               21.1.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 23/152

      P8_TA(2019)0187
      Euroopa välisteenistuse järelmeetmed kaks aastat pärast EP raportit, milles käsitleti ELi strateegilist kommunikatsiooni vastusammuna tema vastu suunatud kolmandate osapoolte propagandale
      Euroopa Parlamendi 13. märtsi 2019. aasta soovitus nõukogule ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale Euroopa välisteenistuse järelmeetmete kohta kaks aastat pärast Euroopa Parlamendi raportit, milles käsitleti ELi strateegilist kommunikatsiooni vastusammuna tema vastu suunatud kolmandate osapoolte propagandale (2018/2115(INI))
      (2021/C 23/24)

         Euroopa Parlament,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 28. juuni ja 18. oktoobri 2018. aasta järeldusi,

                  —

                  võttes arvesse komisjoni 26. aprilli 2018. aasta teatist „Euroopa lähenemisviis veebis leviva väärinfoga võitlemiseks“ (COM(2018)0236),

                  —

                  võttes arvesse väärinfot käsitlevat ELi tegevusjuhendit, mis avaldati 26. septembril 2018,

                  —

                  võttes arvesse oma 23. novembri 2016. aasta resolutsiooni ELi strateegilise kommunikatsiooni kohta vastusammuna tema vastu suunatud kolmandate osapoolte propagandale (1),

                  —

                  võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni 6. aprilli 2016. aasta ühisteatist „Hübriidohtudega võitlemise ühine raamistik. Euroopa Liidu lahendus“ (JOIN(2016)0018),

                  —

                  võttes arvesse komisjoni 20. aprilli 2016. aasta teatist „Euroopa julgeoleku tegevuskava elluviimine, et võidelda terrorismi vastu ning liikuda tulemusliku ja tegeliku julgeolekuliidu poole“ (COM(2016)0230),

                  —

                  võttes arvesse Euroopa demokraatia rahastu teostatavussuuringut venekeelsete meediaalgatuste kohta idapartnerluse raames ja sellest kaugemal „Bringing Plurality and Balance to the Russian Language Media Space“ („Mitmekesisuse ja tasakaalu toomine venekeelsesse meediaruumi“),

                  —

                  võttes arvesse komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja 18. mai 2015. aasta aruannet „EL muutuvas üldises keskkonnas. Rohkem ühendatud, rohkem vaidlustatud ja keerukam maailm“ ning uue ELi üldise julgeolekustrateegia alal tehtavat tööd,

                  —

                  võttes arvesse oma 15. novembri 2017. aasta soovitust nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele, mis käsitleb idapartnerlust 2017. aasta novembri tippkohtumise eel (2),

                  —

                  võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni 13. septembri 2017. aasta ühisteatist Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Vastupidavusvõime, heidutus ja kaitse: tugeva küberturvalisuse tagamine ELis“ (JOIN(2017)0450),

                  —

                  võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni 7. juuni 2017. aasta ühisteatist Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Vastupanuvõime strateegiline käsitlus ELi välistegevuses“ (JOIN(2017)0021),

                  —

                  võttes arvesse inimõiguste ülddeklaratsiooni artiklit 19, millega kaitstakse kõikide õigust jääda takistamatult oma veendumuste juurde ning otsida, saada ja jagada igasugust teavet ja ideid sõltumata riigipiiridest ja igasuguste meediakanalite kaudu,

                  —

                  võttes arvesse ELi ja NATO koostööd käsitlevat 10. juuli 2018. aasta juuli ühisdeklaratsiooni,

                  —

                  võttes arvesse väljendusvabadust, libauudiseid, väärinfot ja propagandat käsitlevat 3. märtsi 2017. aasta ühisdeklaratsiooni, mille avaldasid arvamus- ja väljendusvabaduse ÜRO eriraportöör, OSCE meediavabaduse esindaja, Ameerika Riikide Organisatsiooni väljendusvabaduse eriraportöör ning inimõiguste ja rahvaste õiguste Aafrika komisjoni väljendusvabaduse ja teabele juurdepääsuga tegelev eriraportöör,

                  —

                  võttes arvesse ÜRO eriraportööri 6. aprillil 2018 esitatud aruannet arvamus- ja väljendusvabaduse edendamise ja kaitsmise kohta,

                  —

                  võttes arvesse oma 29. novembri 2018. aasta soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, mis käsitleb akadeemilise vabaduse kaitsmist ELi välistegevuses (3),

                  —

                  võttes arvesse Europoli hiljutist, 2018. aastal avaldatud aruannet terrorismi olukorra ja suundumuse kohta, milles rõhutatakse terrorirühmituste tegevuse suurenemist küberruumis ja nende võimalikku lähenemist teistele kuritegelikele rühmitustele;

                  —

                  võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni 5. detsembri 2018. aasta ühisteatist Euroopa Parlamendile, Euroopa Ülemkogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Väärinfovastane tegevuskava“ (JOIN(2018)0036) ja komisjoni samal päeval avaldatud aruannet teatise „Euroopa lähenemisviis veebis leviva väärinfoga võitlemiseks“ (COM(2018)0794) täitmise kohta,

                  —

                  võttes arvesse valimiste usaldusväärsusega tegeleva Atlandi-ülese komisjoni tööd,

                  —

                  võttes arvesse Santa Clara põhimõtteid sisu modereerimise tavade läbipaistvuse ja aruandekohustuse kohta,

                  —

                  võttes arvesse ELi 22. juuni 2015. aasta strateegilise kommunikatsiooni tegevuskava,

                  —

                  võttes arvesse kodukorra artiklit 113,

                  —

                  võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A8-0031/2019),

                  1.

                  soovitab nõukogul, komisjoni asepresidendil ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal:

            Olukord 2018. aastal – hübriidsõja vastu võitlemine

                  a)

                  rõhutada, et paindlikes demokraatlikes ühiskondades on sõna- ja väljendusvabadus ning massiteabevahendite mitmekesisus kesksel kohal ja tuleb tagada parimad kaitsemeetmed väärinfo kampaaniate ja vaenuliku propaganda vastu; on mures meediavabaduse halveneva olukorra ja ajakirjanike ründamise juhtumite pärast; märgib, et meediaomandi läbipaistvuse ja meedia mitmekesisuse kindlustamiseks tuleks koos kõigi asjasse puutuvate sidusrühmadega võtta uusi meetmeid, rakendamata sealjuures tsensuuri, ning kaitsta keskkonda, mis toetab teabe ja ideede mitmekesisust ning mitmekesist meediat ja kodanikuühiskonda, nagu ka pingutusi väärinfo ja propaganda tuvastamiseks ja teadlikkuse suurendamiseks nende suhtes; kaasata sellesse protsessi kõik asjaomased sidusrühmad, sh peavoolumeedia ning ajakirjanike ja meedia ühendused; rõhutab, et väga oluline on toimiv avalik-õiguslik ringhääling, mis annab eeskuju, kuidas anda ajakirjanduse parimaid tavasid ja eetikat järgides erapooletut ja objektiivset teavet;

                  b)

                  kaaluda ELi ja rahvusvahelisel tasandil hübriidohtude, sh küber- ja infosõja vastu võitlemiseks õigusraamistiku väljatöötamist, mis võimaldaks liidul jõuliselt reageerida ja millega nähtaks ette ka sanktsioonid kampaaniate juhtimise ja teoks tegemise eest vastutavate isikute suhtes, kuna riiklike ja riigiväliste jõudude vaenulik tegevus neis valdkondades on näidanud vajadust sellise raamistiku järele;

                  c)

                  võtta arvesse, et Daesh (ISIS) on muutnud oma taktikat ja on veebisaitide asemel kasutama hakanud islamistlike rühmituste seas populaarset krüpteeritud sõnumiteenust;

                  d)

                  toetada mitte ainult üha arvukamaid propaganda ja väärinfoga tegelevaid riigi tasandi institutsioone, eksperdirühmi ja vabaühendusi, vaid ka rohujuuretasandil toimuvat kübertegevust; palub komisjoni asepresidendil ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal ja komisjonil selles valdkonnas aktiivsemalt osaleda – teha uute õigusaktide, sh isikuandmete kaitse üldmääruse ning tulevane eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva määruse põhjalik hindamine, et kindlustada sotsiaalplatvormide kaitse pahatahtliku kasutamise eest; tagada, et ELi strateegiline kommunikatsioon saaks Euroopa tegevuskavas prioriteetseks valdkonnaks ning et liidu institutsioonid ja liikmesriigid teeksid tihedat koostööd nende negatiivsete nähtuste tõkestamiseks, pidades samal ajal meeles, et väärinfo ja propaganda vohavad polariseerunud keskkonnas, kus usaldus meedia vastu väheneb;

                  e)

                  nõuda, et liikmesriigid, kes jätkuvalt eitavad väärinfo ja vaenuliku propaganda olemasolu, väärinfo põhilisi allikaid Euroopas ning väärinfo ja propaganda mõju avalikule arvamusele, kõike seda tunnistaksid, ning kutsuda neid liikmesriike üles võtma ennetavaid meetmeid sellise propaganda vastu võitlemiseks ja selle paljastamiseks, nii et see hõlmaks ka kolmandate riikide korraldatud spionaaži juhtumeid, mis on tõendatud; kutsuda kõiki liikmesriike üles hindama olukorda oma territooriumil ja tegema vajalikke investeeringuid, et suurendada oma suutlikkust tõrjuda vaenulike kolmandate jõudude strateegilist kommunikatsiooni, ja parandama oma kodanike oskust tuvastada väärinfot, ning kutsuda liikmesriike üles tagama selles vallas hästitoimiv teabevahetus; kutsuda üles neid Euroopa liidreid, kes ei ole sellele ohule veel piisavalt tähelepanu pööranud, tunnistama, et vaenuliku infosõja vastu on vältimatult vajalik „strateegiline virgumine“;

                  f)

                  kutsuda liikmesriike üles investeerima ennetavalt haridusmeetmetesse, mis selgitavad erinevaid väärinfo loomise ja levitamise viise, et suurendada kodanike oskust väärinfot ära tunda ja sellele reageerida;

                  g)

                  innustada liikmesriike tagama hästi toimiv teabevahetus kõigi oma ametiasutuste vahel, kes võitlevad propaganda, manipuleerimise ja väärinfoga, sh küber- ja infosõjaga;

                  h)

                  suurendada teadlikkust Venemaa väärinfokampaaniatest, sest need on Euroopas peamine väärinfo allikas;

            ELile ja selle naabritele suunatud eksitava teabe, väärinfo ja propaganda liigid

                  i)

                  tunnustada ELi ja selle naaberriikide vastu suunatud mõjutamismeetodite ja -vahendite liikide väljaselgitamiseks eri tasanditel tehtud tööd; tõsta teadlikkust käimasolevatest väärinfokampaaniatest ja pöörata tähelepanu nende mõju ja tulemuslikkuse põhjalikule analüüsile, et töötada välja meetmed nende ennetavaks ja kiireks tõkestamiseks; innustada liikmesriike looma alalisi struktuure, mis aitaksid tuvastada väärinfot, seda ennetada ja selle vastu võidelda; rõhutab, et väärinfokampaaniad on osa laiemast strateegiast ja tavaliselt kaasneb nendega muu vaenulik tegevus, ning et eelkõige tuleks tõsiselt võtta sõjalise rünnakuga kaasnevat infosõda ning tõrjuda seda kindlameelselt, ühtselt ja tugevalt;

                  j)

                  hoiatada tehisintellekti mõju eest ja selle kiire arengu eest väärteabe levitamisel; täheldab murelikult, et tehisintellekt on varsti võimeline iseseisvalt looma uusi tehisintellekti võimekusi; suunata tehisintellekti ja infosõja kokkupuutekohtades arvestatavaid rahalisi vahendeid teadus- ja arendustegevusse, võttes arvesse tehisintellekti kiiresti arenevat võimekust propaganda ja väärinfo levitamisel, sh süvavõltsitud videote kaudu;

                  k)

                  pöörata erilist tähelepanu väärinfo kasutamisele autoritaarset jõudude, näiteks Iraani poolt, kes libauudiseid levitades tekitab ja suurendab pingeid ebastabiilsetes konfliktipiirkondades, samal ajal on need uudised suunatud Euroopa elanikele, et pahatahtlikke kavatsusi peita; kutsub liikmesriike üles sellise tegevuse vastu võitlema, tõhustama koostööd ja kasutama ära samu seisukohti jagavate riikide ja vabaühenduste kogemusi;

                  l)

                  pöörata tähelepanu ning kohandada ELi ja selle liikmesriikide reageerimist väärinfo loomiseks ja levitamiseks kasutatavatele pidevalt täiustuvatele vahenditele, sh uutele propaganda levitamise moodustele, näiteks põhisüžee levitamiseks mitme madalama järgu veebisaidi, otsingumootorite optimeerimise, manipuleeritud heli, kujutiste või video, tehisintellekti, veebiportaalide ja telejaamade kasutamine, nagu seda teevad eelkõige arvamuskujundajad ning riigi kontrollitavad või rahastatavad institutsioonid, kes edastavad olulisi sõnumeid ja lugusid, mis on suunatud autoritaarsetele jõududele; mõistab sellega seoses karmilt hukka Venemaa, Hiina, Iraani, Põhja-Korea jt üha agressiivsemad sammud, millega püütakse õõnestada Euroopa demokraatlike riikide normatiivseid aluseid ja põhimõtteid ning kõigi idapartnerluse riikide suveräänsust, aga ka mõjutada valimisi ja toetada äärmusliikumisi, võttes arvesse, et küberrünnakute ulatus suureneb pidevalt;

                  m)

                  pöörata erilist tähelepanu sõnumitele ja sisule, millega avalikult soositakse vägivalda, rassismi, enesetapurünnakuid, nn välisvõitlejate värbamist ja mitmesuguseid kuritegusid või õhutatakse varjamatult ühte või mitut neist;

            Tööstus ja sotsiaalmeedia

                  n)

                  võttes teadmiseks sotsiaalmeediaettevõtete uued pingutused väärinfo tõrjumiseks, pöörata erilist tähelepanu väärinfot käsitleva ELi tegevusjuhendi tulemuslikule rakendamisele, kutsuda ka ELi naaber- ja partnerriike üles seda tegevusjuhendit allkirjastama, pöörata erilist tähelepanu krüpteeritud sõnumiteenuste ja sotsiaalmeedia kasutamise uuele taktikale, kuna neid vahendeid peetakse nende vastupidistest püüetest hoolimata kõige levinumateks väärinfo ja vaenuliku propaganda levitamise, vaenu ja vägivalla õhutamise vahenditeks;

                  o)

                  reguleerida koos liikmesriikidega sotsiaalmeediaettevõtete ning sõnumiteenuste ja otsingumootoriteenuste osutajate tegevust ning tagada nende täielik läbipaistvus ja eelkõige vastutus, leppida selleks kokku kogu ELi hõlmav toimimisviis ja teha võimalikuks mitte üksnes esitatud poliitilise sisu autorite, vaid ka sponsorite identiteedi ja asukoha tuvastamine ning panna sotsiaalmeediaettevõtted vastutama väärinfot edastavate automaatsete soovitussüsteemide sotsiaalse mõju eest, rõhutada, et ettevõtted vastutavad süstemaatiliste libauudiste kiire eemaldamise eest; kutsuda liikmesriike, kandidaatriike ja assotsieerunud riike üles võtma vastu tõhusad ja selged õigusaktid, millega tagataks meediaomandi läbipaistvus; pöörata erilist tähelepanu nende ELis ja selle partnerriikides tegutsevate vabaühenduste rahastamisele, läbipaistvusele ja eesmärkidele, kellel on sidemed autoritaarsete riikidega;

                  p)

                  tagada, et tööstus ja e-platvormid täidaksid väärinfot käsitleva tegevusjuhendiga võetud kohustused ja lahendaksid väärinfo probleemi tõhusalt, tehes selleks järgmist: i) tagaksid sponsorite isiku hoolsa kontrolli kaudu poliitilise reklaami läbipaistvuse, ii) rakendaksid otsustavaid meetmeid nende teenustes tegutsevate võltskontode vastu, iii) teeksid kindlaks automaatsete robotprogrammide väärkasutuse ning iv) teeksid tõhusat koostööd sõltumatute faktikontrollijatega;

                  q)

                  kutsuda sotsiaalmeediaettevõtteid ja sõnumiteenuste osutajaid üles tagama ELi andmekaitse alaste õigusaktide ja teiste normide täielik täitmine ning reageerima reaalajas ja tegema tihedat koostööd pädevate asutustega kõigis uurimistes, mis puudutavad nende platvormide väidetavat kasutamist vaenulikel eesmärkidel ning kontrollima läbipaistval viisil isikuid või organisatsioone, keda kahtlustatakse eksitava teabe levitamises; nõuab, et tehnoloogiaettevõtted investeeriksid rohkem propaganda tuvastamise vahenditesse, suurendaksid internetis vastutust, tagaksid kasutajate isikusamasuse parema kontrolli, enne kui need vastava platvormiga liituvad, et kõrvaldada robotvõrgud, ning vähendaksid väärinfost kasusaajate rahalisi stiimuleid; nõuda, et sotsiaalmeediaettevõtted kiirelt reageeriksid kahtlase poliitilise sisu levitamisele, eriti kui see sisu õhutab vaenu või kuritegevust;

                  r)

                  pidada meeles, et kahtlaste kontode keelustamist või kohatu sisu kustutamist võidakse pidada tsensuuriks, ja tagada seetõttu, et sellised toimingud tehtaks läbipaistvalt koostöös liikmesriikide ja partnerriikide pädevate asutuste ja kodanikuühiskonnaga ning täielikult mõistes põhjuseid, miks neid tehakse, nõuda, et sotsiaalmeediaettevõtted annaksid kõigile kasutajatele selgelt teada, millist liiki sisu on keelatud, ning teataksid igale mõjutatud kasutajatele selgelt tema sisu eemaldamise või konto peatamise põhjuse; nõuab, et sotsiaalmeedia viiks oma kasutajatele kehtivad sisereeglid vastavusse selle riigi õiguskorraga, kus ta tegutseb;

            Parimad tavad

                  s)

                  jätkuvalt arendada valitsus- ja ühiskonnakesksel lähenemisviisil põhinevat suuremat vastupanuvõimet ja suutlikkust ohtudele reaalajas reageerida, töötada välja tõkestus- ja ennetusmeetmed ja mõelda üks samm ette, selle asemel et reageerida küber- ja infovaldkonnas juba toimunud rünnetele ja neid analüüsida; pöörata tähelepanu selle valdkonna tehnilistele edusammudele ja jagada eeskujuna konkreetsete liikmesriikide rakendatud meetmetest saadud häid kogemusi, vaadata muu hulgas läbi liikmesriikides kasutusele võetud tegevusalused, samal ajal töötada välja Ühendkuningriigiga Brexiti-järgse tiheda koostöö soodustamise moodused ning teha koostööd luureorganite ja liitlastega, nagu USA ja Kanada, ja ELi luure- ja situatsioonikeskusga;

                  t)

                  pöörata erilist tähelepanu uurimistegevuse tõhustamisele, et uurida käimasolevat propaganda „sisseostmise“ protsessi ning jõu mitmekordistamise vahendite kasutamist vaenulike kolmandate osapoolte poolt, samuti sellele, et oluline on mitte üksnes selliste rünnete paljastamine ja avalikustamine ning toimepanijate tuvastamise suutlikkuse suurendamine, vaid ka rünnete toimepanijate täpse tuvastamise tagamine, sealhulgas süüdlaste ja rahastajate nimede ning taotletavate eesmärkide avalikustamine, samuti rünnete sihtrühmadele avaldatava mõju mõõtmine; avalikustada kõik paljastatud vaenuliku propaganda juhtumid koos üksikasjaliku teabelehega, et püüda avalikkust hoiatada nii, et hoiatus jõuaks nende inimesteni, kellele vaenulik propaganda oli suunatud;

                  u)

                  toetada ja püüda kaasata kodanikuühiskonda, ekspertide ringkondi, erasektori institutsioone, teadusringkondi, rohujuure tasandil tegutsevaid küberaktiviste, peavoolumeediat, ajakirjanike- ja meediaühendusi ning teisi sihikule võetud ja puudutatud toimijaid, kelle hulk üha suureneb, meetmete edendamisse, mille eesmärk on faktide kontrollimine ja väärinfo paljastamine, teadusuuringute, sealhulgas põhjalike uuringute ja sotsioloogilise uurimistöö süvendamine ja teabega manipuleerimise tõhusam analüüsimine; toetada väärinfo paljastamisega tegelevat professionaalset ja uurivat ajakirjandust ja sellekohaseid projekte, samuti kõrgtehnoloogilisi idufirmasid, mis loovad infokasutajate tarbeks digivahendeid, mis aitavad väärinfokampaaniatele vastu seista; rõhutada rahastamise ja hariduse tähtsust ja vajalikkust, sealhulgas seminare ja koolituskursusi koostöös liikmesriikide ja kodanikuühiskonnaga, näiteks meediapädevuse e-raamatukogu ja õppekeskust, mille eesmärk on teadlikkuse tõstmine ja väärinfo vastu võitlemine ning meediapädevuse suurendamine;

                  v)

                  tunnustada NATO poolt vastu võetud meetmepaketti, mille eesmärk on võidelda uut liiki hübriidohtudega, ning ELi ja NATO ühisteatist selles valdkonnas tehtava koostöö kohta; nõuda, et ELil tagaks nende soovituste tulemusliku ja kiire rakendamise ka ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika tasandil;

            Euroopa tegevusalused

                  w)

                  väljendada rahulolu Euroopa välisteenistuse uute strateegilise kommunikatsiooni töörühmade loomise üle, mis koosnevad vajalike keeleliste oskuste ja teadmistega ekspertidest, nimelt Lääne-Balkani riikide töörühm ning lõunanaabruse töörühm Lähis-Ida, Põhja-Aafrika ja Pärsia lahe piirkonna riikide jaoks, millele on ülesandeks tehtud tagada kooskõlastatud ja sidus ELi kommunikatsioon nendes piirkondades ning võidelda ELi-vastase väärinfo ja propagandaga;

                  x)

                  tunnustada idanaabruse strateegilise kommunikatsiooni töörühma (East StratCom) saavutatud konkreetseid tulemusi, sealhulgas veebisaidi euvsdisinfo.eu ning Twitteri konto @EUmythbuster loomist; rõhutab, et töörühm on alates loomisest paljastanud üle 4 000 väärinfokampaaniate juhtumi väga erinevatel teemadel; jätkata komisjoni, Euroopa välisteenistuse ja idanaabruse strateegilise kommunikatsiooni töörühma ühiste pingutuste toetamist pärast nende meetmete tugevate ja nõrkade külgede ja vajalike paranduste analüüsi, et muu hulgas tõsta väärinfo tuvastamise, analüüsimise ja paljastamise võimekust, varustada ELi naaberriikides tegutsevad Euroopa välisteenistuse strateegilise kommunikatsiooni töörühmad ja ELi delegatsioonid uute töötajate, vahendite ja oskustega, sh uued andmeanalüüsivahendid, rohkemate andmeanalüütikute ja väärinfo valdkonna ekspertide palkamine ning väärinfo ulatuse ja mõju alal rohkemate allikate ja keelte käsitlemine;

                  y)

                  kujundada idanaabruse strateegilise kommunikatsiooni töörühmast kiiresti täieõiguslik üksus või isegi suurem suurem struktuuriüksus Euroopa välisteenistuse raames tegutsev üksus ning toetada jätkuva rahaliste vahendite eraldamisega Euroopa Parlamendi poolt kõiki kolme Euroopa välisteenistuse strateegilise kommunikatsiooni töörühma, anda selle käsutusse piisavad rahalised vahendid ja inimressursid, mida on endiselt vaja, et töörühmade potentsiaali, efektiivsust, professionaalsust, institutsioonilist järjepidevust ja töö kvaliteeti märgatavalt tõsta ning kaitsta neid Venemaa väärinfot toetavate ametnike ja riikide poliitilise sekkumise eest;

                  z)

                  kõrvaldada idanaabruse strateegilise kommunikatsiooni töörühma praegused puudujäägid, sh vähene asjatundlikkus piirkonna kohta, töötajate suur voolavus ja institutsioonilise järjepidevuse puudumine, ning tagada piisavad rahalised vahendid, kuna vaid nii saab kindlustada täieliku professionaalsuse, tõhususe ja tulemused;

                  aa)

                  paluda neil liikmesriikidel, kes seda veel teinud ei ole, määrata kolme strateegilise kommunikatsiooni töörühma juurde oma lähetatud riiklikud eksperdid, tagada, et ELi poolt väärinfo vastu võitlemiseks kasutatavad eksperdid oleksid poliitiliselt erapooletud ega osaleks aktiivselt sihtriigi siseriiklikes poliitilistes vaidlustes; paluda lähedastel partnerriikidel lisaks nõustada töörühmi ühiste riiklike ja riigiväliste vastasjõudude poolt rakendatava taktika küsimustes ning teadvustada ELi sisese parema koordineerimise tähtust ja vajalikkust;

                  ab)

                  süvendada idanaabruse strateegilise kommunikatsiooni töörühma ja kõigi ELi institutsioonide, liikmesriikide ja samu seisukohti jagavate partnerite omavahelist koostööd; soovitada ELi esindustel ELi riikides ja ELi delegatsioonidel väljaspool ELi toetada idanaabruse strateegilise kommunikatsiooni töörühma, lõunanaabruse töörühma ja Lääne-Balkani riikide töörühma tegevust, muu hulgas jagada nendega rahvusvahelisi ja praktilisi kogemusi ning tõlkida nende väljaandeid kohalikesse keeltesse; nõuab, et strateegilise kommunikatsiooni vallas töötaks rohkem spetsialiseerunud töötajaid, eelkõige ida- ja lõunanaabruses ning Lääne-Balkani riikides asuvates ELi delegatsioonides;

                  ac)

                  keskenduda ELi naabruses asuvatele läbirääkijariikidele ja partnerriikidele, toetada nende pingutusi võitluses vaenuliku propaganda ja väärinfotegevusega, kaasata nende ELi naabruses asuvate kolmandate riikide eksperte, keda ähvardavad samasugused ohud, ning tähtsustada pikaajalise strateegilise lähenemisviisi väljakujundamist ning eelkõige idapartnerluse riikide kaasamist; suurendada ELi välisdelegatsioonide, komisjoni esinduste ja liikmesriikides asuvate Euroopa Parlamendi büroode võimekust, et arendada välja kohapealne suutlikkus väärinfo tuvastamiseks ja paljastamiseks, vahendada tulemuslikult ELi väärtusi ja poliitikapõhimõtteid, laiendada kampaaniapõhist kommunikatsiooni ning ELi institutsioonides ja liikmesriikides paremini koordineerida ja võimendada positiivseid narratiive; võtta arvesse väärinfo praegust levikut ja sellega kaasnevaid tulevasi ohte, mis ähvardavad kõigi idapartnerluse riikide sõltumatust, suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust nende rahvusvaheliselt tunnustatud piirides; võtta prioriteediks eelkõige pikaajalise strateegilise lähenemisviisi väljatöötamine ning idapartnerluse riikide kaasamine, keskenduda inimestevahelisele suhtlusele ning teha koostööd olemasolevate kodanikuühiskonna võrgustikega, kes on juba ühiskonnapõhise vastupanu allikaks;

                  ad)

                  seada prioriteediks strateegiline kommunikatsioon ja vaadata ELi poliitika selles valdkonnas regulaarselt läbi; jätkata Euroopa demokraatia rahastu tegevuse toetamist praktiliste lahenduste leidmisel demokraatliku, sõltumatu ja mitmekesise venekeelse meedia toetamiseks ja tugevdamiseks idapartnerluse riikides ja neist kaugemal; kutsuda komisjoni ning kõiki liikmesriike ja samu seisukohti jagavaid riike üles selles projektis osalema ja seda toetama; pöörata tähelepanu kõigile rahvusvahelistele toimijatele, kes praegu samamoodi käituvad;

                  ae)

                  teha Euroopa Ülemkogule ettepanek, et väärinfo ja vaenuliku propaganda vastane võetaks prioriteetseks ülesandeks ja selleks eraldataks piisavad vahendid, et tagada objektiivne teave ja teabe levitamine;

                  af)

                  koondada olemasolevad riiklikud ja kohalikud spetsialiseeritud keskused, uudistemeedia, eksperdirühmad, vabaühendused ning muud toimijad ja institutsioonid, eelkõige NATO, kes tegelevad hübriidsõja küsimusega, ELi-ülesesse võrgustikku, mis aitaks nende tegevust koordineerida ja nende tähelepanekuid ja tulemusi koguda; eraldada selleks tegevuseks piisavad vahendid; rõhutab, et see võrgustik peaks olema avatud samadel seisukohtadel olevatele ELi partneritele, kes saaksid jagada oma kogemusi väärinfo ja vaenuliku propaganda sihtmärgiks olemise ja nende vastu võitlemise kohta; tagada ELi ja NATO soovituste tõhus rakendamine uute hübriidiohutüüpide vastu võitlemiseks, ka ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika tasandil, ning võtta strateegilise propaganda vastu võitlemise teema Euroopa Julgeoleku- ja Kaitsekolledži ja selle võrgustiku õppekavasse;

            Valimiste kaitsmine vaenuliku propaganda eest

                  ag)

                  mõista rangelt hukka kolmandate isikute, sealhulgas eraettevõtete sekkumine valimistesse ja rahvahääletustesse ning veebirobotite, algoritmide, tehisintellekti, internetitrollide, süvavõltsingute ja võltskontode kuritahtlik kasutamine poliitilistes kampaaniates ning paluda mõjutatud liikmesriikidel viia kiiremas korras selliste vaenulike kampaaniate kohta läbi põhjalikud uurimised; peab murettekitavaks suurte sotsiaalsete võrgustike algoritmide hiljutist arengut ja nende võimalikku kahjulikku rolli valeandmeid või vihakõnet sisaldava sisu rõhutamisel; rõhutada sõltumatute demokraatlike ühiskondade suutlikkust teha ise suveräänseid poliitilisi otsuseid;

                  ah)

                  kutsuda liikmesriike ja samu seisukohti jagavaid riike üles jagama teavet igasuguse välise või riigisisese sekkumise kohta valimisprotsessidesse ja vahetama kogemusi selle tõkestamiseks, et suurendada vastupanuvõimet sellistele sekkumistele;

                  ai)

                  kutsuda liikmesriike üles tagama, et valimisseadustes võetaks arvesse väärinfokampaaniatest, küberrünnetest, küberkuritegudest ja hääletusel väljendusvabaduse rikkumisest tulenevaid võimalikke ohte, ja rõhutab, et neid seadusi tuleks asjakohaselt muuta, et nende abil oleks võimalik selliseid ohte tõhusalt tõkestada; kiidab sellega seoses selliseid algatusi nagu Rootsi kodanikukaitseamet; toetada ELiga assotsieerunud riike ja Lääne-Balkani riike nii kogemuste kui ka inimressursside ja tehnoloogiaga, et tagada nende valimisprotsesside kindel kaitse Venemaalt ja teistelt vaenulikelt toimijatelt lähtuva pahatahtliku kübertegevuse, väärinfo ja propaganda eest;

                  aj)

                  kutsuda liikmesriike üles kohandama oma valimisreegleid seoses veebikampaaniatega ning jälgima ja hindama veebiplatvormide avaldatavate poliitiliste reklaamide läbipaistvuse aspekte;

                  ak)

                  esitada õigusaktide eelnõusid, et reguleerida valimiskampaaniates andmete kasutamise probleemi pärast seda, kui Cambridge Analytica paljastas andmete väärkasutamise 2016. aasta Ühendkuningriigi referendumikampaanias, et tulevasi valimiskampaaniaid paremini kaitsta lubamatu mõjutamise eest;

                  al)

                  teha kokkuvõte sellistest algatustest nagu valimiste usaldusväärsusega tegelev Atlandi-ülene kahepoolne komitee, mis ühendab poliitika-, tehnoloogia-, meedia- ja ärivaldkonna esindajaid, et kaitsta valimisprotsessi väliste sekkumiste eest;

                  2.

                  teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, komisjonile, komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning teavitamiseks Euroopa välisteenistusele ja NATOle ning Venemaa presidendile, valitsusele ja parlamendile.

         (1)  ELT C 224, 27.6.2018, lk 58.

         (2)  ELT C 356, 4.10.2018, lk 130.

         (3)  Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2018)0483.


               21.1.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 23/159

      P8_TA(2019)0188
      ELi ning Monaco, Andorra ja San Marino assotsieerimisleping
      Euroopa Parlamendi 13. märtsi 2019. aasta soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, mis käsitleb ELi ning Andorra, Monaco ja San Marino vahelist assotsieerimislepingut (2018/2246(INI))
      (2021/C 23/25)

         Euroopa Parlament,

                  —

                  võttes arvesse nõukogu 22. detsembri 2014. aasta otsust (EL) 2014/…, millega antakse Euroopa Komisjonile luba pidada liikmesriikide nimel läbirääkimisi Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga ühe või mitme assotsieerimislepingu sätete üle, mis kuuluvad liikmesriikide pädevusvaldkonda,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 218,

                  —

                  võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artiklit 8 ja deklaratsiooni Euroopa Liidu lepingu artikli 8 kohta, milles sätestatakse, et liit arvestab oma geograafilise läheduse tõttu liiduga erisuhetes olevate väikeste riikide olukorda,

                  —

                  võttes arvesse komisjoni 20. novembri 2012. aasta teatist „ELi suhted Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga – Võimalused suuremaks integratsiooniks ELiga“ (COM(2012)0680),

                  —

                  võttes arvesse komisjoni talituste 20. novembri 2012. aasta töödokumenti „Andorra, Monaco ja San Marino takistused juurepääsul ELi siseturule ning koostöö muudes valdkondades“ (Obstacles to access by Andorra, Monaco and San Marino to the EU’s Internal Market and Cooperation in other Areas) (SWD(2012)0388),

                  —

                  võttes arvesse komisjoni 18. novembri 2013. aasta teatist „ELi suhted Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga: võimalused nende riikide osalemiseks siseturul“ (COM(2013)0793),

                  —

                  võttes arvesse nõukogu 11. detsembri 2018. aasta järeldusi, mis käsitlevad homogeenset laiemat ühtset turgu ja ELi suhteid ELi mittekuuluvate Lääne-Euroopa riikidega,

                  —

                  võttes arvesse kodukorra artiklit 113,

                  —

                  võttes arvesse väliskomisjoni raportit (A8-0074/2019),

                  A.

                  arvestades, et Andorra Vürstiriigil (Andorra), Monaco Vürstiriigil (Monaco) ja San Marino Vabariigil (San Marino) on pikaaegne omariikluse ajalugu; arvestades, et need riigid on alati olnud Euroopa ajaloo keskmes ning neil on sügavad ja pikaajalised poliitilised, majanduslikud, sotsiaalsed ja kultuurilised suhted nende vahetus läheduses asuvate liikmesriikidega ning ELiga üldiselt; arvestades, et ELi partnerlus nende riikidega tugineb meie ühistele poliitilistele ja kultuurilistele väärtustele;

                  B.

                  arvestades, et Andorra, Monaco ja San Marino on poliitika, majanduse ja kultuuri valdkonnas näidanud üles tugevat euroopalikku suunitlust ning selget tahet tihedamate poliitiliste, majanduslike ja kultuuriliste suhete järele Euroopa Liiduga; arvestades, et ühelt poolt Andorra, Monaco ja San Marino ning teiselt poolt ELi huvides on oluline sellele suunitlusele positiivselt ja õigeaegselt reageerida ning hõlbustada uue assotsieerimislepingu läbirääkimiste kiiret lõpuleviimist, mis on ELi ja nende riikide vaheliste suhete uus raamistik;

                  C.

                  arvestades, et on ka nende liikmesriikide huvides, kellel on traditsiooniliselt tihedad ajaloolised, poliitilised ja majanduslikud sidemed Andorra, Monaco ja San Marinoga, edendada nende riikide suhete süvendamist ja täpsustamist Euroopa Liiduga üldiselt; arvestades, et oluline on siinkohal arvesse võtta erilisi kahepoolseid suhteid, mis nendel liikmesriikidel juba on Andorra, Monaco ja San Marinoga eelkõige õiguskindluse tagamisega seotud põhjustel;

                  D.

                  arvestades, et Andorral, Monacol ja San Marinol on pikaaegne tava toetada Euroopa Liidu poliitilisi seisukohti ÜROs;

                  E.

                  arvestades, et Andorra, Monaco ja San Marino on igaüks omaette vahetus läheduses asuvate liikmesriikide majanduspartnerid ning pakuvad arvukatele ELi kodanikele töövõimalusi; arvestades, et tihe suhtlus Andorra, Monaco ja San Marino ning ELi vahel võimaldaks kõikidele osapooltele olulist võimalust majanduse edasiseks arenguks, millel oleks positiivne ülekanduv majanduslik mõju vahetus lähedus asuvate liikmesriikide piirkondadele, sealhulgas täiendavate tööhõivevõimaluste ja rahvusvaheliste tööoskuste edendamise kaudu;

                  F.

                  arvestades, et assotsieerimislepingu üle toimuvatel läbirääkimistel tuleb kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklit 8 käsitleva deklaratsiooniga nr 3 täielikult arvesse võtta Andorra, Monaco ja San Marino kui väikeriikide eripära; arvestades, et seetõttu on oluline tunnistada Andorra, Monaco ja San Marino väikeseid territoriaalseid mõõtmeid ja väikest elanike arvu ning selle mõju nende riikide piisava sotsiaal-majandusliku juurdepääsu ja kaasamise säilitamisele; arvestades, et juurdepääs ja kaasamine on oluline nende kolme kogukonna kultuuri, traditsioonide ja väärtuste säilitamiseks; arvestades, et ilma selliste sihipäraste juurdepääsu ja kaasamise mehhanismideta võib mõnedel kodanikel olla raske leida oma päritoluriigis elamiseks vajalikke vahendeid; arvestades, et seetõttu on oluline säilitada, muu hulgas assotsieerimislepingu nõuetekohaste sätete kaudu, Andorra, Monaco ja San Marino poliitiline, sotsiaal-majanduslik, kultuuriline ja identiteediga seotud struktuur ning kohandada seda Euroopa Liitu integreerumise tegelikkusega;

                  G.

                  arvestades, et Andorral, Monacol ja San Marinol on oma vastavate naaberriikidega pikaajalised kahepoolsed kokkulepped, milles käsitletakse ühist huvi pakkuvaid küsimusi, võetakse arvesse nimetatud kolme riigi eripära ja tundlikke aspekte ning mis kajastavad vajadust säilitada nende riikide elujõulisus; arvestades, et seda eripära ja neid tundlikke aspekte on tunnistanud Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee;

                  H.

                  arvestades, et Andorra, Monaco ja San Marino on igaüks eraldi ellu viinud olulisi reforme ja lähendanud enda õigusakte ELi õigusaktidele, võttes eeskätt arvesse pangandus- ja finantssektori õigusakte;

                  I.

                  arvestades, et 4. detsembri 2018. aasta kohtumisel otsustas nõukogu eemaldada Andorra ja San Marino nõukogu 5. detsembri 2017. aasta järelduste II lisast, kinnitades seeläbi, et nad on täitnud kõik allesjäänud läbipaistvuse, õiglase maksustamise ning maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise vastaste meetmetega seotud kohustused; arvestades, et Monacot ei ole kunagi käesolevasse lisasse kantud ning et nõukogu märkis juba 5. detsembril 2017, et Monaco on need kohustused täitnud; arvestades, et OECD maksualase läbipaistvuse ja teabevahetuse ülemaailmse foorumi 2018. aasta aprillis ja juulis toimunud kohtumistel tunnistati, et Andorra, Monaco ja San Marino vastavad taotluse alusel teabevahetust käsitlevatele rahvusvahelistele standarditele;

                  J.

                  arvestades, et tuleks tunnustada Andorra olulisi reforme ja ELi õigusaktidega järkjärgulist vastavusse viimist finantsmäärusega seoses; arvestades, et EL ja Andorra on sõlminud väärtusliku tubakakokkuleppe ning et Andorra on nüüd võimeline veelgi tõhustama oma üleminekut mitmekesisemale majandusele; arvestades, et see pikaajaline protsess toob kaasa asjaomaseid probleeme ja seetõttu tuleb Andorra töötajaid mitmekesisemale majandusele üleminekul piisavalt kaitsta; arvestades, et suurem juurdepääs siseturule toetab pikas perspektiivis majanduslikku arengut ja loob Andorras uusi majandus- ja tööhõivevõimalusi;

                  K.

                  arvestades, et San Marinol on praegu täiendavate käibemaksudokumentide (T2) esitamise nõude tõttu raskusi eksportimisega teistesse ELi liikmesriikidesse peale Itaalia; arvestades, et assotsieerimisleping peaks andma San Marino eksportijatele väga väärtuslikud võrdsed võimalused kogu ELis; arvestades, et assotsieerimisleping peaks andma Andorra ja San Marino pankadele võimaluse saada täielik juurdepääs pankade ja finantsteenuste ettevõtete ELi üleeuroopalise tegevusloa andmise süsteemile;

                  L.

                  arvestades, et Monaco kodanikud on enda riigis vähemuses ning et eluaseme- ja tööturg on olukorras, mille tõttu on Monaco kodanikke väga vaja aktiivselt toetada, et neil oleks võimalik Monacosse elama jääda; arvestades, et tööturule lihtsustatud juurdepääsu reguleerivaid eeskirju kohaldatakse võrdselt Monaco kodanikele ja Monaco vahetus naabruses paiknevate linnade elanikele; arvestades, et 92 % Monaco töötajatest on ELi kodanikud;

                  M.

                  arvestades, et ELiga sõlmitav assotsieerimisleping loob võimalusi arendada koostööd ühist huvi pakkuvates valdkondades ja osaleda mõnes ELi horisontaalses poliitikameetmes sellistel teemadel nagu teadusuuringud, keskkond ja haridus (programm „Erasmus+“);

                  N.

                  arvestades, et assotsieerimisleping vajab jõustumiseks Euroopa Parlamendi heakskiitu;

                  1.

                  soovitab nõukogule, komisjonile ning komisjoni asepresidendile ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale järgmist:

                              a)

                              kasutada ära assotsieerimislepingu läbirääkimistega loodavat võimalust näidata ELiga sõlmitavate tihedamate suhete ja suurema integreerimise väärtust, võttes arvesse avalikku arvamust nii Andorras, Monacos ja San Marinos kui ka ELis, ning kinnitada täiendavalt ELi organitesse ja poliitikasse kaasamise tähtsust nende riikide jaoks pikaajaliselt;

                              b)

                              ennetada ohtu, et assotsieerimisleping lükatakse pärast läbirääkimiste lõpetamist tagasi, ja teha uusi jõupingutusi, et anda nendele Andorra, Monaco ja San Marino kodanikele, kes tunnevad end kaitsetuna, teavet assotsieerimislepingu kohta ning selgitada neile võimalikult läbipaistvalt ja koostöös kolme riigi ametiasutustega assotsieerimislepingu ulatust, väärtust ja võimalikke puudusi, seades eesmärgiks poliitilise ühtsuse ja kõige laiema võimaliku avaliku toetuse kolmes riigis; julgustada Andorrat, Monacot ja San Marinot sama tegema ning toetada neid sellistes püüdlustes;

                              c)

                              võtta täielikult arvesse Andorra, Monaco ja San Marino väikeseid territoriaalseid mõõtmeid ja suhteliselt piiratud haldusvahendeid ning kohandada läbirääkimisprotsessis vastavalt liidu õigustiku nõuetekohast vastuvõtmist ja rakendamist, et vähendada liigset eelarvesurvet, millel võib olla negatiivne mõju avalikule arvamusele ja kasutatavatele eelarvevahenditele; pakkuda vajaduse korral Andorrale, Monacole ja San Marinole abi vajaliku haldussuutlikkuse loomiseks, et tagada liidu õigustiku kiire, dünaamiline ja ühetaoline ülevõtmine;

                              d)

                              nõuda igas kolmes riigis sidusa, tõhusa ja tulemusliku institutsioonilise raamistiku loomist assotsieerimislepingu rakendamiseks, et tagada liidu õigustiku dünaamiline ülevõtmine neis kolmes riigis, samuti lepingu sätete ühetaoline rakendamine ja järjepidev tõlgendamine, mis peab hõlmama nõuandefoorumit ja vaidluste lahendamise mehhanismi;

                              e)

                              rõhutada Andorrale, Monacole ja San Marinole siseturu üldise terviklikkuse ja homogeensuse ning kõigi nelja siseturuga seotud vabaduse põhiaspektide kaitsmise olulisust; tuletada meelde siseturule täieliku juurdepääsu, sealhulgas toodete ja teenuste juurdepääsu saamise eeliseid ja majanduslikku kasu ning seda, et vaja on säilitada siseturul võrdsed võimalused ning tugev, vastupidav ja tõhus institutsiooniline baas, millest on kasu kõikidele;

                              f)

                              pakkuda Andorrale, Monacole ja San Marinole nõuetekohast ELi toetust, võttes arvesse nende suutlikkust võtta vastu ja rakendada liidu õigustikku täiel määral ja pikaajaliselt, muu hulgas tihedama institutsioonilise koostöö kaudu vahetus läheduses asuvate liikmesriikidega; pakkuda sihipäraste projektide puhul juurdepääsu ELi rahastamisele ja võimalust tugineda liikmesriikides olemasolevatele haldusasutustele, kes on pühendunud liidu õigustiku rakendamisele;

                              g)

                              soodustada suutlikkuse suurendamist liidu õigustiku nõuetekohaseks vastuvõtmiseks ja rakendamiseks, lähetades Andorra, Monaco ja San Marino avalike haldusasutuste ametnikke ELi ja tema liikmesriikide asjaomastesse institutsioonidesse ja asutustesse;

                              h)

                              võttes arvesse vajadust ühildada assotsieerimislepingus sätestatud asutamisvabadus Andorra, Monaco ja San Marino siseriiklike sätetega, millega soovitakse tagada nende riikide demograafiline terviklikkus ja kodanike sotsiaal-majanduslik kaasamine, kaaluda võimalust teha ajutisi erandeid, mis lähtuvad iga läbirääkimisi pidava riigi tegelike vajaduste hindamisest, võtavad aluseks läbivaatamisklauslid ja järgivad ajakava, mis on vajalik, et tagada igas riigis järkjärgulise lähenemise kaudu tegelikult võrdsed võimalused ja nõuetekohane konkurentsivõime töötajate ja ettevõtete jaoks; võtta teadmiseks asjaolu, et need riigid on niivõrd väikesed, et liidu õigustikust kokkuleppe alusel tehtavate ajutiste erandite mõju oleks ebaoluline;

                              i)

                              kasutada ära assotsieerimislepingu loodav võimalus tugevdada Andorra, Monaco ja San Marinoga koostööd 20. mai 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/849 (1) (mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist) raames;

                              j)

                              kohandada assotsieerimislepingu raames esitatavate statistiliste andmetega seotud nõudeid Andorra, Monaco ja San Marino suurusega;

                              k)

                              uurida paralleelselt assotsieerimislepingu läbirääkimistega võimalust luua Andorra ja San Marino jaoks nõuetekohane juurdepääs eurosüsteemi likviidsetele vahenditele, et suurendada nende vastavate riiklike panga- ja kindlustussüsteemide vastupanuvõimet ja stabiilsust siseste või väliste süsteemsete vapustuste suhtes, tagades samal ajal Euroopa Keskpanga nõuetekohase järelevalve; julgustada Andorrat ja Monacot saama Rahvusvahelise Valuutafondi liikmeks ja anda neile selleks vajaduse korral tehnilist abi; julgustada Andorrat, Monacot ja San Marinot jätkama oma kiiduväärseid jõupingutusi ELiga lähenemisel finantsvaldkonna reguleerimise, maksuhalduse ja rahapesu vastase võitluse vallas;

                              l)

                              teha edusamme Andorra, Monaco ja San Marino assotsieerimislepingu läbirääkimistes ning pakkuda läbirääkimiste osalistele õigel ajal vajalikku institutsioonilist ja poliitikapõhist toetust, sealhulgas komisjoni pädevate peadirektoraatide pakutavaid hinnanguid ja ekspertiisi, et läbirääkimised oleks võimalik lõpetada võimalikult kiiresti ja igal juhul järgmise kahe aasta jooksul;

                              m)

                              sõlmida enne praeguse ametiaja lõppu assotsieerimislepingu raames Andorra, Monaco ja San Marinoga ühine poliitiline deklaratsioon, et teha kokkuvõte läbirääkimistel seni saavutatust ning säilitada läbirääkimistel siiani tehtud edusammud, et uus Euroopa Komisjon ja Euroopa välisteenistus saaksid ühisest seisukohast järeldused teha, selle aluseks võtta ning läbirääkimistega edasi minna;

                              n)

                              käsitleda assotsieerimislepingu üle peetavaid läbirääkimisi võimalusena võtta meetmeid ühiseks investeerimiseks ühist huvi pakkuvatesse taristutesse, samuti meetmeid, mille eesmärk on edendada ühist teadustööd Andorra, Monaco, San Marino ja ELi liikmesriikide vahel;

                  2.

                  on seisukohal, et Euroopa Parlamendi uus ametiaeg võib olla hea võimalus luua uus parlamentidevaheline delegatsioon, mille ülesanne oleks parlamentidevaheline dialoog ja koostöö Andorra, Monaco ja San Marinoga; leiab lisaks, et parlament peaks jätkama tihedat koostööd oma talituste ning Andorra, Monaco ja San Marino parlamentide asjaomaste talituste vahel ning võtma regulaarselt vastu noori poliitilisi, ärivaldkonna ja kodanikuühiskonna juhte nendest kolmest riigist, et tugevdada assotsieerimislepingu läbirääkimiste raames positiivset narratiivi tihedama poliitilise, majandusliku ja tegevuspõhimõtetega seotud suhtluse kohta ELiga; on seisukohal, et Euroopa Parlament peaks edendama perioodilisi arvamuste vahetusi Andorra, Monaco ja San Marino riiklike parlamentide delegatsioonidega kogu läbirääkimiste kestuse ajal; usub, et arvamuste vahetusi Euroopa Parlamendi ning Andorra, Monaco ja San Marino riiklike parlamentide delegatsioonide vahel tuleks pidada ka Euroopa Parlamendis käsitletavatel teemadel, millel võib olla otsene mõju nende riikide majandusele, nende suhetele ELiga või mis puudutavad assotsieerimislepingu tõhusust;

                  3.

                  teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule, komisjonile ja komisjoni asepresidendile ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, Andorra kaasvalitsejatele, valitsusele ja üldnõukogule, Monaco vürstile, riigiministrile ja riiginõukogule ning San Marino kaptenregendile, riigikongressile ning suur- ja üldnõukogule.

         (1)  ELT L 141, 5.6.2015, lk 73.


title: Komisjoni Soovitus (EL) 2020/518, 8. aprill 2020, liidu ühise meetmekogumi kohta, mis võimaldab kasutada tehnoloogiat ja andmeid COVID-19 kriisi vastu võitlemiseks ja kriisist väljumiseks, eelkõige seoses mobiilirakendustega ja anonüümitud liikuvusandmete kasutamisega

text:
               14.4.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 114/7

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2020/518,
      8. aprill 2020,
      liidu ühise meetmekogumi kohta, mis võimaldab kasutada tehnoloogiat ja andmeid COVID-19 kriisi vastu võitlemiseks ja kriisist väljumiseks, eelkõige seoses mobiilirakendustega ja anonüümitud liikuvusandmete kasutamisega
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Praegusest COVID-19 pandeemiast põhjustatud rahvatervisekriis (edaspidi „COVID-19 kriis“) on enneolematu väljakutse liidu ja liikmesriikide tervishoiusüsteemidele, eluviisile, majanduslikule stabiilsusele ja väärtustele. Ükski liikmesriik ei suuda COVID-19 kriisiga võitluses üksi edukas olla. Sellise ulatusega erakordne kriis eeldab kõigi liikmesriikide ning ELi institutsioonide ja organite otsustavat tegutsemist tõeliselt solidaarse koostöö vaimus.

                  (2)

                  Digitehnoloogial ja -andmetel on COVID-19 kriisi vastu võitlemisel suur roll, kuna Euroopas on paljud inimesed mobiilseadmete kaudu internetiga ühendatud. See tehnoloogia ja need andmed võivad olla oluliseks vahendiks, mille abil teavitada üldsust ja aidata asjakohastel avaliku sektori asutustel piirata viiruse levikut ning mida tervishoiuorganisatsioonid saavad kasutada terviseandmete vahetamiseks. Killustatud ja kooskõlastamata tegutsemine võib aga vähendada COVID-19 kriisiga võitlemiseks võetavate meetmete tõhusust ning tekitada samas suurt kahju ühtsele turule ning põhiõigustele ja -vabadustele.

                  (3)

                  Seetõttu on vaja välja kujundada ühine lähenemisviis, kuidas kasutada digitehnoloogiat ja -andmeid praegusele kriisile reageerimiseks. See lähenemisviis peaks aitama pädevatel riiklikel asutustel, eelkõige tervishoiuasutustel ja poliitikakujundajatel, saada piisavaid ja täpseid andmeid, et mõista COVID-19 viiruse arengut, levikut ja mõju. Digitehnoloogia võib aidata ka kodanikel hoida tulemuslikult ja sihipärasemalt suhtlemisdistantsi. Samal ajal on kavandatava lähenemisviisi eesmärk säilitada ühtse turu terviklikkus ning kaitsta põhiõigusi ja -vabadusi, eelkõige õigust eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele.

                  (4)

                  Mobiilirakendused võivad aidata liikmesriikide ja ELi tasandi tervishoiuasutustel jälgida ja ohjeldada praegust COVID-19 pandeemiat. Neid saab kasutada kodanikele juhiste andmiseks ja patsientide järelravi korraldamiseks. Hoiatus- ja kontaktide jälgimise rakendustel võib olla oluline roll nakatunud isikuga kokku puutunud inimeste kindlakstegemisel, haiguse leviku piiramisel ja nakkusahelate katkestamisel. Seetõttu võivad rakendused koos asjakohaste testimisstrateegiate ja kontaktide jälgimisega olla eriti olulised viiruse leviku ulatuse kohta teabe andmisel, suhtlemisdistantsi hoidmise meetmete ja liikumispiirangute tulemuslikkuse hindamisel ning piirangute leevendamise strateegiate jaoks vajaliku teabe andmisel.

                  (5)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuses nr 1082/2013/EL (1) on sätestatud erieeskirjad, mis käsitlevad tõsiste piiriüleste terviseohtude epidemioloogilist seiret, monitooringut, nende eest varajast hoiatamist ja nende vastu võitlemist. Otsuse artikli 2 lõikega 5 on ette nähtud, et komisjon tagab koostöös liikmesriikidega koordineerimise ja vastastikuse teavitamise kõnealuse otsuse alusel loodud mehhanismide ja struktuuride ning muude samalaadsete mehhanismide ja struktuuride vahel, mis on loodud liidu tasandil või Euratomi asutamislepingu alusel ja mille tegevus on asjakohane tõsisteks piiriülesteks terviseohtudeks valmisoleku ja neile reageerimise kavandamise, monitooringu, nende eest varajase hoiatamise ning tõkestamise seisukohast. Tõsiste piiriüleste terviseohtudega seotud tegevuse koordineerimise foorumiks on eespool nimetatud otsuse artikliga 17 loodud terviseohutuse komitee. Otsuse artikli 6 lõikega 1 on loodud nakkushaiguste epidemioloogilise seire võrgustik, mida juhib ja koordineerib Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus (ECDC).

                  (6)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/24/EL (2) (patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius) kohaselt peab e-tervise võrgustik töötama selle nimel, et saavutada Euroopa e-tervise süsteemidest ja teenustest ning koostalitlusvõimelistest rakendustest tulenev püsiv majanduslik ja sotsiaalne kasu, eesmärgiga saavutada kõrgetasemeline usaldusväärsus ja turvalisus, tõhustada tervishoiuteenuste osutamise järjepidevust ning tagada juurdepääs ohututele ja kvaliteetsetele tervishoiuteenustele.

                  (7)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 2016/679 (3) (füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) on kehtestatud isikuandmete, sealhulgas terviseandmete töötlemise tingimused. Selliseid andmeid võib töödelda muu hulgas siis, kui andmesubjekt on andnud selleks selgesõnalise nõusoleku või kui töötlemine on liikmesriigi või liidu õiguse kohaselt avalikes huvides, eelkõige seire ja hoiatamise eesmärgil ning nakkushaiguste ja muude tõsiste terviseohtude ennetamiseks ja tõrjeks.

                  (8)

                  Mitu liikmesriiki on võtnud vastu õigusaktid, mis võimaldavad neil töödelda terviseandmeid avalikes huvides (määruse (EL) 2016/679 artikli 6 lõike 1 punktid c ja e ning artikli 9 lõike 2 punkt i). Igal juhul peaksid andmetöötluse eesmärgid ja vahendid, see, milliseid andmeid töödeldakse ning kes seda teeb, olema selgelt ja konkreetselt määratletud.

                  (9)

                  Komisjon võib kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2018/1725 (4) artikliga 42 ja määruse (EL) 2016/679 artikliga 70 konsulteerida Euroopa Andmekaitseinspektori ja Euroopa Andmekaitsenõukoguga.

                  (10)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2002/58/EÜ (5) on sätestatud eeskirjad, mida kohaldatakse liiklus- ja asukohaandmete suhtes, ning eeskirjad, mis käsitlevad teabe salvestamist kasutaja või abonendi lõppseadmesse (nagu mobiilseade) ja juurdepääsu saamist lõppseadmesse salvestatud teabele. Kõnealuse direktiivi artikli 5 lõike 3 kohaselt on selline salvestamine või juurdepääsu saamine lubatud üksnes kitsalt määratletud tingimustel või juhul, kui kasutaja või abonent annab oma nõusoleku pärast seda, kui talle on kooskõlas määruse (EL) 2016/679 nõuetega esitatud selge ja põhjalik teave. Lisaks võimaldab direktiivi artikli 15 lõige 1 liikmesriikidel võtta seadusandlikke meetmeid, et piirata teatavate direktiivis sätestatud õiguste ja kohustuste, sealhulgas artiklis 5 sätestatud õiguste ja kohustuste ulatust, kui selline piiramine on demokraatlikus ühiskonnas teatavate eesmärkide saavutamiseks vajalik, otstarbekas ja proportsionaalne abinõu.

                  (11)

                  Euroopa Komisjon märkis oma teatises „Euroopa andmestrateegia“, (6) et EL loob kõigi huvides ühtse turu, kus andmed saavad liikuda ELi piires ja sektorite vahel, kus järgitakse täielikult Euroopa norme, eelkõige neid, mis puudutavad eraelu puutumatust ja andmekaitset, samuti konkurentsiõigust, ning kus andmetele juurdepääsu ja nende kasutamise reeglid on õiglased, praktilised ja selged. Komisjon märkis, et kaalub, kas on vaja võtta seadusandlikke meetmeid, et edendada ettevõtetelt riigile andmete jagamist avalikes huvides.

                  (12)

                  Alates COVID-19 kriisi algusest on arendatud mitmesuguseid mobiilirakendusi, mõned neist ka avaliku sektori asutuste poolt, ning liikmesriikidelt ja erasektorilt on tulnud signaale, et nad soovivad kooskõlastamist liidu tasandil, kaasa arvatud selleks, et käsitleda küberturvalisuse, turvalisuse ja eraelu puutumatusega seotud mureküsimusi. Need rakendused täidavad tavaliselt kolme üldist ülesannet: i) kodanike teavitamine ja nõustamine ning sümptomitega isikute meditsiinilise jälgimise korraldamise hõlbustamine, sageli koos enesediagnoosimise küsimustikuga; ii) nende inimeste hoiatamine, kes on olnud nakatunud isiku läheduses, eesmärgiga katkestada nakkusahelad ja vältida nakkuse taaslevikut piirangute leevendamise etapis; ning iii) nakatunud isikute jälgimine ja karantiini jõustamine, millele võivad lisanduda funktsioonid nende tervisliku seisundi hindamiseks karantiini ajal. Osa rakendusi on üldsusele kättesaadavad, samas kui osa on kättesaadavad ainult kinnistele kasutajarühmadele ja mõeldud kontaktide jälgimiseks töökohal. Selliste rakenduste tõhusust ei ole üldjuhul hinnatud. Teabe jagamise ja sümptomite kontrollimise rakendused võivad olla kasulikud kodanike teadlikkuse suurendamiseks. Eksperdiarvamuste kohaselt näivad viiruse leviku tõkestamise seisukohast olevat kõige paljutõotavamad siiski need rakendused, mis on mõeldud kasutajate teavitamiseks ja hoiatamiseks, võttes samuti arvesse nende väiksemat mõju eraelu puutumatusele, ning mitu liikmesriiki uurib praegu võimalusi nende kasutamiseks.

                  (13)

                  Mõningaid selliseid mobiilirakendusi võib pidada meditsiiniseadmeteks, kui tootja on näinud ette nende kasutamise muu hulgas haiguse diagnoosimiseks, ennetamiseks, seireks, prognoosimiseks, raviks või leevendamiseks, mistõttu need kuuluksid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/745 (7) või nõukogu direktiivi 93/42/EMÜ (8) kohaldamisalasse. Kui enesediagnoosimise ja sümptomite kontrollimise rakendused annavad teavet diagnoosimise, ennetamise, seire või prognoosimise kohta, tuleks hinnata, kas need rakendused kvalifitseeruvad meditsiiniseadmeteks vastavalt meditsiiniseadmete õigusraamistikule (direktiiv 93/42/EMÜ ja määrus (EL) 2017/745).

                  (14)

                  Selliste mobiilirakenduste tõhusus sõltub mitmest tegurist. Üks selline tegur on levik kasutajate seas, st mobiilseadet kasutava elanikkonna osakaal ja selle sees nende inimeste osakaal, kes on rakenduse alla laadinud ja andnud nõusoleku neid puudutavate isikuandmete töötlemiseks ning ei ole seda nõusolekut tagasi võtnud. Teised olulised tegurid on üldsuse usaldus selle suhtes, et andmed on kaitstud asjakohaste turvameetmetega ja neid kasutatakse üksnes selleks, et hoiatada isikuid, kes võivad olla viirusega kokku puutunud, tervishoiuasutuste heakskiit, tervishoiuasutuste võime tegutseda rakenduse genereeritud andmete põhjal, integreeritus ja andmete jagamine muude süsteemide ja rakendustega ning piiriülene ja piirkondadevaheline koostalitlusvõime muude süsteemidega.

                  (15)

                  Hoiatus- ja kontaktide jälgimise rakendused on liikmesriikidele kasulikud selleks, et teha kindlaks nakatunud isikuga kokku puutunud inimesed, ning neil võib olla oluline roll viiruse leviku piiramises, kui hakatakse piiranguid leevendama. Need rakendused võivad olla ka kodanikele väärtuslikuks vahendiks, mille abil hoida tulemuslikult ja sihipärasemalt suhtlemisdistantsi. Nende mõju saab suurendada ulatuslikumat testimist toetava strateegia abil. Kontaktide jälgimine tähendab seda, et tervishoiuasutused teevad kiiresti kindlaks kõik COVID-19 diagnoosi saanud patsiendiga kokku puutunud isikud, paluvad neil end isoleerida ning sümptomite ilmnemisel testivad neid ja isoleerivad nad kiiresti. Lisaks võiks sellistest rakendustest saadud anonüümitud ja koondandmeid kasutada koos esmahaigestumist käsitleva teabega selleks, et hinnata suhtlemisdistantsi hoidmise meetmete tulemuslikkust. Ühest küljest on need rakendused ilmselgelt kasulikud liikmesriikide jaoks, teisest küljest võivad need anda lisaväärtust ka ECDC tööle.

                  (16)

                  Enesediagnoosimise ja sümptomite kontrollimise rakendused võivad anda hästi määratletud ja rakenduse suure kasutustihedusega piirkondadest asjakohast teavet COVID-19 sümptomitega juhtumite arvu kohta vanuse ja nädala kaupa. Kui see osutub edukaks, võivad riikide tervishoiuasutused otsustada kasutada rakenduste andmeid COVID-19 sündroomide seireks esmatasandi arstiabis. Need andmed võiks esitada ECDC-le igal nädalal koondatud kujul (nt gripilaadsete haiguste või ägedate hingamisteede nakkuste arv nädalas vanuserühmade kaupa kogu seiremeedikute poolt vaadeldavast rahvastikust). See võimaldaks riikide ametiasutustel ja ECDC-l hinnata hingamisteede sümptomite positiivset prognoosiväärtust konkreetses kogukonnas ning pakkuda rakenduse andmete põhjal teavet viiruse leviku ulatuse kohta.

                  (17)

                  Arvestades nutitelefonirakenduste eespool kirjeldatud funktsioone, võib nende kasutamine mõjutada teatavate põhiõiguste kasutamist, muu hulgas näiteks õigust era- ja perekonnaelu austamisele. Igasugune selliste õiguste riive peaks olema õigusnormidega kooskõlas ning seepärast peaksid liikmesriikide õigusaktid, milles sätestatakse teatavate põhiõiguste kasutamise piirangud või antakse nende jaoks luba, olema kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtetega, nagu on ette nähtud Euroopa Liidu lepingu artikliga 6, ning nende riikide põhiseaduslike tavade ja rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustustega.

                  (18)

                  Selleks et eri liiki rakendused (ja neis nakkusahelate kohta kasutatavad infosüsteemid) oleksid vastuvõetavad, ning tagamaks, et nad täidavad neile seatud epidemioloogilise seire eesmärki, peavad nende aluseks olevad poliitikameetmed, nõuded ja kontrollid olema omavahel kooskõlas ning riikide vastutavad tervishoiuasutused peavad neid rakendama koordineeritult. Mitme kontaktide jälgimise rakendusi kasutama hakanud liikmesriigi kogemused näitavad, et rakenduste vastuvõetavuse suurendamiseks on meetmete ettevalmistamist ja rakendamist kasulik juhtida integreeritult ja kaasata sellesse lisaks tervishoiuasutustele ka muud ametiasutused (sh andmekaitseasutused), erasektor, eksperdid, akadeemikud ja sidusrühmad (nt patsientide rühmad). Rakenduse kasutuselevõtu ja edu jaoks on oluline ka see, et rakendust puudutav teabevahetus oleks võimalikult ulatuslik.

                  (19)

                  Et tuvastada lähedasi kokkupuuteid ka selliste kasutajate seas, kes kasutavad erinevaid kontaktide jälgimise rakendusi (mis võib suure tõenäosusega juhtuda üle riigi või piirkonna piiri liikuvate inimeste seas), tuleks rakendused kavandada koostalitlusvõimeliseks. Nakkusahelate järelevalvega tegelevatel riikide tervishoiuasutustel peaks olema võimalik vahetada teiste liikmesriikide või piirkondadega koostalitlusvõimelist teavet kasutajate kohta, kelle testitulemused on olnud positiivsed, et tegeleda piiriüleste nakkusahelatega.

                  (20)

                  Teatavad ettevõtjad, kaasa arvatud telekommunikatsiooniteenuste osutajad ja suured tehnoloogiaplatvormid, on avaldanud või teinud riikide ametiasutustele kättesaadavaks anonüümitud ja koondatud asukohaandmed. Sellised andmed on vajalikud viirusega võitlemiseks tehtava teadustöö jaoks, viiruse leviku mõistmiseks tehtava modelleerimise jaoks ning kriisi majanduslike mõjude modelleerimiseks, Eeskätt aitavad sellised andmed mõista ja modelleerida epideemia ruumilist dünaamikat ning hinnata suhtlemisdistantsi hoidmise meetmete (reisipiirangud, mitteoluliste tegevuste peatamine, ühiskonna täielik lukustamine) mõju liikuvusele. See on äärmiselt oluline esiteks selleks, et ohjeldada viiruse mõju ja hinnata vajadust eelkõige isikukaitsevahendite ja intensiivraviosakondade järele, ning teiseks, et toetada väljumisstrateegiat andmepõhiste mudelitega, mis illustreeriksid suhtlemisdistantsi hoidmise meetmete leevendamise võimalikku mõju.

                  (21)

                  Praegune kriis on näidanud, et riikide tervishoiuasutustel ja teadusasutustel oleks kasu ulatuslikumast juurdepääsust olulisele teabele, mis võimaldaks analüüsida viiruse arengut ja hinnata rahvatervise meetmete tõhusust.

                  (22)

                  Teatavad liikmesriigid on võtnud meetmeid, et lihtsustada juurdepääsu vajalikele andmetele. Samas kahjustab ELi ühiseid jõupingutusi viiruse vastu võitlemisel praeguste lähenemisviiside killustatus.

                  (23)

                  Liidu ühine lähenemisviis COVID-19 kriisile on muutunud vajalikuks ka seetõttu, et teatavates riikides võetud meetmed, näiteks üksikisikute asukohapõhine jälgimine, tehnoloogia kasutamine isiku terviseriski taseme hindamiseks ja tundlike andmete tsentraliseerimine, tekitavad küsimusi seoses mitme ELi õiguskorras tagatud põhiõiguse ja -vabadusega, kaasa arvatud õigusega eraelu puutumatusele ja õigusega isikuandmete kaitsele. Vastavalt liidu põhiõiguste hartale peab hartas sätestatud põhiõiguste ja -vabaduste piiramine olema igal juhul põhjendatud ja proportsionaalne. Eeskätt peaksid igasugused piirangud olema ajutised ja piirduma rangelt sellega, mis on vajalik kriisiga võitlemiseks, ning need ei tohiks pärast kriisi lõppu edasi kesta ilma piisava põhjenduseta.

                  (24)

                  Peale selle on Maailma Terviseorganisatsioon ja teised asutused hoiatanud ohu eest, et rakenduste ja ebatäpsete andmete tõttu võidakse arvatava seose tõttu haigusega hakata märgistama teatavate omadustega isikuid.

                  (25)

                  Vastavalt võimalikult väheste andmete kogumise põhimõttele peaksid avaliku sektori tervishoiuasutused ja teadusasutused töötlema isikuandmeid ainult siis, kui see on otstarbekas ja asjakohane ning piirdub rangelt vajalikuga, rakendades sealjuures vajalikke kaitsemeetmeid, nagu pseudonüümimine, koondamine, krüpteerimine ja detsentraliseerimine.

                  (26)

                  Tulemuslikud küberturvalisuse ja andmeturbe meetmed on hädavajalikud, et kaitsta andmete kättesaadavust, autentsust, terviklust ja konfidentsiaalsust.

                  (27)

                  Andmekaitseasutustega konsulteerimine kooskõlas liidu õiguses sätestatud isikuandmete kaitse nõuetega on hädavajalik, et tagada isikuandmete töötlemise seaduslikkus ja asjaomaste üksikisikute õiguste austamine.

                  (28)

                  Direktiivi 2011/24/EL artikliga 14 on liidule antud ülesanne toetada ja soodustada koostööd ja teabe vahetamist liikmesriikide vahel vabatahtlikus võrgustikus, mis ühendab liikmesriikide määratud riiklikke asutusi, kes vastutavad e-tervise eest (edaspidi „e-tervise võrgustik“). Selle eesmärkideks on muu hulgas töö selle nimel, et saavutada Euroopa e-tervise süsteemidest ja teenustest ning koostalitlusvõimelistest rakendustest tulenev püsiv majanduslik ja sotsiaalne kasu, eesmärgiga saavutada kõrgetasemeline usaldusväärsus ja turvalisus, tõhustada tervishoiuteenuste osutamise järjepidevust ning tagada juurdepääs ohututele ja kvaliteetsetele tervishoiuteenustele. Komisjoni rakendusotsusega (EL) 2019/1765 (9) on kehtestatud e-tervise võrgustiku loomise, haldamise ja läbipaistva toimimise eeskirjad. E-tervise võrgustiku koosseis ja pädevusvaldkond on sellised, et võrgustik peaks olema avaliku sektori tervishoiuasutuste ja teadusasutuste andmevajaduste üle peetavate arutelude peamine foorum, kus osalevad ka riikide elektroonilise side valdkonna reguleerivate asutuste, digiküsimuste eest vastutavate ministeeriumide ja andmekaitseasutuste ametnikud.

                  (29)

                  Ühtlasi peaksid e-tervise võrgustik ja komisjon tegema tihedat koostööd teiste asutuste ja võrgustikega, kes suudavad pakkuda käesoleva soovituse rakendamiseks vajalikku teavet, sealhulgas terviseohutuse komitee, nakkushaiguste epidemioloogilise seire võrgustiku, ECDC, Euroopa Andmekaitsenõukogu, elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ameti (BEREC) ja võrgu infosüsteemide koostöörühmaga.

                  (30)

                  COVID-19 kriisiga võitlemisel on üldsuse usalduse kindlustamiseks ülitähtis läbipaistvus, selge ja korrapärane teabevahetus ning võimalus, et kõige rohkem mõjutatud isikud ja kogukonnad saavad anda oma sisendi.

                  (31)

                  Arvestades, kui kiiresti areneb COVID-19 kriisiga seotud olukord eri liikmesriikides, on äärmiselt oluline, et liikmesriigid esitaksid oma aruanded ja komisjon vaataks käesolevas soovituses esitatud lähenemisviisi läbi kiiresti ja korrapäraselt niikaua, kuni kriis kestab.

                  (32)

                  Komisjon peaks käesolevat soovitust vajaduse korral täiendama täpsemate suunistega, mis käsitlevad muu hulgas seda, milline on hoiatuseks ja ennetuseks mõeldud mobiilirakenduste kasutamise mõju andmekaitsele ja eraelu puutumatusele,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

         KÄESOLEVA SOOVITUSE EESMÄRK

                  1.

                  Käesoleva soovitusega kehtestatakse ühise lähenemisviisi ehk meetmekogumi väljatöötamise protsess, et kasutada kriisiga toimetulemiseks digitaalseid vahendeid. Meetmekogum koosneb praktilistest meetmetest, mis võimaldavad tehnoloogiat ja andmeid tulemuslikult kasutada, ja keskendub eeskätt kahele valdkonnale:

                              1)

                              üleeuroopaline lähenemisviis selliste liidu tasandil koordineeritavate mobiilirakenduste kasutamisele, mille abil saaksid kodanikud hoida tulemuslikult ja sihipärasemalt suhtlemisdistantsi ning mis võimaldavad hoiatada, ennetada ja kontakte jälgida, et piirata COVID-19 haiguse levikut. See hõlmab metoodikat, mille alusel teostada nende rakenduste tõhususe, koostalitlusvõime ja piiriülese mõju ning turvalisuse, eraelu puutumatuse ja andmekaitse nõuete järgmise seiret ja jagada antud hinnanguid, ning

                              2)

                              ühine kava rahvastiku liikuvuse anonüümitud ja koondatud andmete kasutamiseks, et i) modelleerida ja prognoosida haiguse arengut, ii) jälgida, kui tõhusad on liikmesriikide ametiasutuste otsused selliste meetmete kohta nagu suhtlemisdistantsi hoidmine ja liikumispiirangud, ning iii) kasutada neid andmeid COVID-19 kriisist väljumise koordineeritud strateegia jaoks.

                  2.

                  Liikmesriigid peaksid võtma sellised meetmed võimalikult kiiresti ja tihedas koostöös teiste liikmesriikide, komisjoni ja muude asjaomaste sidusrühmadega ning ilma, et see piiraks liikmesriikide pädevust rahvatervise valdkonnas. Nad peaksid tagama, et kõik meetmed võetakse kooskõlas liidu õigusega, eeskätt meditsiiniseadmeid käsitlevate õigusnormidega ning õigusega eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele, aga ka muude liidu põhiõiguste hartas sätestatud õiguste ja vabadustega. Meetmekogumit täiendavad komisjoni suunised, sealhulgas suunised, mis käsitlevad mobiilsete hoiatus- ja ennetusrakenduste kasutamise mõju andmekaitsele ja eraelu puutumatusele.

         MÕISTED

                  3.

                  Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                              a)

                              „mobiilirakendus“ – nutiseadmetes, eeskätt nutitelefonides, käitatav tarkvaraline rakendus, mis on tavaliselt projekteeritud ulatuslikult ja sihipäraselt veebiressursse kasutama, mis suudab töödelda lähedusandmeid ja iga nutiseadme paljude andurite kogutavat muud kontekstiteavet ning mis saab mitme võrguliidese kaudu vahetada teavet teiste ühendatud seadmetega;

                              b)

                              „e-tervise võrgustik“ – võrgustik, mis on loodud direktiivi 2011/24/EL artikliga 14 ja mille ülesandeid on selgitatud rakendusotsuses (EL) 2019/1765,;

                              c)

                              „terviseohutuse komitee“ – organ, mis koosneb liikmesriikide esindajatest ja on loodud otsuse nr 1082/2013/EL artikli 17 alusel;

                              d)

                              „epidemioloogilise seire võrgustik“ – otsuse nr 1082/2013/EL artikli 6 alusel loodud nakkushaiguste ja seonduvate tervise eriküsimuste epidemioloogilise seire võrgustik, mida juhib ja koordineerib ECDC ning mis võimaldab alalist teabevahetust komisjoni, ECDC ja riigi tasandil epidemioloogilise seire eest vastutavate pädevate asutuste vahel.

         PROTSESS, MILLE KÄIGUS TÖÖTATAKSE VÄLJA TEHNOLOOGIA JA ANDMETE KASUTAMISE MEETMEKOGUM

                  4.

                  See protsess peaks hõlbustama liikmesriikidel ja komisjonil kiiresti välja töötada ja vastu võtta praktiliste meetmete kogumi, kuhu kuulub Euroopa lähenemisviis COVID-19 mobiilirakendustele ning liikuvusandmete kasutamisele viiruse arengu modelleerimiseks ja prognoosimiseks.

                  5.

                  Meetmekogumi väljatöötamiseks peaksid e-tervise võrgustikus esindatud liikmesriigid kohtuma komisjoni ja ECDC esindajatega viivitamata ja seejärel sageli. Nad peaksid vahetama seisukohti selle kohta, kuidas kõige paremini kasutada eri allikatest pärit andmeid COVID-19 kriisiga toimetulekuks, tagades samal ajal usalduse ja turvalisuse kõrge taseme viisil, mis on kooskõlas liidu õigusega, eelkõige isikuandmete ja eraelu puutumatuse kaitsega, ning jagama parimaid tavasid ja hõlbustama ühiseid lähenemisviise.

                  6.

                  -tervise võrgustik peaks käesoleva soovituse rakendamiseks viivitamata kohtuma.

                  7.

                  E-tervise võrgustikus esindatud liikmesriigid peaksid vajaduse korral teavitama terviseohutuse komiteed, elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ametit, võrgu- ja infoturbe koostöörühma ja asjaomaseid komisjoni asutusi, sealhulgas Euroopa Liidu Küberturvalisuse Ametit, Europoli ja nõukogu töörühmi, ning küsima neilt teavet, kui nad kohaldavad käesolevat soovitust.

                  8.

                  Euroopa Andmekaitsenõukogu ja Euroopa Andmekaitseinspektor peaksid samuti olema tihedalt kaasatud tagamaks, et meetmekogum ühendaks andmekaitse- ja lõimprivaatsuse põhimõtted.

                  9.

                  Liikmesriikide ametiasutused ja komisjon peaksid tagama, et üldsust teavitatakse korrapäraselt, selgelt ja põhjalikult meetmetest, mida käesoleva soovituse kohaselt on võetud, ning andma üldsusele võimaluse suhelda ja aruteludes osaleda.

                  10.

                  Kogu protsessi vältel peaks olema esmatähtis kõikide põhiõiguste, eelkõige eraelu puutumatuse ja andmekaitse austamine ning jälgimise ja häbimärgistamise vältimine. Seetõttu tuleks meetmekogumis nendes konkreetsetes küsimustes:

                              1)

                              rangelt piirduda isikuandmete töötlemisega COVID-19 kriisiga võitlemise eesmärgil ja tagada, et isikuandmeid ei kasutata ühelgi muul eesmärgil, nagu õiguskaitse või ärilisel eesmärgil;

                              2)

                              tagada COVID-19 kriisiga võitlemiseks isikuandmete töötlemise jätkuva vajaduse korrapärane läbivaatamine ja näha ette asjakohased aegumisklauslid tagamaks, et isikuandmete töötlemisel ei minda kaugemale, kui on kõnealuste eesmärkide saavutamiseks rangelt vajalik;

                              3)

                              võtta meetmeid tagamaks, et kui andmete töötlemine ei ole enam rangelt vajalik, siis see lõpetatakse tulemuslikult ja asjaomased isikuandmed hävitatakse pöördumatult, välja arvatud juhul, kui eetikanõukogude ja andmekaitseasutuste soovitusel kaalub nende teaduslik väärtus avaliku huvi teenimisel üles mõju asjaomastele õigustele, kohaldades asjakohaseid kaitsemeetmeid.

                  11.

                  Meetmekogumit tuleks arendada järk-järgult, võttes arvesse arutelusid kõigi huvitatud isikutega ning jälgides olukorda, parimat tava, küsimusi ja lahendust seoses andmeallikate ja -liikidega, mis on vajalikud ja kättesaadavad riiklikele tervishoiuasutustele ja rahvatervise teadusasutustele, et võidelda COVID-19 pandeemia vastu.

                  12.

                  Meetmekogumit tuleks jagada Euroopa Liidu rahvusvaheliste partneritega, et vahetada parimaid tavasid ja aidata võidelda viiruse leviku vastu kogu maailmas.

         ÜLEEUROOPALINE LÄHENEMISVIIS COVID-19 MOBIILIRAKENDUSTELE

                  13.

                  Meetmekogumi prioriteet peaks olema üleeuroopaline lähenemisviis COVID-19 mobiilirakendustele, mille töötavad 15. aprilliks 2020 üheskoos välja liikmesriigid ja komisjon. Sellesse protsessi kaasatakse Euroopa Andmekaitsenõukogu ja Euroopa Andmekaitseinspektor. See lähenemisviis peaks hõlmama järgmist:

                              1)

                              tehnilisi kirjeldusi, et tagada mobiiltelefoni teel edastatava teabe, hoiatus- ja kontaktide jälgimise rakenduste tõhusus COVID-19-vastases võitluses meditsiinilisest ja tehnilisest seisukohast;

                              2)

                              meetmeid, millega hoitakse ära selliste rakenduste levik, mis ei ole kooskõlas liidu õigusega, toetatakse puuetega inimestele juurdepääsuvõimaluste tagamise nõudeid ning koostalitlusvõimet ja ühiste lahenduste edendamist, välistamata võimalikku üleeuroopalist rakendust;

                              3)

                              juhtimismehhanisme, mida rakendavad riiklikud tervishoiuasutused, ja koostööd ECDCga;

                              4)

                              rakenduste toimimist käsitleva teabe vahetamise parimate tavade ja mehhanismide kindlakstegemist ning

                              5)

                              andmete jagamist asjaomaste avaliku sektori epidemioloogiliste asutuste ja rahvatervise teadusasutustega, sealhulgas koondandmete jagamist ECDCga.

                  14.

                  E-tervise võrgustikus esindatud liikmesriikide ametiasutused peaksid töötama välja teabevahetuse ja rakenduste koostalitlusvõime tagamise protsessi, kui nähakse ette piiriülesed stsenaariumid.

         ERAELU PUUTUMATUSE JA ANDMEKAITSEASPEKTID, MIS ON SEOTUD MOBIILIRAKENDUSTE KASUTAMISEGA

                  15.

                  Meetmekogumi väljatöötamisel tuleks juhinduda eraelu puutumatuse ja andmekaitse põhimõtetest.

                  16.

                  COVID-19 mobiilsete hoiatus- ja ennetusrakenduste kasutamisel tuleks eelkõige järgida järgmisi põhimõtteid:

                              1)

                              näha ette kaitsemeetmed, millega tagatakse põhiõiguste austamine ja häbimärgistamise ärahoidmine, eelkõige normid, mis hõlmavad isikuandmete ja side konfidentsiaalsuse kaitset;

                              2)

                              eelistada meetmeid, millega sekkutakse kõige vähem, kuid mis on siiski tõhusad, sealhulgas lähedusandmete kasutamine ja üksikisikute asukohta või liikumist käsitlevate andmete töötlemise vältimine, ning võimaluse korral anonüümitud ja koondandmete kasutamine;

                              3)

                              kohaldada asjakohaseid tehnoloogiaid (nt Bluetooth Low Energy) käsitlevaid tehnilisi nõudeid seadme läheduse väljaselgitamiseks, krüpteerimiseks, andmeturbeks, andmete salvestamiseks mobiilseadmesse, tervishoiuasutuste võimalikuks juurdepääsuks ja andmete säilitamiseks;

                              4)

                              kohaldada tulemuslikke küberturvalisuse nõudeid, et kaitsta andmete kättesaadavust, autentsust, terviklust ja konfidentsiaalsust;

                              5)

                              näha ette võetud meetmete aegumine ja nende meetmete kaudu saadud isikuandmete kustutamine hiljemalt siis, kui teatatakse, et pandeemia on kontrolli all;

                              6)

                              laadida kinnitatud nakkuse korral üles lähedusandmed ja kehtestada asjakohased meetodid, et hoiatada isikuid, kes on olnud lähedases kontaktis nakatunud inimesega, kes peab jääma anonüümseks; ning

                              7)

                              kehtestada privaatsusseadete läbipaistvusnõuded, et tagada rakenduste usaldusväärsus.

                  17.

                  Komisjon avaldab suunised, milles veelgi täpsustatakse eraelu puutumatuse ja andmekaitse põhimõtteid, võttes arvesse meetmekogumi väljatöötamise ja rakendamise käigus tekkinud praktilisi kaalutlusi.

         LIIKUVUSANDMETE KASUTAMINE MEETMETE JA VÄLJUMISSTRATEEGIA KAVANDAMISEL

                  18.

                  Meetmekogumi teine prioriteet peaks olema ühine lähenemisviis anonüümitud ja koondatud liikuvusandmete kasutamisele, et:

                              1)

                              modelleerida haiguse leviku kaardistamist ja prognoosi ning selle mõju liikmesriikide tervishoiusüsteemide vajadustele, nagu näiteks haiglate intensiivraviosakondadele ja isikukaitsevahenditele, ning

                              2)

                              optimeerida meetmete tulemuslikkust COVID-19 viiruse leviku piiramisel ja viiruse mõjuga tegelemisel (sealhulgas liikumispiirangud (ja liikumispiirangute lõpetamine) ning saada ja kasutada neid andmeid.

                  19.

                  Selle lähenemisviisi väljatöötamisel peaksid liikmesriigid (kes on esindatud e-tervise võrgustikus, mis koordineerib oma tegevust terviseohutuse komitee, epidemioloogilise seire võrgustiku ja ECDCga ja vajaduse korral Euroopa Liidu Küberturvalisuse Ametiga) vahetama parimaid tavasid liikuvusandmete kasutamise kohta, jagama ja võrdlema viiruse leviku modelleerimist ja prognoose ning jälgima selle leviku piiramise meetmete mõju.

                  20.

                  See tulemus peaks sisaldama:

                              1)

                              anonüümitud ja koondatud liikuvusandmete asjakohast kasutamist modelleerimise jaoks, et mõista, kuidas viirus levib, ja modelleerida kriisi majanduslikke tagajärgi;

                              2)

                              nõuandeid avaliku sektori asutustele, et küsida andmete esitajatelt, millise metoodika kohaselt on andmed anonüümitud, ning testida kasutatud metoodika usaldusväärsust;

                              3)

                              kaitsemeetmeid selleks, et hoida ära andmete desanonüümimine ja vältida isikute taasidentimist, sealhulgas piisaval tasemel andme- ja IT-turbe garantiisid, ning taasidentimisega seotud riskide hindamist anonüümitud andmete ja muude andmete omavahelisel võrdlemisel;

                              4)

                              kõikide selliste kogemata töödeldud andmete viivitamata ja pöördumatult kustutamist, mis võimaldavad tuvastada üksikisikuid, ning andmete esitajate ja pädevate asutuste teavitamist juhuslikust töötlemisest ja andmete kustutamisest;

                              5)

                              andmete kustutamist põhimõtteliselt 90 päeva pärast või igal juhul hiljemalt siis, kui teatatakse, et pandeemia on kontrolli all; ning

                              6)

                              andmete töötlemist üksnes eespool nimetatud eesmärkidel ja andmete jagamise vältimist kolmandate isikutega.

         ARUANDLUS JA LÄBIVAATAMINE

                  21.

                  Üleeuroopaline lähenemisviis COVID-19 mobiilirakendustele avaldatakse 15. aprillil ning seda täiendatakse komisjoni suunistega eraelu puutumatuse ja andmekaitse kohta.

                  22.

                  Liikmesriigid peaksid 31. maiks 2020 esitama komisjonile aruande käesoleva soovituse kohaselt võetud meetmete kohta. Aruandeid tuleks esitada korrapäraselt niikaua, kuni COVID-19 kriis kestab.

                  23.

                  Alates 8. aprillist 2020 peaksid liikmesriigid tegema käesoleva soovitusega hõlmatud valdkondades kohaldatavad meetmed kättesaadavaks teistele liikmesriikidele ja komisjonile vastastikuse eksperdihinnangu koostamiseks. Liikmesriigid ja komisjon võivad ühe nädala jooksul esitada nende meetmete kohta tähelepanekuid. Asjaomane liikmesriik peaks neid tähelepanekuid hoolikalt arvesse võtma.

                  24.

                  Komisjon hindab alates 2020. aasta juunist nende liikmesriikide aruannete alusel tehtud edusamme ja käesoleva soovituse mõju. Komisjon võib esitada liikmesriikidele täiendavaid soovitusi, sealhulgas käesoleva soovitusega hõlmatud valdkondades kohaldatavate meetmete ajastuse kohta.

         Brüssel, 8. aprill 2020

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Thierry BRETON

         (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta otsus nr 1082/2013/EL tõsiste piiriüleste terviseohtude kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 2119/98/EÜ (ELT L 293, 5.11.2013, lk 1).

         (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2011. aasta direktiiv 2011/24/EL patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius (ELT L 88, 4.4.2011, lk 45).

         (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT L 119, 4.5.2016, lk 1).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1725, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel liidu institutsioonides, organites ja asutustes ning isikuandmete vaba liikumist, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 45/2001 ja otsus nr 1247/2002/EÜ (ELT L 295, 21.11.2018, lk 39).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiiv 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37).

         (6)  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa andmestrateegia“, COM(2020) 66 final.

         (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2017. aasta määrus (EL) 2017/745, milles käsitletakse meditsiiniseadmeid, millega muudetakse direktiivi 2001/83/EÜ, määrust (EÜ) nr 178/2002 ja määrust (EÜ) nr 1223/2009 ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 90/385/EMÜ ja 93/42/EMÜ (ELT L 117, 5.5.2017, lk 1).

         (8)  Nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta (EÜT L 169, 12.7.1993, lk 1).

         (9)  Komisjoni 22. oktoobri 2019. aasta rakendusotsus (EL) 2019/1765, milles sätestatakse e-tervise eest vastutavate riiklike asutuste võrgustiku loomise, haldamise ja toimimise eeskirjad ning millega tunnistatakse kehtetuks rakendusotsus 2011/890/EL (ELT L 270, 24.10.2019, lk 83).


title: Nõukogu soovitus (EL) 2020/1186, 7. august 2020, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta

text:
                  11.8.2020

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 261/83

         NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2020/1186,
         7. august 2020,
         millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta
         EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte b ja e ning artikli 292 esimest ja teist lauset,
         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Nõukogu võttis 30. juunil 2020 vastu soovituse Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (1) (edaspidi „nõukogu soovitus“). 16. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/1052, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (2). 30. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2020/1144, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (3).

                     (2)

                     Nõukogu soovituses sätestatakse, et liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil järk-järgult kaotama Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 1. juulist 2020 I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul. Nõukogu peaks pärast komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedat konsulteerimist ning tuginedes nõukogu soovituses osutatud metoodikal, kriteeriumidel ja teabel põhinevale üldisele hinnangule vaatama I lisas osutatud kolmandate riikide loetelu iga kahe nädala järel läbi ja vajaduse korral seda ajakohastama.

                     (3)

                     Pärast seda on nõukogu, tihedas koostöös komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega, arutanud nõukogu soovituse I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu läbivaatamist, kohaldades nõukogu soovituses sätestatud kriteeriume ja metoodikat. Nende arutelude tulemusena tuleks I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu muuta. Eelkõige tuleks loetelust jätta välja Maroko.

                     (4)

                     Piirikontroll ei ole üksnes nende liikmesriikide huvides, kelle välispiiril seda teostatakse, vaid kõigi liikmesriikide huvides, kes on kaotanud piirikontrolli sisepiiridel. Seepärast peaksid liikmesriigid tagama, et välispiiridel võetakse meetmeid koordineeritult, et tagada Schengeni ala hea toimimine. Selleks peaksid liikmesriigid alates 8. augustist 2020 koordineeritud viisil jätkama Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu kaotamist käesoleva soovitusega muudetud nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul.

                     (5)

                     Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmises ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu otsuse tegemist käesoleva soovituse kohta, kas ta rakendab seda.

                     (6)

                     Käesolev soovitus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ (4) ei osale; seetõttu ei osale Iirimaa soovituse vastuvõtmises ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

                     (7)

                     Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (5) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.

                     (8)

                     Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ (6) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ (7) artikliga 3.

                     (9)

                     Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ (8) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2011/350/EL (9) artikliga 3,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
         Nõukogu soovitust (EL) 2020/912 (nagu seda on muudetud soovitusega (EL) 2020/1052 ja soovitusega (EL) 2020/1144) Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta muudetakse järgmiselt.

                     1)

                     Nõukogu soovituse punkti 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:

                                 „1.

                                 Liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil kaotama järk-järgult Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 8. augustist 2020 I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul.“

                     2)

                     Soovituse I lisa asendatakse järgmisega:

                           „I LISA
                           Kolmandad riigid, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut

                                       1.

                                       AUSTRAALIA

                                       2.

                                       KANADA

                                       3.

                                       GRUUSIA

                                       4.

                                       JAAPAN

                                       5.

                                       UUS-MEREMAA

                                       6.

                                       RWANDA

                                       7.

                                       LÕUNA-KOREA

                                       8.

                                       TAI

                                       9.

                                       TUNEESIA

                                       10.

                                       URUGUAY

                                       11.

                                       HIINA (*1)

                        (*1)  Oleneb vastastikkuse kinnitamisest."

            Brüssel, 7. august 2020

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               M. ROTH

            (1)  ELT L 208I, 1.7.2020, lk 1.

            (2)  ELT L 230, 17.7.2020, lk 26.

            (3)  ELT L 248, 31.7.2020, lk 26.

            (4)  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

            (5)  EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.

            (6)  ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

            (7)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/146/EÜ sõlmida Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 1).

            (8)  ELT L 160, 18.6.2011, lk 21.

            (9)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/350/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, seoses sisepiiridel piirikontrolli kaotamise ja isikute liikumisega (ELT L 160, 18.6.2011, lk 19).