title: Nõukogu soovitus, 20. juuli 2020, milles käsitletakse Horvaatia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2020. aasta lähenemisprogrammi kohta 2020/C 282/11

text:
               26.8.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 282/68

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      20. juuli 2020,
      milles käsitletakse Horvaatia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Horvaatia 2020. aasta lähenemisprogrammi kohta
      (2020/C 282/11)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  17. detsembril 2019 võttis komisjon vastu iga-aastase kestliku majanduskasvu strateegia, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2020) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. 17. detsembril 2019 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu ka häiremehhanismi aruande, milles nimetati Horvaatiat ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

                  (2)

                  26. veebruaril 2020 avaldati 2020. aasta aruanne Horvaatia kohta. Selles hinnati Horvaatia edusamme nõukogu poolt 9. juulil 2019 vastu võetud riigipõhiste soovituste (3) („2019. aasta riigipõhised soovitused“) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Horvaatia edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 26. veebruaril 2020. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Horvaatias esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mis tuleneb avaliku ja erasektori võla ning välisvõla kõrgest tasemest väikese potentsiaalse majanduskasvu tingimustes.

                  (3)

                  11. märtsil 2020 kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon ametlikult COVID-19 puhangu ülemaailmseks pandeemiaks. See on tõsine rahvatervisealane hädaolukord, mis mõjutab kodanikke, ühiskonda ja majandust. See seab riiklikud tervishoiusüsteemid suure surve alla, tekitab häireid üleilmsetes tarneahelates, põhjustab volatiilsust finantsturgudel ja tarbijanõudluse šokke ning mõjutab negatiivselt paljusid sektoreid. See ohustab inimeste töökohti ja sissetulekut ning ettevõtete äritegevust. See on toonud kaasa suure majandusšoki, millel on juba praegu liidus tõsised tagajärjed. 13. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise, milles kutsutakse üles võtma kriisile reageerimiseks koordineeritud majanduslikke meetmeid, kaasates kõik osalised nii riiklikul kui ka liidu tasandil.

                  (4)

                  Mitu liikmesriiki on kuulutanud välja eriolukorra või võtnud erakorralisi meetmeid. Kõik erakorralised meetmed peaksid olema rangelt proportsionaalsed, vajalikud, ajaliselt piiratud ning kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Nende üle tuleks teha demokraatlikku järelevalvet ja sõltumatut kohtulikku kontrolli.

                  (5)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (4) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandussurutise ajal. Komisjon leidis oma 20. märtsi 2020. aasta teatises, et arvestades COVID-19 pandeemiast tingitud eeldatavat tõsist majandussurutist, on tingimused üldise vabastusklausli aktiveerimiseks täidetud, ning palus nõukogul seda kinnitada. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Nad leppisid kokku, et tõsine majandussurutis nõuab otsusekindlat, kaugeleulatuvat ja koordineeritud reageerimist. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Lisaks võib nõukogu parandusliku osa puhul otsustada komisjoni soovituse alusel võtta vastu muudetud eelarvekursi. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaseid menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kalduda kõrvale tavapäraselt kohaldatavatest eelarvenõuetest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid.

                  (6)

                  Jätkuvaid meetmeid on vaja COVID-19 pandeemia leviku piiramiseks ja kontrollimiseks, riiklike tervishoiusüsteemide vastupanuvõime tugevdamiseks, pandeemia sotsiaal-majanduslike tagajärgede leevendamiseks ettevõtetele ja majapidamistele suunatud toetusmeetmete abil ning piisavate tervishoiu- ja ohutustingimuste tagamiseks töökohal, et taastada majandustegevus. Liit peaks täiel määral kasutama tema käsutuses olevaid mitmesuguseid vahendeid, et toetada liikmesriikide jõupingutusi nendes valdkondades. Samal ajal peaksid liikmesriigid ja liit tegema koostööd, et valmistada ette meetmed, mille toel taastada ühiskonna ja majanduse tavapärane toimimine ning kestlik majanduskasv, lõimides neisse muu hulgas ülemineku rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale ning võttes arvesse kriisist saadud õppetunde.

                  (7)

                  COVID-19 kriis on toonud esile paindlikkuse, mida siseturg pakub erakorraliste olukordadega kohanemiseks. Kuid selleks, et tagada kiire ja sujuv liikumine taastumisetappi ning kaupade, teenuste ja töötajate vaba liikumine, tuleks siseturu tavapärast toimimist takistavad erakorralised meetmed kaotada niipea, kui need ei ole enam hädavajalikud. Praegune kriis on näidanud, et tervishoiusektoris on vaja kriisiks valmisoleku kavasid. Täiustatud hankestrateegiad, mitmekesistatud tarneahelad ja elutähtsa varustuse strateegilised varud on laiemate kriisiks valmisoleku kavade väljatöötamise peamiste elementide hulgas.

                  (8)

                  Liidu seadusandja on juba muutnud asjaomaseid õigusraamistikke Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EL) 2020/460 (5) ja (EL) 2020/558, (6) et võimaldada liikmesriikidel mobiliseerida kõik Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamata vahendid, et nad saaksid leevendada COVID-19 pandeemia erakordset mõju. Need muudatused annavad suurema paindlikkuse ning lihtsustavad ja ühtlustavad menetlusi. Selleks et leevendada survet rahavoogudele, võivad liikmesriigid eelarveaastal 2020–2021 kasutada ka 100 % suurust liidu eelarvest kaasrahastamise määra. Horvaatiat julgustatakse neid võimalusi täielikult ära kasutama, et aidata kõige rohkem mõjutatud üksikisikuid ja sektoreid.

                  (9)

                  COVID-19 pandeemia sotsiaal-majanduslikud tagajärjed on tõenäoliselt suured ning erineva spetsialiseerumise tõttu Horvaatia piirkondade lõikes erinevad. Eriti kannatavad rannikupiirkonnad ja saared, mis sõltuvad suurel määral turismist. Praegune olukord nõuab seetõttu sihipäraseid poliitikameetmeid.

                  (10)

                  Horvaatia esitas 30. aprillil 2020 oma 2020. aasta riikliku reformikava ja 2020. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (11)

                  Horvaatia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit.

                  (12)

                  Valitsuse 2020. aasta lähenemisprogrammi kohaselt nominaalne eelarvepositsioon halveneb: 2019. aasta eelarveülejääk 0,4 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) asendub 2020. aastal puudujäägiga 6,8 % SKPst, kusjuures 2021. aastaks peaks puudujääk vähenema 2,4 %-le SKPst. Valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis 2019. aastal vähenes 73,2 %ni SKPst, peaks 2020. aasta lähenemisprogrammi kohaselt suurenema 2020. aastal 86,7 %ni. Makromajanduslikke ja eelarveväljavaateid mõjutab COVID-19 pandeemiast tingitud suur ebakindlus.

                  (13)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja osana koordineeritud liidu lähenemisviisist on Horvaatia võtnud õigeaegseid eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti palju mõjutatud inimestele ja sektoritele. 2020. aasta lähenemisprogrammi kohaselt on nende eelarvemeetmete maht 2,8 % SKPst. Kaks peamist meedet on ettevõtjatele töötajate hoidmise eest makstavad toetused ja eriti valusa löögi saanud ettevõtjatele suunatud maksuvabastused. Lisaks on Horvaatia võtnud meetmeid, millel ei ole otsest mõju eelarvele, kuid mis aitavad pakkuda ettevõtetele likviidsustoetust ja mille mahuks hinnatakse 2020. aasta lähenemisprogrammi kohaselt 1,3 % SKPst. Kõnealused meetmed hõlmavad üksikisiku ja äriühingu tulumaksu ning sotsiaalkindlustusmaksete edasilükkamist. Üldiselt on Horvaatia võetud meetmed kooskõlas suunistega, mis on esitatud komisjoni 13. märtsi 2020. aasta teatises. Nende erakorraliste meetmete ja toetavate eelarvemeetmete täielik rakendamine, millele järgneb eelarvepoliitika ümbersuunamine keskpika perioodi usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, kui majandustingimused seda võimaldavad, aitab kaasa riigi rahanduse jätkusuutlikkuse säilitamisele keskpikas perspektiivis.

                  (14)

                  Kui poliitikat ei muudeta, on Horvaatia valitsemissektori eelarvepositsioon komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt 2020. aastal –7,1 % SKPst ja 2021. aastal –2,2 % SKPst. Valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks prognooside kohaselt ulatuma 2020. aastal 88,6 %ni SKPst, vähenedes 2021. aastal 83,4 %ni SKPst.

                  (15)

                  Kuna Horvaatia kavatses 2020. aastal ületada eelarvepuudujäägi kontrollväärtust (3 % SKPst), esitas komisjon 20. mail 2020 aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohaselt koostatud aruande. Kokkuvõttes nähtub komisjoni analüüsist, et aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/97 määratletud puudujäägikriteerium ei ole täidetud.

                  (16)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale võttis Horvaatia kiiresti kaugeleulatuvaid meetmeid, et kaitsta oma kodanikke ja tõkestada viiruse levikut. Pandeemia (ja sellega seonduvad piirangud) on tõsiselt häirinud äritegevust, mis omakorda on mõjutanud negatiivselt tööturgu. Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt väheneb reaalne SKP 2020. aastal 9,1 % ja taastub 2021. aastal 7,5 %, samal ajal kui töötuse määr suureneb prognooside kohaselt 2020. aastal 10,2 %ni, vähenedes 2021. aastal 7,4 %ni. Turismisektor, mis moodustab Horvaatia majandusest väga olulise osa, kannatab rängalt. Lisaks on Horvaatia pidanud tegelema 22. märtsil 2020 Zagrebis aset leidnud suure maavärina tagajärgede kõrvaldamisega. Negatiivsete majanduslike mõjude leevendamiseks võttis Horvaatia vastu ulatusliku meetmepaketi, mille hulka kuulusid palgatoetused, maksude ja sotsiaalkindlustusmaksete tasumisest vabastamine või nende tasumise edasilükkamine, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEd) toetamine, ekspordikindlustuse täiendavad tagatised ja laenumaksete peatamine, samuti turismisektorile ja teistele väga raskesse olukorda sattunud sektoritele suunatud erimeetmed.

                  (17)

                  COVID-19 puhang paneb proovile Horvaatia tervishoiusüsteemi vastupanuvõime. Ehkki juurdepääs tervishoiuteenustele on Horvaatias üldiselt hea, on meditsiinilise abi kaugusest tingitud kättesaamatusega seotud näitajad liidu kõrgeimate hulgas. Tervishoiutöötajate ja -asutuste geograafiliselt ühtlasem jaotus võimaldaks juurdepääsu tervishoiuteenustele lihtsustada. Vastutuse jaotust Horvaatia tervishoiuasutuste eest, mis praegu jaotub riigi valitsuse ja maakondade ametiasutuste vahel, oleks võimalik parandada. Riigi valitsus peab katma maakondadele kuuluvate haiglate võlad, kuid tal on piiratud võimalused nende juhtimist mõjutada. Riigi valitsuse ja maakondade tihedam koostöö on ülimalt tähtis, et tagada esmatähtsate meditsiinitarvete tarned ja võimaldada võtta COVID-19 leviku piiramiseks vajalikke meetmeid. E-tervise vahendite kasutamine võimaldab vähendada tervishoiutöötajate ja patsientide otsekontakte ning kahandab nakatumisriski. E-retsepte kasutatakse laialdaselt, kuid digisaatekirjade ja -haiguslugude osakaal on väga madal.

                  (18)

                  Majandustegevuse aeglustumise tagajärjel on tööandjatel raskusi palkade maksmisega, mis eeldatavasti toob kaasa töötuse ja vaesustaseme suurenemise ning veelgi suuremad territoriaalsed erinevused. Tavapäraselt on osalemine aktiivse tööturupoliitika meetmetes olnud väga väike, kuid praeguse olukorra taustal on sellised meetmeprogrammid populaarsemaks muutumas. Et toetada tööandjaid ja vähendada võimalikult palju koondamiste arvu, tuleks soodustada selliseid meetmeid, aga ka muid tähtajalisi toetuskavasid, eelkõige lühiajalise töö kavasid. Lühiajaliselt säilitavad need meetmed töökohti, kuid ka keskpikas perspektiivis on nende abil võimalik paremini prognoosida majanduse taastumise faasis tekkivaid tööturuvajadusi. Horvaatia riiklik tööturuasutus peaks tugevdama oma meetmeid, millega toetada tööjõu oskuste (sh digioskuste) arendamist, töötada välja mitteaktiivse elanikkonna teavitamise strateegiaid ja aidata võidelda deklareerimata töö vastu, edendades ametlikku tööhõivet. Töötushüvitised ei paku koondatud töötajatele piisavalt kindlustunnet, sest nii hüvitistega kaetus kui ka nende suurus jätavad soovida. Arvatakse, et ka miinimumsissetulekut tagav toetus ei suuda vaesust kuigivõrd vähendada, sest vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse määrad, territoriaalsed erinevused ning vanuse, soo ja puudega seonduvad riskifaktorid on suured.

                  (19)

                  Muret tekitab ka internetiühenduse usaldusväärsus. Horvaatia majapidamistes ei ole kodune kiire internetiühendus kuigi levinud. Umbes 70 % majapidamistes on püsivõrgu lairibaühendus ning vaid 6 % neist on selle võimsus vähemalt 100Mbps. See võib takistada kaugtöö tegemist ja distantsõpet eriti maapiirkondades, eelkõige haavatavate elanikkonnarühmade hulgas, näiteks ebasoodsas olukorras olevatest peredest pärit õpilaste ja puudega õpilaste hulgas. Neil rühmadel on suur oht äkilisest üleminekust rohkem digitaliseeritud ühiskonnale kõrvale jääda. Tihedas koostöös sotsiaalpartneritega tuleks edendada digitehnoloogiat kasutavate alternatiivsete töökorralduste kasutuselevõttu, sest kaugtöö tegijate osakaal (6–7 %) moodustab vaid poole liidu keskmisest.

                  (20)

                  Mõnes majandussektoris on tööjõupuudus olnud pikaajaline, peamiselt just puuduvate oskuste tõttu. Nõutavate oskuste, sh digioskuste omandamise soodustamine esmase hariduse ja koolituse käigus ning hilisema ümber- ja täiendusõppe käigus võiks suurendada tootlikkust ja kõrvaldada töötajate oskustes esinevaid puudujääke. Haridus- ja koolitussüsteemi kvaliteeti ja kaasamisvõimet tuleb parandada igal tasemel ning õppekava reformimist tuleb jätkata. COVID-19 kriisis on digiõppe kasutuselevõtt juba osutunud väärtuslikuks. Digihariduse ja -koolituse taristut ja materjale ning õpetajate, õpilaste ja lastevanemate digioskusi on vaja edasi arendada.

                  (21)

                  Horvaatia peaks toetama krediidi ja muude rahastamisvahendite jätkuvat eraldamist (sh pangavälist rahastamist) elujõulistele laenajatele, keda COVID-19 kriis on negatiivselt mõjutanud. Horvaatia on vastu võtnud mitu stiimuli- ja toetuskava VKEdele. Jõupingutusi tuleks jätkata, et anda laenude ja tagatiste (eelkõige riiklike tagatiste) näol kiiresti ja jätkuvalt likviidsustoetust ettevõtjatele, keskendudes VKEdele, et tulla kriisiga toime ja sillutada teed majanduse taastamisele. Horvaatia ettevõtjad sõltuvad suurel määral pangalaenudest ja rahavoogudest, et oma rahastamisvajadusi katta. Pangandussüsteemi tuleks toetada tagatistega, et luua uusi VKEde rahastamise võimalusi ja parandada nende juurdepääsu rahastamisvahenditele. Nende meetmete kavandamisel ja rakendamisel tuleb arvesse võtta pangandussektori vastupanuvõimet. Ettevõtjate likviidsust on aidanud suurendada ka maksudest ja sotsiaalkindlustusmaksetest vabastamine või nende tasumise edasi lükkamine.

                  (22)

                  Halduskoormuse ja regulatiivsete piirangute vähendamiseks on võetud uusi meetmeid. Kuid üldiselt takistab ettevõtjate tegevust jätkuvalt ikka veel kõrge regulatiivse ja halduskoormuse tase näiteks lubade saamise, teataval määral ka aruandlusnõuete ning maksustamismenetluste osas. Haldus- ja finantskoormuse kaardistamine edeneb sidusrühmadega peetavate konsultatsioonide ja spetsiaalse veebisaidi abil ning võetakse meetmeid kõige enam koormavate kohustuste vähendamiseks. Väga vajalik on ka erialaspetsialistide sujuva töölevõtmise ja töötamise tagamine nendele suunatud õigusraamistike ja vastavate haldusmenetluste ühtlustamise kaudu, eriti just VKEde ja mikroettevõtjate, sh üksikettevõtjate puhul. Maksutaolised lõivud vaadati läbi ja 2020. aasta mais võttis valitsus vastu esimese tegevuskava.

                  (23)

                  Majanduse taastumise toetamiseks on oluline kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, muu hulgas asjakohaste reformide kaudu. Horvaatia peaks edendama investeerimist majanduskasvu soodustavatesse sektoritesse, aidates kaasa rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale üleminekule. Tänapäevane ja töökindel digitaristu on riigiasutuste ja ettevõtjate digitaliseerimisel esmatähtis. Digitehnoloogiale ülemineku eelduseks on ka investeerimine väga suure läbilaskevõimega võrkudesse, sealhulgas 5G võrku. Need investeeringud peaksid toetama Horvaatia riiklikus energia- ja kliimakavas esitatud süsinikuheite vähendamise ja energiasüsteemi ümberkujundamise eesmärkide täitmist Horvaatias. Horvaatias on eriti vajadus ja võimalused investeerida kestlikku linna- ja raudteetransporti, energiatõhususse, taastuvenergiaallikate kasutuselevõttu ja keskkonnataristusse. Mis puudutab veemajandust ja jäätmekäitlust, siis on ka siin Horvaatia näitajad liidu keskmisest tunduvalt madalamad ning Horvaatia majandusarengu säilitamiseks on vaja investeeringuid. Komisjoni ettepanekus ette nähtud õiglase ülemineku fondi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata Horvaatial lahendada mõned probleemid, mis on seotud üleminekuga kliimaneutraalsele majandusele, eelkõige 2020. aasta riigiaruande D lisaga hõlmatud territooriumidel. See võimaldaks Horvaatial seda fondi kõige paremini kasutada.

                  (24)

                  Riigiasutuste tõhusus Horvaatias on liidu keskmisest madalam. Vähene poliitika ja projektide väljatöötamise ja rakendamise võimekus vähendab tõhusust ja kiirust, sealhulgas Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide rakendamisel, mis on samas Horvaatia jaoks väga olulised, et leevendada kriisi tagajärgi ja toetada majanduse taastumist. Uue strateegilise planeerimise süsteemi ja väljakuulutatud riikliku arengustrateegia rakendamine ei edene. Lisaks sellele on riiklike ametiasutuste territoriaalne killustatus suur ja kohaliku tasandi omavalitsuste kohustused ja vahendid ei ole tasakaalus. See suurendab avalike teenuste ebaühtlast kvaliteeti riigis ja kergitab halduskulusid.

                  (25)

                  Kohtuasjade märkimisväärne kuhjumine ja pikaajaline menetlemine tsiviil- ja kaubanduskohtutes mõjutab jätkuvalt ettevõtluskeskkonda ja maksejõuetuse tõhusat menetlemist, samal ajal kui kriminaalasjade lahendamise kvaliteedi ja tõhususega seonduvad probleemid takistavad võitlust majandus- ja finantskuritegudega. Kõige vanemate pooleliolevate kohtuasjade lahendamisel ja elektrooniliste suhtlusvahendite kasutamisel kohtutes on tehtud edusamme, kuid arenguruumi veel on.

                  (26)

                  Kuigi käesolevas soovituses sätestatud riigipõhistes soovitustes („2020. aasta riigipõhised soovitused“) keskendutakse COVID-19 pandeemia sotsiaal-majandusliku mõju leevendamisele ja majanduse taastamise hõlbustamisele, hõlmasid 2019. aasta riigipõhised soovitused ka reforme, mis on olulised keskpika perioodi ja pikaajaliste struktuursete probleemide lahendamiseks. Need 2019. aasta riigipõhised soovitused on jätkuvalt asjakohased ja nende järgimist jälgitakse järgmise aasta Euroopa poolaasta jooksul. Sama kehtib ka investeeringutega seotud majanduspoliitikat käsitlevate 2019. aasta riigipõhiste soovituste kohta. Kõiki 2019. aasta riigipõhiseid soovitusi tuleks arvesse võtta ühtekuuluvuspoliitika 2020. aasta järgse rahastamise strateegilisel kavandamisel, sealhulgas praeguse kriisiga seotud leevendusmeetmete ja väljumisstrateegiate puhul.

                  (27)

                  Horvaatia finantssektor on hästi kapitaliseeritud ja kasumlik ning pangandussektori varade kvaliteet on viimaste aastatega paranenud. Samas on tõenäoline, et finantsasutused kannatavad mõnevõrra, kuna puutuvad kokku sektoritega, mis on COVID-19 pandeemia tõttu kõige haavatavamad. On võetud meetmeid, et leevendada piirangute negatiivset mõju ettevõtjatele. Väga tähtis on, et need meetmed oleksid ajutised, rangelt pandeemiaga seotud ja piisavad, et aidata finantsraskustes ettevõtjatel oma elujõulisus taastada. Sellise lähenemisviisiga toetatakse ettevõtjaid, ilma et see õõnestaks edusamme, mida Horvaatia on teinud oma finantssektori stabiilsuse parandamiseks.

                  (28)

                  Jätkuvad jõupingutused korruptsiooni ennetamise ja selle eest karistamise raamistiku tugevdamiseks on võtmetähtsusega, et tagada majanduse taastumine COVID-19 kriisi järel ning saavutada tõhus, vastutustundlik ja läbipaistev rahaliste vahendite ja ressursside eraldamine ja jaotamine. Hoolimata mitme tegevuskava osalisest rakendamisest on korruptsiooniprobleemid ja huvide konfliktid ettevõtlusvaldkonnas endiselt laialt levinud. Riigi rahaliste vahendite läbipaistva ja tõhusa kasutamise tagamiseks tuleb korruptsiooni ennetamise ja selle eest karistamise raamistikku veelgi tugevdada. Korruptsiooni ennetamiseks ja selle eest karistamiseks on vaja tõhusamaid vahendeid, eriti kohalikul tasandil. Kohapealsete ametnike ja riigiettevõtete kohalike juhtide kontrollimehhanismide tugevdamise vajadus püsib, nagu ka vajadus tagada, et huvide konfliktidega tegeleval komisjonil on võimalik täita oma peamist ennetavat rolli. Eeldatavasti alustatakse 2020. aastal läbipaistvuse suurendamise algatuste, näiteks kohtunike ja prokuröride varade avalikustamisega.

                  (29)

                  Euroopa poolaasta on liidus majandus- ja tööhõivepoliitika pideva koordineerimise raamistik, mis võib edendada kestlikku majandust. Liikmesriigid on teinud oma 2020. aasta riiklikes reformikavades kokkuvõtte ÜRO kestliku arengu eesmärkide rakendamisel tehtud edusammudest. Tagades 2020. aasta riigipõhiste soovituste täieliku rakendamise, aitab Horvaatia kaasa kestliku arengu eesmärkide saavutamisele ja ühistele jõupingutustele tagada liidus konkurentsivõimeline kestlikkus.

                  (30)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2020) raames Horvaatia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2020. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2020. aasta lähenemisprogrammi, 2020. aasta riiklikku reformikava ja varasematel aastatel Horvaatiale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Horvaatia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (31)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2020. aasta lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (7) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

                  (32)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2020. aasta riikliku reformikava ja 2020. aasta lähenemisprogrammi läbi vaadanud. 2020. aasta riigipõhistes soovitustes võetakse arvesse vajadust võidelda COVID-19 pandeemia vastu ja hõlbustada majanduse taastumist, mis on vajalik esimene samm tasakaalustamatuse korrigeerimiseks. 2020. aasta riigipõhised soovitused, milles käsitletakse otse komisjoni poolt määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 kohaselt kindlaks tehtud makromajanduslikku tasakaalustamatust, kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1, 2, 3 ja 4,

            SOOVITAB Horvaatial võtta 2020. ja 2021. aastal järgmisi meetmeid:

                  1.

                  Kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausliga võtta kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ja tagada selle taastumine. Kui majandustingimused võimaldavad, viia ellu eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Tugevdada tervishoiusüsteemi vastupanuvõimet. Edendada tervishoiutöötajate ja -asutuste ühtlasemat geograafilist jaotust, tihedamat koostööd kõigi haldustasandite vahel ning investeeringuid e-tervise valdkonda.

                  2.

                  Tõhustada tööturumeetmeid ja -asutusi, viia töötushüvitised piisavale tasemele ja täiustada miinimumsissetuleku kavasid. Suurendada digitaristu ja digiteenuste kättesaadavust. Edendada oskuste omandamist.

                  3.

                  Kasutada jätkuvalt meetmeid liikviidsustoetuse pakkumiseks VKEdele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele. Vähendada veelgi maksutaolisi lõive ning piiranguid kaupade ja teenuste turu reguleerimisel. Kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, et toetada majanduse taastumist. Keskenduda investeeringute tegemisel üleminekule rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale, eelkõige keskkonnataristule, säästvale linna- ja raudteetranspordile, energia puhtale ja tõhusale tootmisele ja kasutamisele ning kiirele lairibaühendusele.

                  4.

                  Tugevdada riiklike ametiasutuste suutlikkust ja tõhusust riiklike projektide ja poliitikameetmete väljatöötamisel ja rakendamisel riigi ja kohalikul tasandil. Parandada kohtusüsteemi tõhusust.

         Brüssel, 20. juuli 2020

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. KLOECKNER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 301, 5.9.2019, lk 64.

         (4)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. märtsi 2020. aasta määrus (EL) 2020/460, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013 ja (EL) nr 508/2014 seoses erimeetmetega investeeringute kaasamiseks liikmesriikide tervishoiusüsteemidesse ja muudesse majandussektoritesse, et reageerida COVID‐19 puhangule (koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus) (ELT L 99, 31.3.2020, lk 5).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2020. aasta määrus (EL) 2020/558, millega muudetakse määrusi (EL) nr 1301/2013 ja (EL) nr 1303/2013 seoses erimeetmetega erandliku paindlikkuse lubamiseks Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamisel, et reageerida COVID‐19 puhangule (ELT L 130, 24.4.2020, lk 1).

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 20. juuli 2020, milles käsitletakse Itaalia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta 2020/C 282/12

text:
               26.8.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 282/74

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      20. juuli 2020,
      milles käsitletakse Itaalia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2020/C 282/12)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  17. detsembril 2019 võttis komisjon vastu iga-aastase kestliku majanduskasvu strateegia, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2020) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. 17. detsembril 2019 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Itaaliat ühe liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta.

                  (2)

                  26. veebruaril 2020 avaldati 2020. aasta aruanne Itaalia kohta. Selles hinnati Itaalia edusamme nõukogu poolt 9. juulil 2019 vastu võetud riigipõhiste soovituste (3) („2019. aasta riigipõhised soovitused“) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Itaalia edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 26. veebruaril 2020. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Itaalias esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige põhjustab valitsemissektori suur võlg ja tootlikkuse pikaajaline nõrk areng töötuse kõrge taseme ja endiselt suure hulga viivislaenude kontekstis piiriülese mõjuga riske.

                  (3)

                  11. märtsil 2020 kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon ametlikult COVID-19 puhangu ülemaailmseks pandeemiaks. See on tõsine rahvatervisealane hädaolukord, mis mõjutab kodanikke, ühiskonda ja majandust. See seab riiklikud tervishoiusüsteemid suure surve alla, tekitab häireid üleilmsetes tarneahelates, põhjustab volatiilsust finantsturgudel ja tarbijanõudluse šokke ning mõjutab negatiivselt paljusid sektoreid. See ohustab inimeste töökohti ja sissetulekut ning ettevõtete äritegevust. See on toonud kaasa suure majandusšoki, millel on juba praegu liidus tõsised tagajärjed. 13. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise, milles kutsutakse üles võtma kriisile reageerimiseks koordineeritud majanduslikke meetmeid, kaasates kõik osalised nii riiklikul kui ka liidu tasandil.

                  (4)

                  Mitu liikmesriiki on kuulutanud välja eriolukorra või võtnud erakorralisi meetmeid. Kõik erakorralised meetmed peaksid olema rangelt proportsionaalsed, vajalikud, ajaliselt piiratud ning kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Nende üle tuleks teha demokraatlikku järelevalvet ja sõltumatut kohtulikku kontrolli.

                  (5)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (4) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandussurutise ajal. Komisjon leidis oma 20. märtsi 2020. aasta teatises, et arvestades COVID-19 pandeemiast tingitud eeldatavat tõsist majandussurutist, on tingimused üldise vabastusklausli aktiveerimiseks täidetud, ning palus nõukogul seda kinnitada. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Nad leppisid kokku, et tõsine majandussurutis nõuab otsusekindlat, kaugeleulatuvat ja koordineeritud reageerimist. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Lisaks võib nõukogu parandusliku osa puhul otsustada komisjoni soovituse alusel võtta vastu muudetud eelarvekursi. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaseid menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kalduda kõrvale tavapäraselt kohaldatavatest eelarvenõuetest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid.

                  (6)

                  Jätkuvaid meetmeid on vaja COVID-19 pandeemia leviku piiramiseks ja kontrollimiseks, riiklike tervishoiusüsteemide vastupanuvõime tugevdamiseks, pandeemia sotsiaal-majanduslike tagajärgede leevendamiseks ettevõtetele ja majapidamistele suunatud toetusmeetmete abil ning piisavate tervishoiu- ja ohutustingimuste tagamiseks töökohal, et taastada majandustegevus. Liit peaks täiel määral kasutama tema käsutuses olevaid mitmesuguseid vahendeid, et toetada liikmesriikide jõupingutusi nendes valdkondades. Samal ajal peaksid liikmesriigid ja liit tegema koostööd, et valmistada ette meetmed, mille toel taastada ühiskonna ja majanduse tavapärane toimimine ning kestlik majanduskasv, lõimides neisse muu hulgas ülemineku rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale ning võttes arvesse kriisist saadud õppetunde.

                  (7)

                  COVID-19 kriis on toonud esile paindlikkuse, mida siseturg pakub erakorraliste olukordadega kohanemiseks. Kuid selleks, et tagada kiire ja sujuv liikumine taastumisetappi ning kaupade, teenuste ja töötajate vaba liikumine, tuleks siseturu tavapärast toimimist takistavad erakorralised meetmed kaotada niipea, kui need ei ole enam hädavajalikud. Praegune kriis on näidanud, et tervishoiusektoris on vaja kriisiks valmisoleku kavasid. Täiustatud hankestrateegiad, mitmekesistatud tarneahelad ja elutähtsa varustuse strateegilised varud on laiemate kriisiks valmisoleku kavade väljatöötamise peamiste elementide hulgas.

                  (8)

                  Liidu seadusandja on juba muutnud asjaomaseid õigusraamistikke Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EL) 2020/460 (5) ja (EL) 2020/558, (6) et võimaldada liikmesriikidel mobiliseerida kõik Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamata vahendid, et nad saaksid leevendada COVID-19 pandeemia erakordset mõju. Need muudatused annavad suurema paindlikkuse ning lihtsustavad ja ühtlustavad menetlusi. Selleks et leevendada survet rahavoogudele, võivad liikmesriigid eelarveaastal 2020–2021 kasutada ka 100 % suurust liidu eelarvest kaasrahastamise määra. Itaaliat julgustatakse neid võimalusi täielikult ära kasutama, et aidata kõige rohkem mõjutatud üksikisikuid ja sektoreid.

                  (9)

                  COVID-19 pandeemia sotsiaal-majanduslikud tagajärjed on pikaajaliste majanduslike ja sotsiaalsete erinevuste, erineva konkurentsivõimealase potentsiaali ja turismist sõltuvuse taseme tõttu Itaalia piirkondade ja territooriumide lõikes tõenäoliselt erinevad. Sellega kaasneb oht, et riigisisesed piirkondlikud ja territoriaalsed erinevused Itaalias suurenevad, süvendades vähem arenenud ja rohkem arenenud piirkondade, ühiskonna äärealade ja ülejäänud linnapiirkondade, samuti teatavate linna- ja maapiirkondade üksteisest kaugenemise trendi. Arvestades ohuga, et liikmesriikidevaheline lähenemisprotsess võib ajutiselt seiskuda, nõuab praegune olukord sihipäraseid poliitikameetmeid.

                  (10)

                  Itaalia esitas 30. aprillil 2020 oma 2020. aasta stabiilsusprogrammi.

                  (11)

                  Itaalia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit.

                  (12)

                  Valitsuse 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt nominaalne eelarvepositsioon halveneb: eelarvepuudujääk suureneb 1,6 %-lt sisemajanduse koguproduktist (SKP) 2019. aastal 10,4 %-le SKPst 2020. aastal. 2021. aastal väheneb eelarvepuudujääk prognooside kohaselt 5,7 %ni SKPst. Valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis stabiliseerus 2019. aastal 134,8 % juures, peaks 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suurenema 2020. aastal 155,7 %ni. Makromajanduslikke ja eelarveväljavaateid mõjutab COVID-19 pandeemiast tingitud suur ebakindlus. Eelarveprognooside aluseks on riskid, nimelt riigi tagatiste märkimisväärne suurus ja riigivõlakirjade tootluse volatiilsus.

                  (13)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja osana koordineeritud liidu lähenemisviisist on Itaalia võtnud õigeaegseid eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti palju mõjutatud inimestele ja sektoritele. 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on nende eelarvemeetmete maht 2020. aastal 4,5 % SKPst. Meetmete hulka kuuluvad tugevdatud tervishoiusüsteem ja elanikkonnakaitse, töötasu täiendamise skeemide laiendamine ning rahaline toetus füüsilisest isikust ettevõtjatele ja firmadele. Lisaks on Itaalia kehtestanud meetmeid, millel ei ole otsest mõju eelarvele, kuid mis aitavad pakkuda ettevõtetele likviidsustoetust, sealhulgas maksude tasumise edasilükkamine ja laenugarantiid. Üldiselt on Itaalia võetud meetmed kooskõlas suunistega, mis on esitatud komisjoni 13. märtsi 2020. aasta teatises. Nende erakorraliste meetmete ja toetavate eelarvemeetmete täielik rakendamine, millele järgneb eelarvepoliitika ümbersuunamine keskpika perioodi usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, kui majandustingimused seda võimaldavad, aitab kaasa riigi rahanduse jätkusuutlikkuse säilitamisele keskpikas perspektiivis.

                  (14)

                  Kui poliitikat ei muudeta, on Itaalia valitsemissektori eelarvepositsioon komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt 2020. aastal –11,1 % SKPst ja 2021. aastal –5,6 % SKPst. Valitsemissektori võla suhe SKPsse jõuab prognooside kohaselt 2020. aastal 158,9 %ni SKPst ja 2021. aastal 153,6 %ni SKPst.

                  (15)

                  Kuna Itaalia ei järginud 2019. aastal võlareeglit ja kavatses 2020. aastal ületada eelarvepuudujäägi kontrollväärtust (3 % SKPst), esitas komisjon 20. mail 2020 aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohaselt koostatud aruande. Kokkuvõttes nähtub komisjoni analüüsist, et puuduvad küllaldased tõendid, mille põhjal saaks järeldada, kas aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/97 määratletud võlakriteerium on või ei ole täidetud, samas kui eelarvepuudujäägi kriteerium ei ole täidetud.

                  (16)

                  COVID-19 pandeemia on seadnud riikliku tervishoiusüsteemi enneolematu surve alla, tuues esile struktuursed puudused ja vajaduse olla kriisiolukordadeks paremini valmis. Hoolimata sellest, et Itaalia kulutused tervishoiule on väiksemad kui liidus keskmiselt, on tema tervishoiusüsteemile iseloomulikud ülimalt spetsialiseerunud ja kvaliteetsed üldteenused ning üldiselt on riigil õnnestunud pakkuda kättesaadavat hooldust. Sellest hoolimata pidurdasid liikumispiirangute kehtestamiseks võetud meetmete rakendamist eriti COVID-19 pandeemia alguses tervishoiusüsteemi juhtimise killustatus ning keskasutuste ja piirkondlike omavalitsuste vaheline puudulik koordineerimine. Piirkondlikud tervishoiusüsteemid tuginesid kriisile reageerides ennekõike erakorralisele, eriti tervishoiutöötajate ja kohalike sotsiaalteenistuste mobiliseerimisele. See kompenseeris füüsilise taristu piiranguid, tervishoiutöötajate piiratud arvu ja eelmistel aastatel struktuuride ja teenuste parandamiseks tehtud investeeringute piiratust. Valitsus tegi suuri jõupingutusi, et ohjeldada COVID-19 põhjustava viiruse levikut, vähendada haiglatele langevat koormust ja luua täiendavat ravisuutlikkust. Praegu töötatakse välja pikemaajalist viiruse ohjeldamise strateegiat, et tagada turvaline tootmistegevuse taastamine. Lisaks juhtimisprotsesside ja kriisideks valmisoleku kavade parandamisele peaks COVID-19 järgse poliitika eesmärk olema vähendada avaliku sektori poolt tervishoiuteenustesse tehtavate investeeringute puudujääki. Keskmises ja pikaajalises perspektiivis on tervishoiusüsteemi vastupanuvõime parandamise ja kättesaadava ravi jätkuva pakkumise tagamise pant strateegilise investeeringute kava väljatöötamine. Arvestades praeguste prognoosidega tervishoiutöötajate osas, tuleks esikohale seada sellise poliitika väljatöötamine, mille eesmärk on kõrvaldada kitsaskohad seoses tervishoiutöötajate koolituse, värbamise ja tööl hoidmisega.

                  (17)

                  COVID-19 kriisile reageerimiseks kehtestatud piirangumeetmetel on tugev negatiivne mõju tööturule ja sotsiaalsetele tingimustele. Enne kriisi paranes sotsiaalne olukord vähehaaval, ehkki vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse, palgavaesuse ja sissetulekute ebavõrdsuse oht püsis suur ja oli eri piirkondades väga erinev. COVID-19 pandeemia mõju ja sellele järgneva perioodi mõju arvestades tuleks tugevdada sotsiaalseid turvavõrke, et tagada piisav sissetuleku asendamine tööalasest staatusest sõltumata, muu hulgas nende puhul, kes seisavad silmitsi vajakajäämistega sotsiaalkaitsele juurdepääsu vallas. Sissetuleku asendamine ja sissetulekutoetus on eriti oluline ebatüüpilises töösuhtes olevate töötajate ja haavatavas olukorras olevate inimeste jaoks. Samuti on keskse tähtsusega osutada teenuseid, mille eesmärk on sotsiaalne kaasatus ja tööturule kaasamine. Uus miinimumsissetuleku skeem, mille raames maksti mullu hüvitisi enam kui miljonile kodumajapidamisele (keskmiselt 513 eurot), võib COVID-19 kriisi mõju leevendada. Kuid parandada saaks selle jõudmist haavatavate rühmadeni. Valitsus kehtestas ajutiselt täiendava nn hädaabisissetuleku, et toetada neid kodumajapidamisi, mis ei vastanud seni miinimumsissetuleku saamiseks esitatavatele nõuetele. Samuti on oht, et varimajanduses töötavatel inimestel – eriti näiteks põllumajandus-, toiduainetetööstuse ja eluasemesektoris – on probleeme juurdepääsuga sotsiaalkaitsele ja sissetulekutoetusele. Selle probleemi lahendamiseks leevendas valitsus hiljuti norme, et seadustada deklareerimata töötajate tööalane seisund ning võimaldada töötavatel rändajatel saada või pikendada elamislube. Kasvuväljavaateid võivad takistada ka negatiivsed demograafilised suundumused ja ajude äravool. Lõunapoolsete piirkondade ja maapiirkondade rahvastikukao üks põhjuseid lisaks keerukamatele tingimustele tööturul on kvaliteetsete teenuste puudumine. Keskse tähtsusega on parandada juurdepääsu e-teenustele, eriti piiratud liikuvuse kontekstis.

                  (18)

                  COVID-19 kriisi puhkemisest alates on Itaalia astunud samme, et leevendada mõju tööhõivele. Lühendatud tööajal (Cassa integrazione) on olnud keskne roll ja eelduste kohaselt säilib see ka tulevikus. Valikukriteeriume on laiendatud, et hõlmata ka väikesed ja mikroettevõtjad ning kõik majandussektorid ja töötajad. Lisaks sellele on loodud eraldi (ajutine) kord füüsiliselt isikust ettevõtjate jaoks. Enne COVID-19 kriisi tööturutingimused jätkuvalt paranesid. 2019. aastal jõudis tööhõive määr 64 %ni, mis on kõrgeim seni registreeritud määr. Samas jäi see liidu keskmisest ikkagi märkimisväärselt allapoole. Sarnaselt muude tööturu lõtkule viitavate näitajatega püsis töötuse määr kõrge ja peaks komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt veelgi tõusma, jõudes 2020. aastal 11,8 %ni, ja taanduma 2021. aastal 10,7 %ni. Ka ajutiste lepingute osakaal oli kõrge, ehkki alates 2018. aasta keskpaigast oli töökohtade loomisel põhirõhk alalistel töökohtadel. Tulevikus on kestliku ja kaasava taastumise soodustamisel võtmetähtsusega mitteaktiivsete noorte ja naiste tööturule integreerimine. Astutud on mõningaid samme avalike tööturuteenuste tugevdamiseks ja nende paremaks lõimimiseks sotsiaalteenuste, täiskasvanuhariduse ja kutseõppega. Kuid nende töölesuunamise võimekus on endiselt väike ja piirkonniti väga erinev. Samuti on tööandjate osalus jätkuvalt minimaalne. Kuna piirangumeetmeid järk-järgult kaotatakse, võib ettevõtetel ja töötajatel olla abi paindlikust töökorraldusest ja kaugtööst. Vastusena COVID-19 kriisile võttis valitsus vastu ajutised meetmed, mille eesmärk oli ühitada eraelu ja töö, näiteks aruka töö ja eripuhkuste soodustamine ning lapsehoiuvautšerid. Hoolimata hiljutistest jõupingutustest jäävad võrdsete võimaluste edendamiseks võetud meetmed, töö- ja eraelu tasakaalu poliitika ning taskukohase alushariduse ja lastehoiu, samuti pikaajalise hoolduse teenuste pakkumine nõrgaks ja puudulikult lõimituks.

                  (19)

                  Praegune hädaolukord näitab samuti vajadust parandada digiõpet ja -oskusi, sealhulgas tööeas täiskasvanute puhul, ning distantsõpet. Haridusse ja oskustesse investeerimine on aruka ja kaasava taastumise tagamise ning rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale ülemineku jätkamise pant. Sellega seoses on haridus- ja koolitustulemused Itaalia jaoks jätkuvalt tõsine probleem. Põhioskuste omandamisel on teatavates piirkondades suured lüngad ja haridussüsteemist varakult lahkumise määr on liidu keskmisest tunduvalt kõrgem (13,5 % versus 10,3 % 2019. aastal), eriti väljaspool liitu sündinud õpilaste puhul (33 %). Liikumispiirangute kontekstis on oht, et eri piirkondade ja territooriumide vaheline ebavõrdsus teravneb. Seda arvesse võttes on eriti oluline investeerida distantsõppesse, samuti digitaristusse ning koolitajate ja õppurite digioskustesse. Samuti on Itaalias ELi keskmisega võrreldes vähem loodus- ja inseneriteaduste eriala lõpetanuid ning kolmanda taseme hariduse omandamise määr on endiselt väga madal (2019. aastal 27,6 %). Lisaks sellele investeerivad ettevõtjad Itaalias võrreldes teiste liikmesriikidega vähem oma töötajate koolitamisse info- ja kommunikatsioonitehnoloogia alal. Samuti on problemaatiline vähekvalifitseeritud täiskasvanute madal koolituses osalemise määr, kuna vähest kvalifikatsiooni vajavate töökohtade arv üha väheneb. Selleks et varustada töötajad tööturu jaoks oluliste oskustega ning soodustada õiglast üleminekut digitaalsemale ja kestlikule majandusele, on erialane enesetäiendamine ja ümberõpe endiselt ülimalt oluline.

                  (20)

                  COVID-19 kriis on teravdanud vajadust toetada ettevõtete juurdepääsu rahastamisele. Selleks et toetada likviidsuse voolu ettevõtetesse, on Itaalia vastu võtnud mitu kava, sealhulgas vastavalt riigiabi ajutisele raamistikule majanduse toetamiseks praeguse COVID-19 puhangu kontekstis (7). Tagamaks, et neist kavadest saavad kasu kõik ettevõtjad, eriti väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKEd) ning ettevõtjad kõige rohkem mõjutatud sektorites ja geograafilistes piirkondades, samuti novaatorlikud ettevõtjad, on võtmetähtsusega nende tulemuslik rakendamine. Nende meetmete kavandamisel ja rakendamisel tuleb arvesse võtta pangandussektori vastupanuvõimet. VKEde ja novaatorlike ettevõtjate likviidsust saab toetada ka otsetoetustega ja stiimulitega kasutada turupõhist rahastamist. Novaatorlikel ettevõtjatel, kellel puuduvad sageli tagatised, on raskem laenu saada ja praegune kriis võib olukorda halvendada. Maksude ja sotsiaalmaksete riigile tasumise edasilükkamine on aidanud parandada ettevõtjate rahavooge. Kuid vältida tuleks viivitamist heakskiidetud maksetega (nii riiklikelt asutustelt ettevõtjatele kui ka ühelt ettevõtjalt teisele), kuna see vähendab kõigi ettevõtjate, eriti väiksemate ettevõtjate likviidsust.

                  (21)

                  Majanduse taastumise toetamiseks on oluline kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, muu hulgas asjakohaste reformide kaudu. Taastumise toetamiseks ja tulevase vastupanuvõime suurendamiseks on eriti oluline investeerida rohelisele majandusele ülemineku toetamisse. Itaalia on ülimalt haavatav äärmuslike ilmastikutingimuste ja hüdrogeoloogiliste õnnetuste, sealhulgas põua ja metsatulekahjude suhtes. Itaalia üleminek kliimaneutraalsele majandusele nõuab märkimisväärseid era- ja avaliku sektori investeeringuid pikema aja jooksul, eriti uute taastuvenergia tootmise projektide, elektritaristu ja energiatõhususe vallas. Itaalia riiklikus energia- ja kliimakavas on ette nähtud rohelise kokkuleppe raames tehtavad investeeringud kliimamuutustega võitlemiseks. Need on väga olulised kliimamuutustest tuleneva ohu vähendamisel, mängides samal ajal keskset rolli Itaalia majanduse taastumises ja selle vastupanuvõime suurendamises. Rohelise kokkuleppe raames tehtavatel investeeringutel on võtmetähtsus ka õhusaaste mõju vähendamisel inimtervisele Itaalia linnades, eriti Po jõgikonna piirkonnas. Üheks näiteks on selliste säästva liikuvuse algatuste rakendamine nagu kohaliku ühistranspordi busside uuendamine, millega käsitletakse korraga nii ummikute kui ka õhusaaste probleemi. Veemajandus- ja jäätmekäitlustaristu vajakajäämised (eriti lõunapoolsetes piirkondades) tingivad keskkonnamõju ja mõju tervisele, see omakorda aga märkimisväärsed kulud ja tulude saamatajäämise majanduse jaoks. Üldisemalt on vastupanuvõime kliimamuutustele oluline igasuguse taristu, sealhulgas tervishoiutaristu seisukohast. Selleks on vaja kohanemisstrateegiaid. Tegelemine selliste keskkonna ja kliimamuutustega seotud küsimustega nagu hüdrogeoloogilised riskid, säästev linnaliikuvus, energiatõhusus, ringmajandus ja tööstuse ümberkujundamine, on võimalus suurendada tootlikkust, vältides samas mittesäästvaid tavasid. Samas võivad investeeringud sellistesse projektidesse aidata luua töökohti ja toetada kriisijärgset majanduse taastumist. Komisjoni ettepanekus ette nähtud õiglase ülemineku fondi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata Itaalial lahendada mõned probleemid, mis on seotud üleminekuga kliimaneutraalsele majandusele, eelkõige 2020. aasta riigiaruande D lisaga hõlmatud territooriumidel. See võimaldaks Itaalial seda fondi kõige paremini kasutada.

                  (22)

                  COVID-19 puhangust tingitud liikumispiirangud on rõhutanud majanduse digitaliseerimisse tehtavate investeeringute olulisust ja näidanud digitaristute tähtsust. Itaalia ettevõtjate, eriti VKEde ja mikroettevõtjate digimahukuse ja digivaldkonna teadmiste nappuse tõttu ei ole nad saanud pakkuda lahendusi e-kaubanduse ja kaugtöö vallas ning pakkuda ja kasutada liikumispiirangute kestel digivahendeid. Digitaliseerimisse ja oskustesse investeerimine sihtotstarbelise riikliku poliitika pideva ja õigeaegse rakendamise kaudu on ülimalt oluline, et parandada e-äri mudeleid ja aidata ettevõtjatel kohaneda, samuti selleks, et anda hoogu tootlikkusele ja konkurentsivõimele. Elu on näidanud, et juurdepääs kiirele ja usaldusväärsele digitaristule on võtmetähtsusega esmatähtsate teenuste pakkumise tagamiseks valitsuse, hariduse, tervise ja meditsiini vallas ning võtmetähtsusega epideemia jälgimise ja kontrolli juures. Seoses valguskaabelühendusega hooneteni on Itaalia maapiirkondades endiselt mahajäämus. Selle vajakajäämise kõrvaldamiseks, samuti selle kasutuselevõtu täiendavaks soodustamiseks tuleks võtta erimeetmeid.

                  (23)

                  Hästi toimiv teadus- ja innovatsioonisüsteem tuleneb pidevast, sidusast ja tõenditepõhisest poliitilisest toetusest, millele lisanduvad investeeringud ja küllaldane inimkapital. Praegune COVID-19 kriis on selgelt näidanud, et täiendavalt tuleb tugevdada teadlaste vahelist kiiret andmete vahetamist, sealhulgas kasutaja jaoks tasuta juurdepääsu tulemustele ja tõenditele ning avatud teadust. Viimati nimetatu koos teadus- ja äriringkondade koostööga on ilmselgelt äärmiselt oluline, et tuua turule teadustöö tulemused, sealhulgas need, mida on vaja vaktsiinide ja ravi jaoks, tuginedes seejuures Itaalia tugevusele meditsiinitööstuse ja meditsiiniuuringute sektoris.

                  (24)

                  Tõhus avalik haldus on keskse tähtsusega, tagamaks et hädaolukorraga tegelemiseks ja majanduse taastumise toetamiseks võetavaid meetmeid ei aeglusta nende rakendamine. Sotsiaalhüvitiste väljamaksed, likviidsusmeetmed, investeeringute kiirendamine jne ei pruugi olla tulemuslikud, kui neid pärsivad avaliku sektori kitsaskohad. Nõrkuste hulgas on pikale venivad menetlused, sealhulgas tsiviilõiguse vallas, digitaliseerimise madal määr ja vähene haldussuutlikkus. Kontekstis, kus avaliku sektori vahendeid on majandustegevuse toetuseks oluliselt suurendatud, tuleb menetluste ja kontrollidega tegeleda kiiresti. Avalik haldus oli enne COVID-19 kriisi ebaühtlaselt digitaliseeritud. Ametiasutuste ja üldsuse veebipõhine suhtlus oli vähene. Jätkuvalt on piirkondade ja omavalitsusüksuste poolt hallatavate haldusmenetluste hulgas vähe selliseid, mida on võimalik algatada ja lõpule viia tervenisti digitaalselt. Samuti on COVID-19 kriis päevavalgele toonud avaliku sektori digiteenuste koostalitlusvõime puudumise. Avaliku halduse reageerimisvõime edendamiseks on vaja parandada ja lihtsustada valdkondlikke õigusakte ning kõrvaldada tuleb veel püsivad konkurentsitõkked. Atraktiivse, investeeringu- ja ärisõbraliku majanduse pant on lisaks sellele tõhus kohtusüsteem, millel on keskne tähtsus majanduse taastumise jooksul, muu hulgas võimaldades tulemuslikke pääste- ja taastamisraamistikke.

                  (25)

                  Kuigi käesolevas soovituses sätestatud riigipõhistes soovitustes („2020. aasta riigipõhised soovitused“) keskendutakse COVID-19 pandeemia sotsiaal-majandusliku mõju leevendamisele ja majanduse taastamise hõlbustamisele, hõlmasid 2019. aasta riigipõhised soovitused ka reforme, mis on olulised keskpika perioodi ja pikaajaliste struktuursete probleemide lahendamiseks. Need 2019. aasta riigipõhised soovitused on jätkuvalt asjakohased ja nende järgimist jälgitakse järgmise aasta Euroopa poolaasta jooksul. Sama kehtib ka investeeringutega seotud majanduspoliitikat käsitlevate 2019. aasta riigipõhiste soovituste kohta. Kõiki 2019. aasta riigipõhiseid soovitusi tuleks arvesse võtta ühtekuuluvuspoliitika 2020. aasta järgse rahastamise strateegilisel kavandamisel, sealhulgas praeguse kriisiga seotud leevendusmeetmete ja väljumisstrateegiate puhul.

                  (26)

                  Valitsuse võetud meetmetest kodumajapidamiste ja ettevõtete toetuseks on samuti kasu selleks, et säilitada pangandussektori kapitalisatsioon ja selle vastupanuvõime praeguses keerukas tegevuskeskkonnas. Hoolimata võetud leevendusmeetmetest, mille hulgas on pangandusjärelevalve võimaldatud paindlikkus usaldatavusnõuete suhtes, paneb COVID-19 pandeemia kogu liidus proovile ka pankade varade kvaliteedi ning eelduste kohaselt jääb see nii ka lähinädalatel ja -kuudel, sealhulgas Itaalias. See mõjutab jõupingutusi viivislaenude hulga vähendamiseks, muu hulgas seetõttu, et aeglustunud on kohtute tegevus ja langenud väärtusega vara menetlemine. Sellega seoses on varade kvaliteedi säilitamise oluline eeltingimus soodustada COVID-19 kriisist mõjutatud elujõulistele laenajatele suunatud kestlikke lahendusi, muu hulgas vältides seadusest tulenevaid automaatseid protsesse. Samal ajal võib viivislaenude järelturu toimimist toetada ja olemasolevate viivislaenudest vabanemise algatuste negatiivset mõju ohjeldada see, kui tagatakse täpne aruandlus vara kvaliteedi halvenemise kohta ja konservatiivsed krediidistandardid.

                  (27)

                  Itaalia COVID-19 kriisi järgse taastumise tagamises võib mängida olulist rolli korruptsiooni tõhus ennetamine ja selle eest karistamine. Organiseeritud kuritegevuse püüdeid imbuda majandus- ja finantsringkondadesse, moonutada riigihankemenetlusi ja üldisemalt juhtida kõrvale investeeringuteks vajalikke avaliku sektori vahendeid saab ennekõike vältida avaliku sektori läbipaistvuse ja rangema korruptsioonivastane kontrolli abil. Samal ajal peaksid riigihankemenetlused olema jätkuvalt tõhusad, et saavutada tasakaal range järelevalve vajaduse ja tähtaegadest kinni pidamise vajaduse vahel. Endiselt on probleeme menetlustähtaegadega karistusõiguslike apellatsioonkaebustega tegelevates kohtutes, kuid parlamendis on arutusel ulatuslikud reformid kriminaalmenetluste lihtsustamiseks. Itaalia korruptsioonivastast raamistikku tugevdati hiljuti, kuid seda on vaja jätkata, muu hulgas karistades valimise teel ametisse määratud riigiametnikke huvide konflikti puhul.

                  (28)

                  Euroopa poolaasta on liidus majandus- ja tööhõivepoliitika pideva koordineerimise raamistik, mis võib edendada kestlikku majandust. Tagades 2020. aasta riigipõhiste soovituste täieliku rakendamise, aitab Itaalia kaasa ÜRO kestliku arengu eesmärkide saavutamisele ja ühistele jõupingutustele tagada liidus konkurentsivõimeline kestlikkus.

                  (29)

                  Majandus- ja rahaliidu riikide vaheline tihe koordineerimine on väga oluline, et COVID-19 pandeemia majanduslikust mõjust kiiresti taastuda. Liikmesriigina, mille rahaühik on euro, peaks Itaalia tagama, et tema poliitika jääks kooskõlla euroala käsitlevate 2020. aasta soovitustega ja oleks kooskõlastatud teiste rahaühikuna eurot kasutavate liikmesriikide poliitikaga, võttes arvesse eurorühma poliitilisi suuniseid.

                  (30)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2020) raames Itaalia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2020. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2020. aasta stabiilsusprogrammi ja varasematel aastatel Itaaliale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Itaalia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (31)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2020. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (8) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

                  (32)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2020. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. 2020. aasta riigipõhistes soovitustes võetakse arvesse vajadust võidelda COVID-19 pandeemia vastu ja hõlbustada majanduse taastumist, mis on vajalik esimene samm tasakaalustamatuse korrigeerimiseks. 2020. aasta riigipõhised soovitused, milles käsitletakse otse komisjoni poolt määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 kohaselt kindlaks tehtud makromajanduslikku tasakaalustamatust, kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1, 2, 3 ja 4,

            SOOVITAB Itaalial võtta 2020. ja 2021. aastal järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausliga võtta kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ja tagada selle taastumine. Kui majandustingimused võimaldavad, viia ellu eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Suurendada tervishoiusüsteemi vastupanuvõimet ja suutlikkust tervishoiutöötajate, kriitilise tähtsusega meditsiinivarustuse ja taristu vallas. Parandada riiklike ja piirkondlike ametiasutuste vahelist koordineerimist.

                  2.

                  Tagada piisav sissetuleku asendamine ja juurdepääs sotsiaalkaitsele, eriti ebatüüpilises töösuhtes olevate töötajate jaoks. Leevendada COVID-19 kriisi mõju tööhõivele, sealhulgas paindliku töökorralduse ja tööhõive aktiivse toetamise abil. Tugevdada distantsõpet ja parandada oskusi, sealhulgas digivahendite vallas.

                  3.

                  Tagada reaalmajanduse, muu hulgas VKEde, novaatorlike ettevõtjate ning füüsilisest isikust ettevõtjate likviidsust toetavate meetmete tõhus rakendamine ja vältida maksetega hilinemist. Kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, et toetada majanduse taastumist. Keskenduda investeeringute tegemisel üleminekule rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale, eelkõige energia puhtale ja tõhusale tootmisele ja kasutamisele, teadus- ja arendustegevusele, keskkonnahoidlikule ühistranspordile, jäätmekäitlusele ja veemajandusele ning paremale digitaristule, et tagada esmatähtsate teenuste pakkumine.

                  4.

                  Parandada kohtusüsteemi tõhusust ja avaliku halduse töö tulemuslikkust.

         Brüssel, 20. juuli 2020

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. KLOECKNER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 301, 5.9.2019, lk 69.

         (4)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. märtsi 2020. aasta määrus (EL) 2020/460, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013 ja (EL) nr 508/2014 seoses erimeetmetega investeeringute kaasamiseks liikmesriikide tervishoiusüsteemidesse ja muudesse majandussektoritesse, et reageerida COVID‐19 puhangule (koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus) (ELT L 99, 31.3.2020, lk 5).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2020. aasta määrus (EL) 2020/558, millega muudetakse määrusi (EL) nr 1301/2013 ja (EL) nr 1303/2013 seoses erimeetmetega erandliku paindlikkuse lubamiseks Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamisel, et reageerida COVID‐19 puhangule (ELT L 130, 24.4.2020, lk 1).

         (7)  ELT C 91I, 20.3.2020, lk 1.

         (8)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 20. juuli 2020, milles käsitletakse Küprose 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Küprose 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta 2020/C 282/13

text:
               26.8.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 282/82

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      20. juuli 2020,
      milles käsitletakse Küprose 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Küprose 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2020/C 282/13)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  17. detsembril 2019 võttis komisjon vastu iga-aastase kestliku majanduskasvu strateegia, mis tähistas majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2020) algust. Selles võeti nõuetekohaselt arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 17. novembril 2017 välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste sammast. 17. detsembril 2019 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu ka häiremehhanismi aruande, milles nimetati Küprost ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal kuupäeval võttis komisjon vastu ka soovituse euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohta.

                  (2)

                  26. veebruaril 2020 avaldati 2020. aasta aruanne Küprose kohta. Selles hinnati Küprose edusamme nõukogu poolt 9. juulil 2019 vastu võetud riigipõhiste soovituste (3) („2019. aasta riigipõhised soovitused“) täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid ja Küprose edusamme strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi, mille tulemused avaldati samuti 26. veebruaril 2020. Komisjon järeldas oma analüüsi põhjal, et Küprosel esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige koormab finantssektorit viivislaenude väga suur osakaal ning majandust pidurdab suur era- ja avaliku sektori võlg ja välisvõlg, samas kui potentsiaalne majanduskasv on mõõdukas.

                  (3)

                  11. märtsil 2020 kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon ametlikult COVID-19 puhangu ülemaailmseks pandeemiaks. See on tõsine rahvatervisealane hädaolukord, mis mõjutab kodanikke, ühiskonda ja majandust. See seab riiklikud tervishoiusüsteemid suure surve alla, tekitab häireid üleilmsetes tarneahelates, põhjustab volatiilsust finantsturgudel ja tarbijanõudluse šokke ning mõjutab negatiivselt paljusid sektoreid. See ohustab inimeste töökohti ja sissetulekut ning ettevõtete äritegevust. See on toonud kaasa suure majandusšoki, millel on juba praegu liidus tõsised tagajärjed. 13. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise, milles kutsutakse üles võtma kriisile reageerimiseks koordineeritud majanduslikke meetmeid, kaasates kõik osalised nii riiklikul kui ka liidu tasandil.

                  (4)

                  Mitu liikmesriiki on kuulutanud välja eriolukorra või võtnud erakorralisi meetmeid. Kõik erakorralised meetmed peaksid olema rangelt proportsionaalsed, vajalikud, ajaliselt piiratud ning kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Nende üle tuleks teha demokraatlikku järelevalvet ja sõltumatut kohtulikku kontrolli.

                  (5)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (4) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandussurutise ajal. Komisjon leidis oma 20. märtsi 2020. aasta teatises, et arvestades COVID-19 pandeemiast tingitud eeldatavat tõsist majandussurutist, on tingimused üldise vabastusklausli aktiveerimiseks täidetud, ning palus nõukogul seda kinnitada. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Nad leppisid kokku, et tõsine majandussurutis nõuab otsusekindlat, kaugeleulatuvat ja koordineeritud reageerimist. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Lisaks võib nõukogu parandusliku osa puhul otsustada komisjoni soovituse alusel võtta vastu muudetud eelarvekursi. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaseid menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kalduda kõrvale tavapäraselt kohaldatavatest eelarvenõuetest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid.

                  (6)

                  Jätkuvaid meetmeid on vaja COVID-19 pandeemia leviku piiramiseks ja kontrollimiseks, riiklike tervishoiusüsteemide vastupanuvõime tugevdamiseks, pandeemia sotsiaal-majanduslike tagajärgede leevendamiseks ettevõtetele ja majapidamistele suunatud toetusmeetmete abil ning piisavate tervishoiu- ja ohutustingimuste tagamiseks töökohal, et taastada majandustegevus. Liit peaks täiel määral kasutama tema käsutuses olevaid mitmesuguseid vahendeid, et toetada liikmesriikide jõupingutusi nendes valdkondades. Samal ajal peaksid liikmesriigid ja liit tegema koostööd, et valmistada ette meetmed, mille toel taastada ühiskonna ja majanduse tavapärane toimimine ning kestlik majanduskasv, lõimides neisse muu hulgas ülemineku rohelisele majandusele ja digitehnoloogiale ning võttes arvesse kriisist saadud õppetunde.

                  (7)

                  COVID-19 kriis on toonud esile paindlikkuse, mida siseturg pakub erakorraliste olukordadega kohanemiseks. Kuid selleks, et tagada kiire ja sujuv liikumine taastumisetappi ning kaupade, teenuste ja töötajate vaba liikumine, tuleks siseturu tavapärast toimimist takistavad erakorralised meetmed kaotada niipea, kui need ei ole enam hädavajalikud. Praegune kriis on näidanud, et tervishoiusektoris on vaja kriisiks valmisoleku kavasid. Täiustatud hankestrateegiad, mitmekesistatud tarneahelad ja elutähtsa varustuse strateegilised varud on laiemate kriisiks valmisoleku kavade väljatöötamise peamiste elementide hulgas.

                  (8)

                  Liidu seadusandja on juba muutnud asjaomaseid õigusraamistikke Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EL) 2020/460 (5) ja (EL) 2020/558, (6) et võimaldada liikmesriikidel mobiliseerida kõik Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamata vahendid, et nad saaksid leevendada COVID-19 pandeemia erakordset mõju. Need muudatused annavad suurema paindlikkuse ning lihtsustavad ja ühtlustavad menetlusi. Selleks et leevendada survet rahavoogudele, võivad liikmesriigid eelarveaastal 2020–2021 kasutada ka 100 % suurust liidu eelarvest kaasrahastamise määra. Küprost julgustatakse neid võimalusi täielikult ära kasutama, et aidata kõige rohkem mõjutatud üksikisikuid ja sektoreid.

                  (9)

                  COVID-19 pandeemia sotsiaal-majanduslikud tagajärjed jaotuvad erinevate spetsialiseerumismustrite tõttu riigi piires tõenäoliselt ebaühtlaselt, eelkõige suuresti turismist ja üldisemalt vahetut ettevõtete ja tarbijate kontakti nõudvatest sektoritest sõltuvatel aladel. Sellega kaasneb oht, et piirkondlikud erinevused Küprosel suurenevad. Arvestades ohuga, et liikmesriikidevaheline lähenemisprotsess võib ajutiselt seiskuda, nõuab praegune olukord sihipäraseid poliitikameetmeid.

                  (10)

                  7. mail 2020 esitas Küpros oma 2020. aasta riikliku reformikava ja 2020. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

                  (11)

                  Küprose suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit.

                  (12)

                  Valitsuse 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt nominaalne eelarvepositsioon halveneb: eelarveülejääk 1,7 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) 2019. aastal asendub puudujäägiga 4,3 % SKPst 2020. aastal. 2021. aastal väheneb eelarvepuudujääk prognooside kohaselt 0,4 %ni SKPst. Valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis 2019. aastal vähenes 95,5 %ni, peaks 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suurenema 2020. aastal 116,8 %ni. Makromajanduslikke ja eelarveväljavaateid mõjutab COVID-19 pandeemiast tingitud suur ebakindlus. Lisaks on eelarveprognoosidega seotud riskid, nimelt riiklike haiglate otsesed tingimuslikud kohustused ja võimalikud rahastamisvajadused riikliku tervisekindlustussüsteemi rakendamise esimestel aastatel.

                  (13)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja osana koordineeritud liidu lähenemisviisist on Küpros võtnud õigeaegseid eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti palju mõjutatud inimestele ja sektoritele. 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt oli nende eelarvemeetmete maht 4,4 % SKPst. Meetmete hulka kuuluvad tervishoiuteenuste tugevdamine lisaeelarvega (kuni 0,5 % SKPst), palgatoetused töötajate töötasu säilitamiseks peatatud äritegevuse korral (2,7 % SKPst) ning sissetulekutoetus väikeettevõtetele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele (0,3 % SKPst). Lisaks on Küpros teatanud meetmetest, millel ei ole otsest mõju eelarvele, kuid mis aitavad pakkuda ettevõtetele likviidsustoetust, sealhulgas näiteks käibemaksu tasumise edasilükkamine kahe kuu võrra. Üldiselt on Küprose võetud meetmed kooskõlas suunistega, mis on esitatud komisjoni 13. märtsi 2020. aasta teatises. Nende erakorraliste meetmete ja toetavate eelarvemeetmete täielik rakendamine, millele järgneb eelarvepoliitika ümbersuunamine keskpika perioodi usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, kui majandustingimused seda võimaldavad, aitab kaasa riigi rahanduse jätkusuutlikkuse säilitamisele keskpikas perspektiivis.

                  (14)

                  Kui poliitikat ei muudeta, on Küprose valitsemissektori eelarvepositsioon komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt 2020. aastal –7 % SKPst ja 2021. aastal –1,8 % SKPst. Valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks prognooside kohaselt jõudma 2020. aastal 115,7 %ni SKPst ja 2021. aastal 105 %ni SKPst.

                  (15)

                  20. mail 2020 esitas komisjon Küprose kohta aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohaselt koostatud aruande, kuna riik ei järginud 2019. aastal võlareeglit ja kavatses ületada 2020. aastal eelarvepuudujäägi kontrollväärtust, milleks on 3 % SKPst. Kokkuvõttes nähtub komisjoni analüüsist, et aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/97 määratletud võlakriteerium on täidetud, samas kui eelarvepuudujäägi kriteerium ei ole täidetud.

                  (16)

                  Küpros reageeris COVID-19 puhangule kriisi majandusliku mõju leevendamiseks mitmesuguste meetmetega. 15. märtsil 2020 esitas valitsus rahalise toetuse programmi, et kaitsta rahva tervist ning tagada ettevõtete ja tööandjate majanduslik püsimajäämine. Programmi raames eraldatakse pandeemia vastu võitlemiseks tervishoiusektorile 100 miljonit eurot, sealhulgas täiendavate meditsiini-, õendus- ja tugitöötajate värbamiseks ning varustuse ja infrastruktuuri jaoks. Programmis sätestatakse mitmeid meetmeid ettevõtete toetamiseks likviidsuse suurendamise kaudu, nt ettevõtete ja füüsilisest isikust ettevõtjate toetuskavad ja käibemaksu maksmise ajutine peatamine ettevõtete jaoks. Pakett sisaldab ka 11 miljoni euro suurust sihtotstarbelist toetust, et aidata turismisektoril taastuda.

                  (17)

                  COVID-19 kriis näitab vajadust suunata investeeringuid riikliku tervishoiusüsteemi parandamisse ja ajakohastamisse, suutlikkuse taastamisse ja tervishoiureformi rakendamisse. Uus tervishoiusüsteem võimaldab paremat juurdepääsu esmatasandi tervishoiuteenustele, asjakohasele juhendamisele ja kliinilistel protokollidel põhinevale ravile. Samuti nähakse sellega COVID-19 puhangut silmas pidades ette üldine õigus taskukohastele tervishoiuteenustele. Küprosel on kehtestatud hädaolukorra kava pandeemiaga võitlemiseks ja eraldatud täiendavad vahendid haigusesse nakatumise ja haiguse leviku mõju ennetamiseks ja ohjamiseks. Keskpikas perspektiivis peab Küpros suunama investeeringud tervishoiusüsteemi tõhususe, juurdepääsetavuse ja üldise vastupanuvõime suurendamisse. Tervishoiusüsteemi suunatavad lisaressursid peaksid vältima meditsiinitöötajate, elutähtsate meditsiinitarvete ja taristu nappust tulevikus. Tervishoiureformi kavakohane sujuv rakendamine on keskse tähtsusega, et tagada tervishoiuteenuste kättesaadavus ja üldine katvus. Digitaalsed tervishoiulahendused ja uued rakendused aitaksid kiirendada e-tervise teenuste kasutuselevõttu ning arendada kaugkonsultatsioone ja hoiatusmehhanisme. Väga oluline on poliitika, millega parandatakse haiglate suutlikkust, käsitletakse tervishoiutöötajate töötingimusi ning tagatakse isikukaitsevahendite kasutuselevõtt, testimine, ravimid ja meditsiiniseadmed. Demograafiliste muutuste valguses ning pidades silmas vajadust toetada kõige haavatavamaid, sealhulgas puuetega inimesi, on väga oluline lõimimine pikaajalise hoolduse ning esmatasandi ja kogukondliku hooldusega.

                  (18)

                  Pärast viimaste aastate järjepidevaid positiivseid arenguid tööturul seisab Küpros nüüd silmitsi tervishoiukriisist tulenevate probleemidega tööhõive tasemes. Täiendavaid jõupingutusi on vaja kriisi sotsiaal-majandusliku mõju minimeerimiseks. Küpros on juba vastu võtnud erakorralisi meetmeid, sealhulgas lühendatud tööaja kavad ja töötushüvitiste laiendamise füüsilisest isikust ettevõtjatele. Oluline on säilitada tööhõive ja tagada väljakuulutatud meetmete rakendamine tihedas koostöös sotsiaalpartneritega. Võtmetähtsusega on avalike tööturuasutuste suutlikkuse suurendamine alaliste töötajate abil, tagades eelkõige 2020. aasta teisel poolel lõppevate ajutiste lepingute alusel töötavate töönõustajate teenuste jätkumise. Sellega välditakse teenuste edasist surve alla seadmist ning toetatakse tõhusalt uusi töötuid ja teisi haavatavaid rühmi, nagu mittetöötavad ja mitteõppivad noored, pikaajalised töötud ja puuetega inimesed. Täiendavat tähelepanu tuleb pöörata eelkõige koolist tööle ülemineku toetamisele ja teavitustööle noorte hulgas, kuna hiljuti kooli lõpetanutel võib olla töö leidmisel lisaraskusi.

                  (19)

                  COVID-19 puhangu sotsiaalse mõju leevendamiseks ja leibkondade sissetuleku ning majanduse kiire taastumise toetamiseks on vaja asjakohaseid meetmeid. Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt suureneb töötus 2020. aastal eeldatavalt 8,6 %ni ja väheneb 2021. aastal 7,5 %ni. Välisnõudlus teenuste järele väheneb märkimisväärselt, kuna kriis mõjutab eriti rängalt turismisektorit. Kõigile mõjutatud töötajatele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele, sealhulgas neile, kelle jaoks sotsiaalkaitse kättesaadavus on puudulik, tuleks tagada piisaval tasemel sissetuleku asendamine. Sotsiaalkaitsekavad peavad kaitsma töötajaid, füüsilisest isikust ettevõtjaid ja töötuid. Üldist sotsiaalkaitsesüsteemi on võimalik tugevdada, et vältida vaesuse ja ebavõrdsuse suurenemist, pöörates tähelepanu eriti kõige haavatavamatele isikutele, sealhulgas lastele, mitteaktiivsetele inimestele, deklareerimata töötajatele ja rändetaustaga inimestele.

                  (20)

                  Väga oluline on edendada paindlikku töökorraldust, eriti kaugtöö vormis, kaasates sotsiaalpartnerid. Lühiajalises perspektiivis toetab see töötajaid, kellel on ettenägematu laste ja teiste ülalpeetavate eest hoolitsemise kohustus, samal ajal kui pikas perspektiivis hõlbustab see selliste suure osakaaluga naiste tööturule taassisenemist, kes on hoolduskohustuste tõttu mitteaktiivsed. Kuna eakatel ja krooniliste haigustega inimestel on raske haiguse risk viiruse tõttu suurenenud, on väga oluline investeerida kvaliteetsetesse pikaajalise hoolduse teenustesse, et tagada nende jätkuvus ja tõhusus lühikeses ja keskpikas perspektiivis.

                  (21)

                  Hariduse ja koolituse kvaliteedi, tõhususe ja tööturu vajadustele vastavuse parandamine on äärmiselt oluline praeguses kriisiolukorras ning selleks, et tagada tööturu kiire taastumine. Ajal, mil üha rohkem inimesi võib kaotada oma töökoha ja peab pärast seda olema valmis töökohavahetuseks, on veelgi olulisem inimestele vajalike oskuste tagamine. Liikumispiirangud tõid esile probleemid, mis on seotud digioskuste madala tasemega Küprosel. See mõjutab negatiivselt veebitegevust, nagu kaugtöö, distantsõpe ja e-tervise teenuste kasutamine. Kvaliteetse digihariduse ja distantsõppe võtmeks on võrdne juurdepääs IT-taristule ja internetile (sealhulgas ka ebasoodsas olukorras olevate õppurite jaoks) ning hästi koolitatud õpetajad. Üldiste madalate haridus- ja koolitustulemuste tõstmiseks ning laiemalt oskuste parandamiseks on oluline jätkata haridusreformi, investeerides samal ajal digiõppe, töökohal toimuva väljaõppe ja õpipoisiõppe lahendustesse ning õpetajate ja koolitajate IT-vahendite tõhusa kasutamise pädevuse arendamisse. Kehva põhioskuste taset on võimalik tõsta ning suurendada osalemist täiskasvanuhariduses. Selle kiiremaks saavutamiseks võiks ümberõppeprogramme kavandada nii palju kui võimalik veebis kasutamiseks ja seejärel, kui pandeemia on ohjeldatud, lisada füüsiline kohalolek, kui see on asjakohane.

                  (22)

                  Kriisi ajal ja selle järel on praegu ja edaspidi ettevõtete toetamiseks vaja märkimisväärseid rahalisi vahendeid. Oluline on tagada piisav juurdepääs rahastamisele ja likviidsusele, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEde) jaoks, et hoida ettevõtted tegevuses ja inimesed tööl. Nende meetmete kavandamisel ja rakendamisel tuleb võtta arvesse pangandussektori vastupanuvõimet. Küpros on rakendanud spetsiaalse väikeettevõtluse toetuskava, millega subsideeritakse kuni viie töötajaga ettevõtete palgamakseid. Lisaks leevendab vahetut survet riiklikusse tervishoiusüsteemi tehtavate suuremate maksete peatamine ja maksude (nt käibemaks) tasumise edasilükkamine. Oluline on kiire haldusalane koordineerimine, praktiline tugi ja tõhus teabevahetus VKEdele ette nähtud toetuse kohta, koostöös VKEde tugistruktuuride ja ettevõtlusorganisatsioonidega. Riigiasutuste tehtavate lepinguliste maksete kiirendamine võib samuti aidata VKEde rahavoogusid parandada. Vastloodud idu- ja kasvufirmad võivad vajada eritoetust, näiteks avaliku sektori asutuste omakapitaliosaluste ja riskikapitalifondidele suunatud stiimulite näol, et suurendada nende investeeringuid kõnealustesse ettevõtetesse. Jätkuvalt on oluline rakendada enne kriisi ette valmistatud finantsinstrumente (Küprose energia fondifond).

                  (23)

                  Majanduse taastumise toetamiseks on oluline kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, muu hulgas asjakohaste reformide kaudu. Majanduse jätkusuutliku taastumise ja tulevase majanduskasvu jaoks on ülimalt oluline riigi loodusvarade tõhus kaitse ja kasutamine. Et riik oleks turistidele jätkuvalt huvipakkuv, on vaja tegeleda probleemidega, mis on seotud üleminekuga rohelisele energiale, tõhusa jäätmekäitluse ja veemajandusega ning looduse ja bioloogilise mitmekesisuse kaitsega. Kuigi märkimisväärseid investeeringuid on juba alustatud, tuleb suuremat hulka neisse valdkondadesse tehtavaid investeeringuid kiirendada. Küpros seisab silmitsi märkimisväärsete probleemidega ELi heitkogustega kauplemise süsteemiga mittehõlmatud kasvuhoonegaaside heitkoguste 2030. aasta eesmärgi saavutamisel. Nende probleemidega tuleb tegeleda, kavandades ja võttes õigeaegselt täiendavaid meetmeid kooskõlas riigi riikliku energia- ja kliimakavaga. Sellised meetmed nõuavad investeeringuid, eelkõige sellistes valdkondades nagu taastuvenergia, energiatõhusus ja säästev transport, mis võib samuti aidata luua tugeva keskkonnasäästliku stiimuli. Küpros peab parandama ka oma jäätmekäitlussüsteemi ja ringmajandust. Jäätmeteke on endiselt liidu keskmisest märkimisväärselt suurem, samas kui ringlussevõtu määr on liidu keskmisest märkimisväärselt madalam. Prügilatesse ladestamise määr on samuti väga kõrge. Vee- ja reoveemajandus on ebatõhus, eriti linnapiirkondades. Põuad ja veepuudus on suur probleem ning poliitikameetmete ebapiisavus võib mõjutada riigi maapiirkondade majandust ja turismi. Komisjoni ettepanekus ette nähtud õiglase ülemineku fondi vahendite kavandamine ajavahemikuks 2021–2027 võib aidata Küprosel lahendada mõned probleemid, mis on seotud üleminekuga kliimaneutraalsele majandusele, eelkõige 2020. aasta riigiaruande D lisaga hõlmatud territooriumidel. See võimaldaks Küprosel seda fondi kõige paremini kasutada.

                  (24)

                  COVID-19 liikumispiirangud tõid esile kaasaegse digitaristu, kõigile kättesaadava interneti ja digiteenuste kättesaadavuse tähtsuse. Investeerimine digitaalmajandusse on oluline, et suurendada tootlikkust ja ergutada majanduse taastumist pärast kriisi. Küpros on komisjoni 2020. aasta digitaalmajanduse ja -ühiskonna indeksi (DESI) pingerea lõpus. Vaid 45 % 16–74aastastest küproslastest omab vähemalt põhilisi digioskusi ning IKT spetsialiste on tööjõu hulgas endiselt liidu keskmisest vähem (vastavalt 2,7 % ja 3,9 %), mis pärsib digitaalmajanduse võimalusi. Avaliku sektori asutuste ja kodanike vahel on vähe veebipõhist suhtlust, milles osaleb vaid 51 % küproslastest. E-kaubanduse tase (st VKEd, kes müüvad veebis, e-kaubanduse käive ja piiriülene internetimüük) on paranemas (31,8 % aastal 2019 ja 29,4 % aastal 2018), kuid jääb siiski alla liidu keskmise, mis on 40,1 %.

                  (25)

                  Küprosel on võimalik veelgi rohkem parandada oma teadus- ja innovatsioonisüsteemi, et toetada tootlikkuse kasvu ning nõutavat digiüleminekut ja keskkonnaalast üleminekut pärast pandeemiat. Ettevõtete vähene teadusuuringute ja innovatsiooni kasutamise suutlikkus pärsib Küprose konkurentsivõimet. Akadeemiliste ringkondade ja ettevõtjate parem koostöö ning teadusuuringute tulemuste kommertsialiseerimine on jätkuvalt peamised kitsaskohad, mis nõuavad kiireloomulisi meetmeid. Paljulubavad on sellised hiljutised meetmed nagu uue teadusuuringute, innovatsiooni ja digipoliitika allministeeriumi loomine, uue teadusuuringute, innovatsiooni ja digipoliitika aseministri ametisse nimetamine ning uus Küprose teadusuuringute ja innovatsiooni strateegia raamistik 2019–2023 („Innovate Cyprus“), milles seatakse 2023. aastaks kõrgem teadus- ja arendustegevuse eesmärk 1,5 % SKPst (võrreldes praeguse 0,56 %ga).

                  (26)

                  Nagu märgitakse euroala majanduspoliitikat käsitlevas 2020. aasta soovituses, on võitlus agressiivse maksuplaneerimisega maksusüsteemide tõhususe ja õigluse suurendamisel määrava tähtsusega. Maksumaksjate agressiivse maksuplaneerimise strateegiate negatiivse mõju ülekandumine nõuab lisaks liidu õigusele kooskõlastatud tegevust riikide tasandil. Majanduslikud tõendid näitavad, et Küprose maksueeskirju kasutatakse agressiivse maksuplaneerimise eesmärgil. Küpros on astunud samme selle probleemi lahendamiseks, rakendades rahvusvahelisi ja Euroopa algatusi ning võttes täiendavaid riiklikke meetmeid. Jätkuvalt võivad agressiivset maksuplaneerimist hõlbustada sellised süsteemi tunnusjooned nagu maksude mittekinnipidamine Küprosel asuvate äriühingute poolt kolmandate riikide residentidele makstavatelt dividendidelt, intressidelt ja litsentsitasudelt ning äriühingu tulumaksu residentsuse eeskirjad. Tingliku intressi mahaarvamise korda tuleb tähelepanelikult jälgida. Samuti on OECD märkinud, et Küprose investorite erandkorras naturaliseerimise kava ja investeeringute eest residentsuse andmise kava potentsiaalse väärkasutamise oht on suur. Küpros on koostanud ja esitanud õiguslikuks kontrollimiseks õigusaktide eelnõud, millega kehtestatakse maksude kinnipidamine maksualast koostööd mittetegevate jurisdiktsioonide ELi loetelu I lisas loetletud riikidesse makstavatelt dividendidelt, intressidelt ja litsentsitasudelt. Küpros on samuti koostanud ja esitanud õiguslikuks kontrollimiseks asutamislepingul põhineva äriühingu tulumaksu residentsuse kriteeriumi kehtestamise, lisaks olemasolevale haldusele ja kontrollile. Nende meetmete tulemuslikkust agressiivse maksuplaneerimisega võitlemisel on vaja hinnata.

                  (27)

                  Tõhus kohtusüsteem on jätkuvalt ligitõmbava, investeerimis- ja ettevõtlussõbraliku majanduse võtmetegur ning on majanduse taastamise protsessis otsustava tähtsusega. Kohtusüsteemi tõsised puudujäägid takistavad jätkuvalt lepingute jõustamist ning kiireid kohtulahendeid tsiviil- ja kaubandusasjades. Küprose kohtusüsteemi kõige suuremate probleemide (milleks on eelkõige tsiviilkohtumenetluse aegunud normid, kohtute digitaliseerimise madal tase, kohtuasjade kuhjumine ja kohtunike elukestva õppe puudumine) lahendamiseks on välja kuulutatud mitu reformi, kuid edasiminek on endiselt aeglane.

                  (28)

                  Väga oluline on avaliku halduse vastupidavuse ja tõhususe suurendamine, et tagada COVID-19ga seotud taastamismeetmete kiire ja tõhus rakendamine Küprosel. Sidusa rakendamise, investeeringute ja teenuste osutamise kitsaskohtade kõrvaldamiseks riigis on vaja parandada keskvalitsuse ja kohalike omavalitsuste vahelist koordineerimist ning tegeleda killustatuse ja ebatõhususega kohalikul tasandil. Avaliku halduse digitaliseerimise edendamine on keskse tähtsusega, et tagada selle enda toimepidevus ning kodanike ja ettevõtjate jätkuv ja tõhus juurdepääs avalikele teenustele.

                  (29)

                  Kuigi käesolevas soovituses sätestatud riigipõhistes soovitustes („2020. aasta riigipõhised soovitused“) keskendutakse pandeemia sotsiaal-majandusliku mõju leevendamisele ja majanduse taastamise hõlbustamisele, hõlmasid 2019. aasta riigipõhised soovitused ka reforme, mis on olulised keskpika perioodi ja pikaajaliste struktuursete probleemide lahendamiseks. Need 2019. aasta riigipõhised soovitused on jätkuvalt asjakohased ja nende järgimist jälgitakse järgmise aasta Euroopa poolaasta jooksul. Sama kehtib ka investeeringutega seotud majanduspoliitikat käsitlevate 2019. aasta riigipõhiste soovituste kohta. Kõiki 2019. aasta riigipõhiseid soovitusi tuleks arvesse võtta ühtekuuluvuspoliitika 2020. aasta järgse rahastamise strateegilisel kavandamisel, sealhulgas praeguse kriisiga seotud leevendusmeetmete ja väljumisstrateegiate puhul.

                  (30)

                  Pangandussüsteemi üldise usaldusväärsuse tagamine ja finantsstabiilsusega seotud riskide juhtimine on COVID-19 kriisiga toimetulekuks ja majanduse toetamiseks väga olulised. Kuigi pangandussektori stabiilsus on viimastel aastatel märkimisväärselt paranenud, avaldab pandeemia pankadele survet krediidiriski suurenemise ning kasumlikkusele ja kapitaliseerimisele avalduva surve tõttu. Haavatavus ja probleemid tulenevad ülemäärastest võlgadest erasektoris ja viivislaenude suurest mahust, mis piirab krediiditoetuse kohaldamisala. Küprose pangandussektori viivislaenude suhtarv on euroalal suuruselt teisel kohal. Seepärast on jätkuvalt prioriteediks jõupingutused viivislaenude vähendamiseks, eelkõige tegelemine varasemate perioodide viivislaenudega, mille tähtaeg on möödunud ammu enne COVID-19 kriisi algust. Selle eesmärgi saavutamiseks on oluline teha edusamme seoses riigi omandis oleva varahaldusettevõtte (KEDIPES), sealhulgas selle organisatsioonilise mudeli ja strateegiaga. ESTIA kava asjakohane eesmärk on toetada ja kaitsta haavatavaid laenuvõtjaid, kuid jätkuvalt on tähtis seda eesmärki tasakaalustada maksekultuuri parandamisega. Sellega seoses aitaks võlanõuete jõustamise tugevdamine ja maksejõuetusraamistiku kasutamise edendamine toetada halbade laenude jätkusuutlikku restruktureerimist. Lisaks on jätkuvalt tähtis vähendada mahajäämust omandiõigust tõendavate dokumentide väljastamisel, rakendades selleks struktuurset lahendust, mille abil kõrvaldada kinnisvaratehingute (st omandiõigust tõendavate dokumentide väljastamine ja üleandmine) süsteemi puudused.

                  (31)

                  Jätkuvad jõupingutused korruptsiooni ennetamise ja selle eest karistamise raamistiku tugevdamiseks on võtmetähtsusega, et tagada majanduse taastumine COVID-19 kriisi järel ning saavutada tõhus, vastutustundlik ja läbipaistev rahaliste vahendite ja ressursside eraldamine ja jaotamine. Kuigi korruptsioonivastast tegevuskava juba rakendatakse, ootavad peamised meetmed ja õigusaktid veel vastuvõtmist, eelkõige seaduseelnõud läbipaistvuse suurendamiseks avalikus otsustusprotsessis, sõltumatu korruptsioonivastase võitluse ameti loomiseks, korruptsioonist teatamiseks ja rikkumisest teatajate kaitseks. Õigusbüroo ülesannete lahususe ja värbamismenetlustega seotud sätted on veel lõpetamata.

                  (32)

                  Euroopa poolaasta on liidus majandus- ja tööhõivepoliitika pideva koordineerimise raamistik, mis võib edendada kestlikku majandust. Liikmesriigid on teinud oma 2020. aasta riiklikes reformikavades kokkuvõtte ÜRO kestliku arengu eesmärkide rakendamisel tehtud edusammudest. Tagades 2020. aasta riigipõhiste soovituste täieliku rakendamise, aitab Küpros kaasa kestliku arengu eesmärkide saavutamisele ja ühistele jõupingutustele tagada liidus konkurentsivõimeline kestlikkus.

                  (33)

                  Majandus- ja rahaliidu riikide vaheline tihe koordineerimine on väga oluline, et COVID-19 pandeemia majanduslikust mõjust kiiresti taastuda. Liikmesriigina, mille rahaühik on euro, peaks Küpros tagama, et tema poliitika jääks kooskõlla euroala käsitlevate 2020. aasta soovitustega ja oleks kooskõlastatud teiste rahaühikuna eurot kasutavate liikmesriikide poliitikaga, võttes arvesse eurorühma poliitilisi suuniseid.

                  (34)

                  Komisjon on Euroopa poolaasta (2020) raames Küprose majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2020. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2020. aasta stabiilsusprogrammi, 2020. aasta riiklikku reformikava ja varasematel aastatel Küprosele esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Komisjon ei ole arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Küprose eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada seeläbi liidu üldist majandusjuhtimist.

                  (35)

                  Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2020. aasta stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (7) kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

                  (36)

                  Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu 2020. aasta riikliku reformikavaga ja 2020. aasta stabiilsusprogrammiga tutvunud. 2020. aasta riigipõhistes soovitustes võetakse arvesse vajadust võidelda COVID-19 pandeemia vastu ja hõlbustada majanduse taastamist, mis on vajalik esimene samm tasakaalustamatuse korrigeerimiseks. 2020. aasta riigipõhised soovitused, milles käsitletakse otse komisjoni poolt määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 kohaselt kindlaks tehtud makromajanduslikku tasakaalustamatust, kajastuvad soovitustes 1, 3 ja 4,

            SOOVITAB Küprosel võtta 2020. ja 2021. aastal järgmisi meetmeid.

                  1.

                  Kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausliga võtta kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ja tagada selle taastumine. Kui majandustingimused võimaldavad, viia ellu eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Tugevdada tervishoiusüsteemi vastupanuvõimet ja suutlikkust tagada kvaliteetsed ja taskukohased teenused, sealhulgas käsitledes tervishoiutöötajate töötingimusi.

                  2.

                  Tagada kõigi jaoks piisav sissetuleku asendamine ja juurdepääs sotsiaalkaitsele. Tugevdada riiklikke tööturuasutusi, edendada paindlikku töökorraldust ning parandada hariduse ja koolituse vastavust tööturu vajadustele.

                  3.

                  Tagada eelkõige VKEdele piisav juurdepääs rahastamisele ja likviidsusele. Kiirendada investeerimisküpsete avaliku sektori investeerimisprojektide elluviimist ja edendada erainvesteeringuid, et toetada majanduse taastumist. Keskenduda investeeringute tegemisel rohelisele majandusele üleminekule ja digiüleminekule, eelkõige puhtale ja tõhusale energiatootmisele ja -kasutamisele, jäätmekäitlusele ja veemajandusele, säästvale transpordile, digitaliseerimisele, teadusuuringutele ja innovatsioonile.

                  4.

                  Tõhustada meetmeid, et tegeleda maksusüsteemi nende aspektidega, mis hõlbustavad üksikisikute ja hargmaiste ettevõtjate agressiivset maksuplaneerimist. Parandada kohtusüsteemi ja avaliku sektori tõhusust ja digitaliseerimist.

         Brüssel, 20. juuli 2020

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. KLOECKNER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  ELT C 301, 5.9.2019, lk 80.

         (4)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. märtsi 2020. aasta määrus (EL) 2020/460, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013 ja (EL) nr 508/2014 seoses erimeetmetega investeeringute kaasamiseks liikmesriikide tervishoiusüsteemidesse ja muudesse majandussektoritesse, et reageerida COVID‐19 puhangule (koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus) (ELT L 99, 31.3.2020, lk 5).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2020. aasta määrus (EL) 2020/558, millega muudetakse määrusi (EL) nr 1301/2013 ja (EL) nr 1303/2013 seoses erimeetmetega erandliku paindlikkuse lubamiseks Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamisel, et reageerida COVID‐19 puhangule (ELT L 130, 24.4.2020, lk 1).

         (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.