmis kavandatud
eelarvestrateegia eesmärk on kõrvaldada aastaks 2012 ülemäärane
eelarvepuudujääk ja läheneda programmiperioodi lõpuks keskpika perioodi
eelarve-eesmärgile. 2012. aasta lähenemisprogrammiga vähendati keskpika
perioodi eesmärki -1,0 %-lt -0,5 %-le SKPst; uues keskpika perioodi eesmärgis
võetalse nõuetekohaselt arvesse stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. 2012.
aastaks kavandatud valitsemissektori eelarvepuudujääk on kooskõlas nõukogu 7.
juuli 2009. aasta soovituses kehtestatud ülemäärase eelarvepuudujäägi
kõrvaldamise tähtajaga. 2013. aastal on programmi eesmärgiks valitsemissektori
eelarvepuudujääk 1,4 % SKPst, kuigi kavandatud kulude vähendamine ei ole veel
täielikult meetmetega toetatud. (Ümberarvutatud) struktuurse eelarveseisundi
põhjal[6]
läheneb Läti oma keskpika perioodi eesmärgile programmiperioodi lõpuks 2015.
aastal. Kui ümberarvutatud andmete põhjal on liikumine keskpika perioodi
eesmärgi suunas programmi lõpuaastatel vähem kui 0,5 % SKPst struktuurse
eelarvepositsiooni põhjal, siis kavandatud kulupiirang tagaks selle, et
valitsemissektori kulude kasvumäär oleks kaalutlusõiguse raames võetavaid
tulumeetmeid arvestades kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga.
Samal ajal kujutavad alates 2012. aasta teisest poolest tehtavad võimalikud
maksumuudatused, mida programmi stsenaarium veel ei kajasta, kuid mida
tunnustatakse 2012. aasta lähenemisprogrammi kaaskirjas, endast ohtu eesmärkide
saavutamisele aastal 2013 ja sellele järgnevatel aastatel. Valitsemissektori
võla suhe jääb alla 60 % SKPst, kasvades 42,6 %-lt SKPst aastal 2011 46,7 %-le
SKPst aastal 2014, kuna ametiasutused eelrahastavad aastatel 2014−2015 tasumisele
kuuluvaid rahvusvahelise finantsabiprogrammiga seotud suuri tagasimakseid, ning
langedes aastal 2015 pärast maksete tegemist 38,9 %-le.
(10)     Läti peaks püüdlema tööjõu
maksustamiselt tarbimise, omandi ning loodus- ja muude varade kasutamise
maksustamisele, parandades samal ajal struktuurset eelarvepositsiooni.
Madalapalgaliste suhteliselt suur maksukoormus ja deklareerimata töö kõrge tase
osutavad vajadusele kehtestada asjakohane tööturupoliitika, vaadata läbi maksu-
ja hüvitistesüsteem ja suurendada jõupingutusi varimajanduse likvideerimiseks.
Keskkonnamaksud on endiselt suhteliselt väljatöötamata ja tugevalt domineerib
mootorikütuse maks, samas kui muude energiaallikate, reostuse ja loodusvarade
kasutamise maksustamine on väiksem kui ELi keskmine Maksubaasi täiendav
laiendamine muudele keskkonnamaksu allikatele, eelkõige reostusele, aga ka
energiaallikate laiapõhjalisem maksustamine, peaks aitama saavutada
keskkonnaeesmärke, luues samal ajal ka ruumi maksukoormuse tööjõumaksudelt
eemale nihutamiseks.
(11)     Eelarvehalduse käimasoleva
reformi käigus kutsutakse Lätit üles tagama, et parlament võtab vastu
eelarvedistsipliini seaduse ja töötab välja keskpika perioodi eelarveraamistiku
seaduse, et toetada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust.
Eelarvedistsipliini seaduse vastuvõtmine on kooskõlas Läti valitsuse
kohustustega maksebilansi programmi raames; valitsuse vastuvõetud
seaduseelnõuga püütakse ka rakendada eelarvehaldust käsitleva ELi õigustiku
ülevõtmist Läti õigusesse. Kui seadus vastu võetakse ja seda rakendatakse,
tugevdaks see oluliselt Läti eelarveraamistikku, milles praegu puudub tõhus
mehhanism kulude piiramiseks majanduslikult soodsatel aegadel.
(12)     Selleks et tagada
pensionireformi järjepidevus, peaks Läti taastama 2013. aastal maksed
kohustuslikku eraisikute kogumispensioni skeemi 6 % ulatuses brutopalgast
praeguse vähendatud määra asemel, milleks on 2 % brutopalgast.
(13)     Lätil on vaja tugevdada ja
reformida sotsiaaltoetuste süsteemi ja tegeleda ühe kõrgeima töötusmääraga ELis.
Noorte töötuse probleem ilmnes eriti teravalt kriisi ajal, paljastades ka
oskuste ja töökohtade suure mittevastavuse. Välja on töötatud eraldi aktiivne
noortele suunatud tööturupoliitika ja seda on hakatud rakendama, sealhulgas
noortele mõeldud kutseõpe, vabatahtlik töö ja palgatoetused. Arvestades
probleemi suurust, on neil piiratud meetmetel siiski suhteliselt väike mõju.
(14)     2011. aastal oli 40 % Läti
elanikkonnast ohustatud vaesusriskist, mis avaldab mõju töötajaskonna
konkurentsivõimele ja majanduskasvule tulevikus / edasisele majanduskasvule.
Läti võttis vastu sotsiaalse turvavõrgu hädaolukorrastrateegia. Valitsuse
poliitika vaesuse vähendamiseks on keskendatud sissetulekute ebavõrdsuse
kahandamisele, töötavate perekondade maksukoormuse vähendamisele ja paremale
pääsule tööturule. Siiski kulutab Läti suhteliselt vähe sotsiaalkaitsele ja
sotsiaaltoetustel on vaesuse vähendamisele vaid väike mõju, kuna suur osa
sotsiaaltoetustest jõuab tagasi keskmise ja kõrge sissetulekuga töötajateni.
Kulud majanduslikust olukorrast sõltuvatele hüvitistele on väikesed, sotsiaalse
turvavõrgu rolli täidavad osaliselt ajutised vähetasustatud riigiametid.
Sotsiaalabihüvitiste ülesehitus sisaldab ka vaesus- ja töötuslõksusid ning
esineb ka süsteemi kuritarvitusi. Suur ebavõrdsus valitseb juurdepääsus
sotsiaalabile kohalike omavalitsuste kaudu ja vähene läbipaistvus raskendab
tõenduspõhist otsuste tegemist. Pikaajalise ja noorte töötusega seotud
probleemid ilmnesid kriisi ajal eriti teravalt. Enamikul noortest töötutest puuduvad
kutseoskused. Mittetöötavate või haridust ega kutset mitteomandavate noorte arv
on suhteliselt suur. Tuleks võtta meetmeid kooskõlas Läti ja komisjoni ühise
noorte töötuse töörühma tegevuse tulemustega.
(15)     Läti peaks täiendavalt
parandama energiatõhusust ja peamiste energiavõrkude sisest konkurentsi,
parandades ühenduvust ELi energiavõrkudega. Maksusüsteem ei paku piisavalt
stiimuleid energiakulude vähendamiseks ning tarbimise ja investeerimise
suunamist energiatõhusamatesse toodetesse (transpordivahendid, hoonete
soojustus, küttesüsteemid). Läti energiaturge valitsevad monopolid.
Ajaloolistel põhjustel on gaasi- ja elektrienergiaturg suures osas muude ELi
liikmesriikide turgudest eraldatud.
(16)     Tsiviilkohtusüsteemi
puudujääkidel on negatiivne mõju ettevõtlusele ja majanduskeskkonnale, kuna
ettevõtlusega seotud riskid ja kulud suurenevad. Kohtute esimeses ja teises
astmes esineb tsiviil- ja kaubandusasjade menetlemisel suur kohtuasjade
kuhjumine, eriti seoses lepinguliste kohustuste ja maksujõuetuse juhtumitega.
Kohtunike ametialase tegevuse tulemuslikkust tuleks hinnata. Õigustatud on
maksujõuetusmenetlust käsitleva seaduse parandamine.
(17)     Vaatamata suhteliselt kõrgele
hariduse omandamise määrale ei ole märkimisväärsel osal töötajatest kutseoskusi
ja nende juurdepääs kõrgharidusele on piiratud. Ülikoolid asuvad ülemaailmses
paremusjärjestuses halval positsioonil ning neid iseloomustavad nõrk
rahvusvaheline konkurentsivõime ja puudulik valitsemine. Vähese koostöö tõttu
ülikoolide, teadusasutuste ja ettevõtjate vahel on innovatsioonitase väga
madal. Puuduvad süstemaatiline ja tulemuslik teadustöö ning
innovatsioonistrateegia. Ka Läti kulud ettevõtlusega seotud teadus- ja
arendustegevusele on ELi madalaimad.
(18)     Läti on võtnud laiendatud
euroala pakti raames mitmeid kohustusi. Kõnealused kohustused ja 2011. aastal
võetud kohustuste täitmine on seotud tööhõive edendamise, konkurentsivõime
parandamise, riigi rahanduse jätkusuutlikkuse suurendamise ning
finantsstabiilsuse tugevdamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti
raames võetud kohustuste täitmist. Soovitustes on arvesse võetud kõnealuse
hindamise tulemusi.
(19)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Läti majanduspoliitikat. Komisjon hindas
lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava. Hindamisel on arvesse võetud
kõnealuste dokumentide asjakohasust Läti fiskaal- ja sotsiaalmajanduspoliitika
jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja
juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist,
lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa
poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad 1.–7. soovituses.
(20)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud Läti lähenemisprogrammi ja tema arvamus[7] selle kohta on väljendatud
eelkõige 1. soovituses,
SOOVITAB Lätil võtta ajavahemikus
2012–2013 järgmisi meetmeid:
1.           Tagada kavakohane liikumine
ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegse kõrvaldamise suunas. Rakendada selleks
2012. aasta eelarvet nii nagu ette nähtud ja saavutada eelarve kohandamine
vastavalt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames tehtud nõukogu
soovitusele. Seejärel rakendada aastal 2013 ja sellele järgnevatel aastatel
eelarvestrateegiat, mida toetavad piisavalt täpsustatud struktuursed meetmed,
et teha piisavalt edusamme keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks
ning pidada kinni kulueesmärgist. Kasutada ootusi ületavat tsüklilist tulu
valitsemissektori võla vähendamiseks.
2.           Rakendada meetmeid, et
toimuks nihe tööjõu maksustamiselt tarbimise, omandi ning loodus- ja muude
varade kasutamise maksustamisele, parandades samal ajal struktuurset
eelarvepositsiooni. Tagada eelarvedistsipliini seaduse vastuvõtmine ja töötada
välja keskpika perioodi eelarveraamistiku seadus, et toetada riigi rahanduse
pikaajalist jätkusuutlikkust; taastada 2013. aastal maksed kohustuslikku
eraisikute kogumispensioni skeemi 6 % ulatuses brutopalgast.
3.           Võtta meetmeid pikaajalise ja
noorte töötuse vähendamiseks, võideldes koolist väljalangemisega, edendades
tulemuslikumaid praktikavõimalusi ning kutseharidust ja -koolitust, tõhustades
aktiivse tööturupoliitika ja selle raames toimuva koolituse kvaliteeti,
hõlmavust ja tulemuslikkust ning kasutades tõhusat palgatoetuste süsteemi.
4.           Tegeleda kõrge vaesuse ja
sotsiaalse tõrjutuse määra probleemiga, reformides sotsiaaltoetuste süsteemi,
et muuta see tõhusamaks ning samal ajal vaestele paremat kaitset pakkuvaks.
Tagada tööstiimulite parem suunatus ja nende arvu suurendamine.
5.           Suurendada täiendavalt
energiatõhusust, pakkudes stiimuleid energiakulude vähendamiseks ning tarbimise
suunamiseks energiatõhusatesse toodetesse, sealhulgas transpordivahenditesse,
hoonetesse ja küttesüsteemidesse. Edendada konkurentsi peamistes
energiavõrkudes (elektri-, maagaasi-, küttevõrk) ja parandada ühenduvust ELi
energiavõrkudega.
6.           Võtta meetmeid, et parandada
kohtusüsteemi juhtimist ja tõhusust, eelkõige vähendades kohtuasjade kuhjumist
ja menetluste pikkust. Võtta meetmeid maksejõuetus- ja vahendusmenetluse parandamiseks.

7.           Jätkata kõrgharidusreformi,
muu hulgas rakendades uut rahastamismudelit, millega tunnustatakse kvaliteeti,
tugevdatakse seost turu vajaduste ja teadusasutuste tegevuse vahel ning
välditakse eelarvevahendite killustamist. Töötada välja ja rakendada tulemuslik
teadus- ja innovatsioonipoliitika, millega julgustatakse ettevõtjaid uuendusi
läbi viima, sealhulgas maksustiimulite, infrastruktuuri ajakohastamise ja
teadusasutuste tegevuse ratsionaliseerimise kaudu.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               COM(2012)320 final
[3]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047
[4]               Nõukogu 26. aprilli 2012. aasta
otsus 2012/238/EL.
[5]               COM(2012) 68 (final).
[6]               Tsükliliselt kohandatud
eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist,
arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud teabe alusel ja
ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.
[7]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr
1466/97 artikli 9 lõikele 2.