title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Luksemburgi 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/72

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Luksemburgi 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   2014/C 247/14
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (3) Luksemburgi 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Luksemburgi ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (4) esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Luksemburgi 2014. aasta eelarvekava kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samuti võttis komisjon 13. novembril 2013 määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nende liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida, nimetati ka Luksemburgi.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks prioriteedid finantsstabiilsuse, eelarve konsolideerimise ja majanduskasvu hoogustamise tagamiseks. Ülemkogu toonitas vajadust jätkata diferentseeritud ja majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning ajakohastada avalikku haldust.

               (7)

               Komisjon avaldas 5. märtsil 2014 määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Luksemburgi suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Luksemburgis ei esine makromajanduslikku tasakaalustamatust makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses. Eelkõige näitab jooksevkonto ülejäägi analüüs, et see ei tulene kasinast sisenõudlusest, vaid tegemist on pigem tugevalt finantsteenustele orienteeritud riigile eripärase kasvumudeliga. Sisemaist finantsstabiilsust ohustab suure finantssektori olemasolu, kuid riskid on suhteliselt mõõdukad, sest sektor on korraga nii mitmekesine kui ka spetsialiseerunud. Erasektori, eriti mittefinantsettevõtete kõrge võlatase on tingitud arvukate selliste rahvusvaheliste ettevõtjate kohalolust, kes kasutavad Luksemburgis asuvaid filiaale või tütarettevõtjaid grupisisesteks rahastamistehinguteks. Riigi rahanduse praegune soodne positsioon sõltub oluliselt aktiivsele finantssektorile orienteeritud majandusmudeli jätkusuutlikkusest ja kujutab endast pikas perspektiivis suurt jätkusuutlikkusega seotud riski.

               (8)

               Luksemburg esitas 28. aprillil 2014 oma 2014. aasta riikliku reformikava ja 25. aprillil 2014 oma 2014. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               2014. aasta stabiilsusprogrammis esitatud keskpika perioodi eelarvestrateegia eesmärk on pöörduda tagasi keskpika perioodi eesmärgi juurde 2016. aastal, olles sellest 2015. aastal märkimisväärselt kõrvale kaldunud. Stabiilsusprogrammis on kinnitatud eelmist keskpika perioodi ülejäägieesmärki, mis on 0,5 % SKPst, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Prognoositakse, et (ümberarvutatud) valitsemissektori eelarve struktuurne ülejääk langeb 1,4 %-lt SKPst 2013. aastal 1,1 %-le 2014. aastal ja muutub 2015. aastal puudujäägiks 0,1 % SKPst. Seejärel on kavas struktuurset ülejääki järk-järgult suurendama hakata. Seetõttu on oodata, et Luksemburg jääb oma keskpika perioodi eesmärgi juurde 2014. aastal, kuid 2015. aastal kaldub sellest märkimisväärselt kõrvale. Programmi kohaselt ületaks valitsemissektori kulude kasvumäär (arvestamata kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmeid) 2015. aastal keskpika perioodi SKP potentsiaalse kasvu võrdlustaset. Kokkuvõttes on programmi eesmärgid osaliselt kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetega, millest kaldutakse kõrvale eelkõige 2015. aastal. Prognoositakse, et võla suhe, mis 2013. aastal oli 23,1 % SKPst, jäädes tugevalt allapoole kontrollväärtust, mis on 60 % SKPst, alaneb programmiperioodi jooksul veelgi. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium, mille on koostanud sõltumatu asutus (STATEC), on 2014. ja 2015. aasta puhul veidi optimistlik. Valitsus prognoosib, et nii 2014. kui ka 2015. aastal on SKP kasv 3,2 %, sel ajal kui komisjoni talituste kevadprognoosis on nende aastate kasvuks ette nähtud vastavalt 2,6 % ja 2,7 %. Lisaks ei ole ametiasutused veel täielikult täpsustanud, millised meetmed toetavad eelarvepoliitikat ajavahemikul 2015–2018. Komisjoni prognoosi kohaselt, milles ei ole arvesse võetud hiljuti väljakuulutatud meetmeid, langeb struktuurne ülejääk 2014. aastal 0,6 %-ni SKPst ja muutub 2015. aastal puudujäägiks 1,3 % SKPst. Hinnatakse, et valitsemissektori kulude kasvumäär (arvestamata kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmeid) ületab keskpika perioodi SKP potentsiaalse kasvu võrdlustaset 2015. aastal, mil prognoositakse märkimisväärset kõrvalekallet. Lähtudes stabiilsusprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et stabiilsusprogrammi eesmärkide saavutamine on ohus, eelkõige 2015. aastal, kusjuures need eesmärgid on ainult osaliselt kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetega.

               (10)

               Valitsus esitas 2013. aasta juulis parlamendile nõukogu direktiivi 2011/85/EL (5) ning majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu sätete ülevõtmise seaduse eelnõu. Seaduseelnõu pidi jõustuma 1. jaanuaril 2014, kuid selle vastuvõtmine lükkus edasi valitsuse tagasiastumise tõttu juulis. Seaduseelnõu kohaselt kehtestatakse uus mitmeaastase finantsprogrammi seadus, mis katab sama ajavahemikku kui stabiilsusprogrammi varsti jõustuv uuendus. Mitmeaastase finantsprogrammi seadust ajakohastataks jooksvalt igal aastal koos aastaeelarvega. Selles kirjeldataks, kuidas saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärki valitsemissektori tasandil. Seaduseelnõus on ette nähtud, et mitmeaastase finantsprogrammi seaduses on sätestatud mitmeaastased kulutuste ülemmäärad, mis hõlmaksid ainult keskvalitsemissektorit, kuid selles ei ole täpsustatud, millised on ülemmäärade ületamise tagajärjed. Seaduseelnõus ei ole ette nähtud riiklike kulutuste piiramise nõuet, mis suunaks mitmeaastaste kulueesmärkide seadmist. See sisaldab aga sätteid, mille kohaselt tuleb kinni pidada keskpika perioodi eesmärgi saavutamist toetavast kohandamiskavast. Muudetud seaduseelnõu esitati parlamendile 2014. aasta märtsis ja sellega on muu hulgas ette nähtud, et eelarve-eeskirjade täitmise sõltumatu järelevalve ülesanne antakse uuele institutsioonile nimega Conseil National des Finances Publiques (riigi rahanduse riiklik nõukogu).

               (11)

               Lisaks mõjutavad käibemaksutulu uued normid, mida kohaldatakse e-kaubandustegevuselt teenitava käibemaksutulu suhtes. Alates 2015. aastast kantakse e-kaubandustegevuselt teenitud käibemaksutulu üle tarnija asukohariigist kliendi elukohariiki. Valitsus on teatanud, et käibemaksumäärad tõusevad 2 protsendipunkti võrra, mis peaks tulu vähenemist osaliselt korvama. Võttes aga arvesse, kui laialdaselt on kasutusel vähendatud ja tugevasti vähendatud käibemaksumäärad, saab täiendavat tulu koguda harilikku maksumäära laiemalt kohaldades ja seega eelnimetatud kahju suuremal määral korvata.

               (12)

               Avaliku sektori kogukulutused pensionile (osana SKPst) suurenevad Luksemburgis komisjoni 2012. aasta rahvastiku vananemist käsitleva aruande kohaselt 9,2 %-lt SKPst 18,6 %-le 2060. aastal. Selle põhjus on peamiselt elanikkonna vananemisega seotud kulutused ja eelkõige pensionid. 2012. aasta pensionireformi ulatus oli piiratud ja sellega ei kõrvaldatud sisuliselt riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele tekkinud ohtu. Pensionisüsteemi rahastamine lühemas perspektiivis on praegu tagatud madala vanadussõltuvusmääraga ja tugineb suhteliselt noorte piiriüleste töötajate makstavatele maksetele. Prognoositakse, et tulevikus see suundumus muutub ja pensionikulud, aga ka pikaajalise hooldusega seotud kulud suurenevad tõenäoliselt märkimisväärselt. Selleks et tagada pensionisüsteemi elujõulisus, tuleb maksemäära pärast 2020. aastat oluliselt tõsta; seda lisaks pensionide elatustasemega kohandamise piiramisele, mis on süsteemi sisse kirjutatud. See tähendaks tulevikus tööealisele elanikkonnale langeva tööjõu maksukoormuse märkimisväärset suurenemist ja sellest tulenevalt kulupõhise konkurentsivõime langust. Võttes arvesse pensionihüvitise praegust kõrget asendusmäära, oleks võinud võtta teistsuguseid meetmeid tagamaks koormuse õiglasemat jaotumist põlvkondade vahel. Ülemmäära kehtestamine reaalsele palgatõusule tuginevale pensionide kohandamisele suurendaks pensionireserve. Lisaks aitaks tegeliku pensioniea (praegu 59 eluaastat) tõstmine, viies selle vastavusse oodatava eluea muutumisega, tagada pensionisüsteemi pikaajalise jätkusuutlikkuse. Samuti tuleks vähendada ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalusi. Tööelu pikendamiseks loodud rahalised stiimulid võivad suurendada pensionisüsteemi jätkusuutlikkust, kuid eakate töötajate tööalast konkurentsivõimet tuleks veelgi parandada, toetades kutseharidust ja elukestvat õpet. Luksemburg peab piirama tulevikus tekkivat vajadust pikaajalise hoolduse järele ja sellega seotud kulusid, et tagada jätkusuutlikkus. Pikaajalise hoolduse teenuseid saaks muuta ka kulutõhusamaks, tugevdades koordineerimist tervishoiu ja sotsiaalhoolekande vahel, parandades teenuste osutamist ja toetades rohkem pereliikmete hooldajaid.

               (13)

               Luksemburgi jooksevkonto suure ülejäägi tekitavad finantsteenused ning see varjab püsivat ja järk-järgult suurenevat puudujääki kaubavahetuse bilansis, mis tuleneb ekspordi aeglasest kasvust. See suundumus kajastab teenustesektori suurenevat tähtsust majanduses, kuid selle põhjuseks on ka struktuursem kulupõhise konkurentsivõime langus. Tööjõu ühikukulude jätkuv tõus viimasel ajal on vähendanud Luksemburgi tööstusstruktuuri konkurentsivõimet. Valitsuse poolt 2012. aastal vastu võetud palkade indekseerimise mehhanismi varieerimine lõpetatakse 2014. aasta lõpus. Kuigi uurida võib erinevaid võimalusi, on oluline, et palgad oleksid lähemalt seotud tööviljakusega, milleks tuleb palkade indekseerimise süsteem reformida nii, et võimalik oleks diferentseerimine sektorite kaupa. Suur sõltuvus finantssektorist kujutab endast struktuurset riski Luksemburgi majandusele. Seetõttu peab Luksemburg pöörama tähelepanu väga spetsialiseeritud ettevõtete arendamisele, mis oleksid hüppelauaks innovatsioonipõhisele kasvule. Kuigi avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse intensiivsus on 2000. aastast saadik neljakordistunud, mis näitab püüdlusi luua teadussuutlikkust avalikus sektoris, on Luksemburg jäänud maha 2020. aastaks seatud teadus- ja arendustegevuse intensiivsuse eesmärgi (2,32,6 % SKPst) saavutamise kavast, kuna teadus- ja arendustegevuse intensiivsus ettevõtetes on järsult langenud (1,53 %-lt SKPst 2000. aastal 1 %-le 2012. aastal). Luksemburgi tulemusi riiklike teadusasutuste ja ettevõtete vahelise koostöö näitajate vallas tuleks veelgi parandada. 2013. aastal alustatud reformi innovatsiooniklastrite tugevdamiseks tuleks jätkata.

               (14)

               Hoolimata sellest, et võetud on mitmesuguseid meetmeid, on noorte tööpuudus püsivalt kõrge – 17,4 % aktiivsest elanikkonnast 2013. aastal, olles langenud 18 %-lt 2012. aastal. Tööpuuduse tase on tihedalt seotud haridustasemega ja on madalam kõrgema haridustasemega inimeste hulgas. Luksemburgi haridussüsteemiga on seotud hulk erilisi väljakutseid, nt mitmekeelsus ja asjaolu, et suure finantssektoriga väga spetsialiseerunud tööturul läbilöömiseks on vaja spetsiifilisi oskusi. OECD 2012. aasta õpilaste oskuste uuring kinnitas, et võtta tuleb täiendavaid meetmeid, selleks et parandada noorte võrdlemisi kesiseid tulemusi põhioskuste vallas, mida on täheldatud alates 2006. aastast. Sellega seoses tuleks reformida alg- ja keskkooliharidus. Lisaks tuleks veelgi parandada kutsehariduse ja koolituse kvaliteeti ja atraktiivsust, et tagada tööturu jaoks kvalifitseeritud tööjõud, sh eelkõige sisserändaja taustaga inimeste hulgas. Maksu- ja hüvitiste süsteemi ülesehitus põhjustab suurt tööturult kõrvale jäämist, mis liidus ELis kõrgeimate hulgas kõigi palgatasemete ja perekonnakoosseisude lõikes. Hoolimata viimasel ajal tehtud pingutustest reformida on inimeste tööturule kaasamise meetmed nõrgad, töötuse ajal ei ole mingil hetkel kohustust osaleda aktiivsetes tööturumeetmetes.

               (15)

               Luksemburg on seadnud sihiks kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise heitkogustega kauplemise süsteemi (HKS) mittekuuluvates sektorites 20 % võrra 2020. aastal, kuid prognooside kohaselt jääb teda eesmärgist lahutama 23 protsendipunkti. Lisaks on oodata, et 2013. aastal ületavad heited 1 % võrra 2013. aastaks jõupingutuste jagamist käsitlevas otsuses nr 406/2009/EÜ ettenähtud eesmärki. Umbes 70 % transpordist tingitud heidetest on seotud kütuse ekspordiga, muu hulgas tänu väga madalatele kütuseaktsiisidele. Asjaolu, et 2013. aasta mais vastu võetud teises riiklikus kliima tegevuskavas on kütuse eksporti nimetatud oluliseks väljakutseks, on samm edasi. Kuid selle probleemi lahendamiseks on vaja konkreetsemaid ja pikaajalisemaid meetmeid. Keskkonnamaksud moodustasid 2012. aastal 2,4 % SKPst, kusjuures 2004. aastal oli see arv 3,1 %. Selle languse on eeskätt põhjustanud energia maksustamisest saadud väiksem tulu, mida on mõjutanud energiamaksude indekseerimise puudumine. Transpordimaksud (v.a. kütusemaksud) moodustasid 0,2 % SKPst 2012. aastal. Transpordiks kasutatava kütuse maksud on kõrged – 2,2 % SKPst –, hoolimata sellest, et diislikütuse suhtes kehtib maksusoodustus, peamiselt seetõttu, et kütust ostetakse piiriüleselt. Keskkonnamaksude osa kogu maksutulust jääb alla keskmise, seetõttu võiks keskkonnamaksude ülesehitust parandada, eelkõige transpordiga seotud energiatoodete maksustamise suurendamise kaudu.

               (16)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Luksemburgi majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Luksemburgi eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi normidele ja suunistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5.

               (17)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (18)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (7). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Luksemburg tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Luksemburgil võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid:

               1.

               Säilitada 2014. aastal stabiilne eelarvepositsioon; tugevdada 2015. aastal eelarvestrateegiat, et tagada keskpika perioodi eesmärgi saavutamine ja selle järgimine edaspidi, selleks et kaitsta riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, võttes seejuures eelkõige arvesse rahvastiku vananemisega seotud kaudseid kohustusi. Edendada eelarvehaldust, kiirendades keskpika perioodi eelarveraamistiku vastuvõtmist, mis hõlmaks keskvalitsust ja sisaldaks mitmeaastaseid kulutuste ülemmäärasid, ning juurutades eelarve-eeskirjade sõltumatu järelevalve. Laiendada veelgi maksubaasi, eeskätt tarbimismaksude puhul.

               2.

               Selleks et tagada eelarve pikaajaline jätkusuutlikkus, piirata vananemisega seotud kulusid, muutes pikaajalise hoolduse kulutõhusamaks, jätkata pensionireformiga ja tõsta tegelikku pensioniiga, sh piirates ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalusi, viies pensioniea või pensionihüvitised vastavusse keskmise eeldatava elueaga. Tugevdada jõupingutusi eakate töötajate osalemise suurendamiseks tööturul, sealhulgas parandades nende tööalast konkurentsivõimet elukestva õppe kaudu.

               3.

               Kiirendada struktuurimeetmete vastuvõtmist, konsulteerides sotsiaalpartneritega ja kooskõlas riigi tavadega, et reformida palgakujundamise süsteem, sealhulgas palkade indekseerimise süsteem, selleks et suurendada palkade vastavust tööviljakuse suundumustele eelkõige sektorite tasandil. Jätkata majanduse struktuuri mitmekesistamisega, sh soodustades teadustöösse tehtavaid erasektori investeeringuid ning arendades edasi koostööd avaliku sektori teadusasutuste ja ettevõtete vahel.

               4.

               Jätkata pingutusi noorte tööpuuduse vähendamiseks madala kvalifikatsiooniga tööotsijate, sealhulgas sisserändaja taustaga tööotsijate hulgas, kasutades ühtset strateegiat, sh parandades aktiivset tööturupoliitikat ja selle järelevalvet, tegeledes ebakõlaga oskuste ja tööturu nõudluse vahel ning vähendades rahalisi stiimuleid, mis motiveerivad mitte töötama. Selleks kiirendada üld- ja kutsehariduse ja koolituse reformi rakendamist, et noorte oskused vastaksid paremini tööturu nõudlusele.

               5.

               Töötada välja põhjalik raamistik ja võtta konkreetseid meetmeid, selleks et saavutada kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise eesmärk 2020. aastaks HKSi mittekuuluvates sektorites, eelkõige transpordiga seotud energiatoodete maksustamise kaudu.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (3)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 55.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (5)  Nõukogu 8. novembri 2011. aasta direktiiv 2011/85/EL liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 41).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 141


title: 2014/710/EL: Komisjoni soovitus, 9. oktoober 2014 , elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) vajavad eelnevat reguleerimist  EMPs kohaldatav tekst

text:
               11.10.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 295/79

         KOMISJONI SOOVITUS,
   9. oktoober 2014,
   elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) vajavad eelnevat reguleerimist
   (EMPs kohaldatav tekst)

      (2014/710/EL)

   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), (1) eriti selle artikli 15 lõiget 1,
   võttes arvesse elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ühendatud ameti (BEREC) ja sidekomitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiiviga 2002/21/EÜ on kehtestatud elektroonilise side sektori uus õiguslik raamistik, millega muu hulgas püütakse nimetatud sektorit ühtlustada, kaasates kõiki asjaomaseid elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid. Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2009/140/EÜ (2) on õigusliku raamistiku eesmärk muu hulgas turukonkurentsi arenedes järk-järgult vähendada sektori eelnevat reguleerimist ning lõpuks jõuda selleni, et elektrooniline side oleks reguleeritud üksnes konkurentsiõigusega.

               (2)

               Seetõttu on käesoleva soovituse eesmärk kindlaks määrata need toote- ja teenuseturud, mille puhul eelnev reguleerimine on õigustatud vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõikele 1. Eelneva reguleerimise eesmärk on luua järjepidevalt tõhusal konkurentsil põhinev jaeturg, millest kokkuvõttes saab kasu tarbija. Kuna võib prognoosida innovatsiooni ja konkurentsi paranemist, siis tõenäoliselt leiavad riikide reguleerivad asutused, et jaeturul on üha enam konkurentsi, kuigi hulgiturgu ei reguleerita.

               (3)

               Asjaomaste turgude mõiste võib aja jooksul muutuda, kui muutuvad toodete ja teenuste omadused ning nõudluse ja pakkumise asendusvõimalused. Komisjoni soovitus 2007/879/EÜ (3) on kehtinud juba üle kuue aasta ja nüüd on asjakohane see läbi vaadata, kuna turg on pärast selle vastuvõtmist muutnud.Soovitus 2007/879/EÜ asendatakse käesoleva soovitusega, milles tulevast turgude läbivaatamist silmas pidades esitatakse suuniseid riikide reguleerivatele asutustele.

               (4)

               Direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõike 1 kohaselt peab komisjon kindlaks määrama selliste omadustega turud elektroonilise side sektoris, mille puhul võib olla põhjendatud regulatiivsete kohustuste kehtestamine kooskõlas konkurentsiõiguse põhimõtetega. Käesolevas soovituses lähtutaksegi elektroonilise side sektori tooteturgude kindaksmääramisel konkurentsiõiguse põhimõtetest.

               (5)

               Vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõikele 3 määratleb riigi reguleeriv asutus kooskõlas konkurentsiõiguse põhimõtetega ning käesolevat soovitust täies ulatuses arvesse võttes riigi olukorrale vastavad asjaomased turud, eelkõige riigi territooriumil paiknevad asjaomased geograafilised turud.

               (6)

               Vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 16 lõikele 3 kehtestatakse eelnevad regulatiivsed kohustused ainult selliste turgude suhtes, kus puudub tõhus konkurents. Põhjenduse 27 kohaselt on silmas peetud turgusid, kus on üks või mitu märkimisväärse turujõuga ettevõtjat ning kus konkurentsiprobleemi lahendamiseks ei piisa siseriikliku ja ELi konkurentsiõiguse õiguskaitsevahenditest. Konkurentsi tõhususe analüüs peaks hõlmama ka analüüsi selle kohta, kas turg vastab tulevikus konkurentsinõuetele ja kas tõhusa konkurentsi puudumine on seetõttu kestev või mitte.

               (7)

               Selleks, et kindlaks määrata hulgiturud, mis vajavad eelnevat reguleerimist, peaksid komisjon ja riigi reguleeriv asutus kõigepealt analüüsima vastavaid jaeturgusid. Jaeturu analüüsimisel võetakse arvesse nõudluse ja pakkumise asendatavust tulevikus teatava ajavahemiku jooksul. Asjaomaste turgude kindlaksmääramisel vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõikele 3 peaksid riikide reguleerivad asutused kindlaks tegema geograafilise piirkonna, kus konkurentsitingimused on sarnased või piisavalt ühetaolised ning mis erineb naaberpiirkondadest, kus konkurentsitingimused on märkimisväärselt erinevad, võttes eelkõige arvesse seda, kas ettevõtja, kes võib olla märkimisväärse turujõuga ettevõtja, tegutseb ühetaoliselt kogu oma võrgupiirkonnas, ning kas konkurentsitingimuste erinevuste tõttu on tema tegevus mõnes piirkonnas piiratud, teistes aga mitte.

               (8)

               Tuleks hinnata, kas tulevikus valitseb jaeturgudel tõhus konkurents, kui puudub olulise turujõu tuvastamisest tingitud turu reguleerimine. Teisest küljest tuleks analüüsi tegemisel arvesse võtta mõju, mida muud laadi reguleerimine avaldab asjakohas(t)ele jae- ja hulgiturule või -turgudele kogu asjaomasel perioodil.

               (9)

               Turuanalüüsi läbiviimisel vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 16 tuleks turgu analüüsida tuleviku seisukohalt, võttes lähtepunktiks olemasolevad turutingimused. Analüüsida tuleks seda, kas tulevikus on turul toimiv konkurents või kas konkurentsi puudumine on püsiv, võttes arvesse eeldatavaid ja prognoositavaid muutusi turul (4).

               (10)

               Juhul kui asjaomasel turul tulevikus puudub tõhus konkurents, sest turgu eelnevalt ei reguleerita, tuleks kooskõlas direktiivi 2002/21/EÜ artikliga 16 analüüsida vastavaid hulgiturgusid, mis vajavad eelnevat reguleerimist. Kui analüüsitakse asjaomase hulgituru (asjaomaste hulgiturgude) ulatust ja sellel esinevat turujõudu, et teha kindlaks, kas turul on tõhus konkurents, tuleks arvesse võtta otseseid ja kaudseid konkurentsipiiranguid sõltumata sellest, kas need piirangud tulenevad elektroonilistest sidevõrkudest, elektroonilise side teenustest või muud liiki teenustest või rakendustest, mis on lõppkasutaja seisukohast võrreldavad (5). Seevastu juhul, kui asjaomasel jaeturul valitseb tulevikus tõhus konkurents ka juhul, kui asjaomast hulgiturgu (asjaomaseid hulgiturgusid) ei reguleerita, peaks riigi reguleeriv asutus jõudma järeldusele, et hulgituru reguleerimine ei ole enam vajalik. Sellisel juhul tuleks analüüsida asjaomast hulgiturgu (asjaomaseid hulgiturge) ja hinnata nende eelneva reguleerimise lõpetamise võimalusi. Kui hulgiturud on tarneahelas vertikaalselt seotud, tuleb kõigepealt analüüsida seda hulgiturgu, mis on tarneahelas asjaomasest jaeturust kõige kaugemal asuv eelnev turg.

               (11)

               Lisas loetletud hulgiturgude omadused on sellised, mis võivad osutada nende turgude eelneva reguleerimise vajalikkusele. Need turud vastavad kokkuvõttes järgmisele kolmele kumuleeritavale kriteeriumile, mis olid esitatud käesoleva soovituse varasemates versioonides ja mille abil määrati kindlaks turud, kus eelnev reguleerimine on vajalik. Esimene kriteerium on tugevate ja alaliste turutõkete olemasolu. Arvestades elektroonilise side turgude dünaamilist iseloomu ja toimimist, tuleb võimalike eelnevat reguleerimist vajavate asjaomaste turgude kindlaksmääramiseks tehtavates analüüsides arvestada ka võimalusega, et turutõkked teatava aja jooksul ületatakse. Teine kriteerium on küsimus, kas turu struktuur võimaldab saavutada toimiva konkurentsi analüüsitava ajavahemiku jooksul. Selle kriteeriumi rakendamisel uuritakse infrastruktuuripõhise ja muu konkurentsi olukorda turutõketega turul. Kolmas kriteerium on tingimus, et kõnealuste turutõrgete kõrvaldamiseks ei piisa ainult konkurentsiõiguse kohaldamisest. Peamised näitajad, mille alusel saab hinnata esimese ja teise kriteeriumi täitmist, on sarnased näitajaile, mille alusel uuritakse turul märkimisväärse turujõu olemasolu tulevikus. Nendeks on eelkõige turutõkete näitajad reguleerimise puudumise puhul (sealhulgas pöördumatute kulude ulatus), turu struktuuri, turu toimimise ja dünaamika näitajad, sealhulgas ka turuosade ja nende suundumuste ning turuhindade ja nende suundumuste näitajad, ning konkureerivate võrkude või infrastruktuuride ulatus ja katvus.

               (12)

               Käesoleva soovituse eesmärgist lähtudes on esimese kriteeriumi seisukohalt asjakohased kaht tüüpi turutõkked: struktuursed tõkked ning õiguslikud ja regulatiivsed tõkked. Struktuursed turutõkked tulenevad algmaksumusest või nõudluse tingimustest, mis loovad asümmeetrilised tingimused turu valitsejate ja uute turuosaliste vahel, mis takistavad viimaste turuletulekut või välistavad selle. Näiteks võib suuri struktuurseid turutõkkeid täheldada nende turgude puhul, mida iseloomustavad absoluutsed kulueelised, oluline mastaabisääst ja/või mitmekülgsussääst, mahupiirangud ja suured pöördumatud kulud. Sellega seotud struktuursed tõkked võivad esineda ka juhul, kui teenuse pakkumiseks on vaja võrgukomponenti, mida ei saa tehniliselt dubleerida või siis on seda võimalik teha vaid sellise hinnaga, mis muudab selle konkurentidele majanduslikult kahjulikuks.

               (13)

               Õiguslikud ja regulatiivsed tõkked ei põhine majanduslikel tingimustel, vaid tulenevad õigus-, haldus- või muudest meetmetest, millel on otsene mõju ettevõtjate turuletulekule ja/või nende positsioonile asjaomasel turul. Turuletulekut takistavate või seda välistavate õiguslike ja reguleerivate tõkete näiteks saab tuua selliste ettevõtete arvu piiramise, kes saavad kasutada mingit spektrit, et pakkuda sellel põhinevaid teenuseid. Õiguslike ja regulatiivsete tõkete näiteks on ka hinnakontroll ja muud hinnaga seotud meetmed, mida kohaldatakse ettevõtjate suhtes ning mis mõjutavad mitte ainult turuletulekut, vaid ka ettevõtete positsiooni turul. Kui õiguslikud ja regulatiivsed meetmed on võimalik teatava aja jooksul kaotada, ei saa neid tavapärasel juhul käsitada esimesele kriteeriumile vastavate turutõketena.

               (14)

               Turutõkked võivad minetada oma olulisuse ka innovatsioonipõhistel turgudel, mida iseloomustab tehnoloogia pidev areng. Selliste turgude puhul tulenevad konkurentsipiirangud sageli võimalike turule tulevate konkurentide uuendustest. Innovatsioonipõhistel turgudel võib tekkida dünaamiline või pikemaajaline konkurents ettevõtete vahel, kes ei ole tingimata konkurendid olemasoleval „stabiilsel” turul. Käesoleva soovitusega määratakse kindlaks turud, mille puhul eeldatakse, et turutõkked püsivad kauem kui ettenähtavas tulevikus. Hindamisel, kas turutõkked jäävad reguleerimise puudumisel püsima, on vaja kontrollida, kas majandussektoris on õnnestunud turule sageli ja edukalt siseneda ja kas turule sisenemine on olnud või on edaspidi piisavalt kiire ja pidev turuvõimu piiramiseks. Turutõkete olulisus sõltub muu hulgas ka kasumlikuks tegevuseks vajalikust minimaalsest võimsusest ja pöördumatutest kuludest.

               (15)

               Isegi kui turul esineb olulisel määral turutõkkeid, võivad muud struktuursed asjaolud mõjuda nii, et tõhus konkurents analüüsitava aja jooksul siiski tekib. Toimiva konkurentsi arengu tulemusel peaks turul, kus puudub eelnev reguleerimine, tekkima toimiv konkurents läbivaatamisperioodi jooksul või turudünaamika peaks nimetatud perioodi jooksul osutama selgelt sellele, et toimiv konkurents tekib pärast läbivaatamisperioodi lõppu. Tehnika areng ning toodete ja turgude lähenemine võivad suurendada turu dünaamikat, millega kaasneb konkurentsisurve eri tooteturgude ettevõtjate vahel. See võib esineda turgude puhul, millel on piiratud, kuid piisav arv eri hinnastruktuuridega ettevõtjaid ja kus valitseb hinnaelastne nõudlus. Lisaks võib sellisel turul esineda ülevõimsust, mis võimaldab konkureerivatel ettevõtetel sageli vastuseks konkurendi hinnatõusule oma toodangu/teenuse mahte kiiresti suurendada. Sellistel turgudel võivad turuosad aja jooksul muutuda ja/või hinnad langeda.

               (16)

               Kolmas kriteerium võimaldab hinnata, kas konkurentsiõiguse alusel on võimalik kehtestada parandusmeetmeid, mis kõrvaldaksid väljaselgitatud pideva(d) turutõrke(d), eelkõige arvestades, et eelnevad regulatiivsed kohustused võivad edukalt takistada konkurentsiõiguse rikkumist. Konkurentsiõiguse alusel sekkumine ei ole tõenäoliselt piisav, näiteks kui sekkumismeetmed turutõrgete kõrvaldamiseks on väga ulatuslikud või kui sage ja/või kiire sekkumine on möödapääsmatu. Seetõttu juhul, kui ainult konkurentsiõiguse kohaldamisest väljaselgitatud pidevate turutõrgete kõrvaldamiseks ei piisa, tuleks konkurentsiõigusega kokkusobiva täiendusena kaaluda ka eelneva reguleerimise kehtestamist.

               (17)

               Kõnealuse kolme kumulatiivse kriteeriumi kohaldamine peaks piirama elektroonilise side sektori nende turgude arvu, mille suhtes on kehtestatud eelneva reguleerimise kohustus, ning aitama seega saavutada reguleeriva raamistiku ühte eesmärki — vähendada areneva konkurentsi tingimustes järk-järgult sektoripõhist eelnevat reguleerimist. Turgu, mille puhul mõni kolmest kriteeriumist jääb täitmata, ei saa turgu pidada turuks, kus on vajalik eelnev reguleerimine.

               (18)

               Selleks et lahendada võimalikke konkurentsiprobleeme seotud järgneval turul (järgnevatel turgudel), peaks piisama hulgituru eelnevast reguleerimisest. Järgneva turu eelnev reguleerimine on vajalik ainult juhul, kui seotud eelneva hulgituru (eelnevate hulgiturgude) eelnevast reguleerimisest hoolimata ilmneb järgneval turul ikkagi märkimisväärset turujõudu. Kuna reguleerimise abil on konkurents paranenud, määratletakse käesoleva soovitusega kindlaks ainult asjaomased hulgiturud. Usutavasti saab nende reguleerimise teel kõrvaldada hulgitasandil tõhusa konkurentsi puudumise, mis omakorda on seotud jaeturgudel tuvastatud turutõrgete põhjuseks. Kui riigi reguleeriv asutus siiski tõendab, et hulgiturul sekkumine jäi edutuks ning et asjaomase jaeturu puhul on täidetud kõik kolm käesolevas soovituses nimetatud kriteeriumi, võib eelnevat reguleerimist vajada asjaomane jaeturg.

               (19)

               Lisas loetletud turud on kindlaks määratud kõnealuse kolme eelnimetatud kumulatiivse kriteeriumi alusel. Riikide reguleerivad asutused peaksid lähtuma eeldusest, et need turud vastavad kõigile kolmele kriteeriumile. Kui riigi reguleeriv asutus jõuab järeldusele, et määratletud jaeturul (-turgudel) valitseb jätkusuutlik konkurents ka ilma hulgiturgusid reguleerimata, tuleb tal järeldada, et on kadunud vajadus ka hulgiturgude eelneva reguleerimise järele.

               (20)

               Riigi reguleeriv asutus võib oma riigi olukorrast lähtudes hinnata lisas loetletud turgude vastavust osutatud kolmele kriteeriumile. Riigi reguleeriv asutus võib langetada otsuse selle kohta, kas tema riigi olukorra puhul on kõnealused kolm kriteeriumi täidetud või mitte. Kui mõni turg ei vasta kõigile kolmele käesolevas soovituses loetletud kriteeriumile, ei tohiks riigi reguleeriv asutus selle turu suhtes regulatiivseid kohustusi kehtestada.

               (21)

               Riikide reguleerivad asutused võivad kindlaks määrata ka muid turgusid peale käesolevas soovituses loetletud turgude, ja analüüsida neid kolme kriteeriumi alusel. Kui riigi reguleeriv asutus jõuab järeldusele, et jaeturul, millel puudub eelnev reguleerimine, puudub ka tõhus konkurents, ja kavatseb vastavat hulgiturgu (vastavaid hulgiturge) reguleerida olenemata sellest, kas need on või ei ole käesolevas soovituses loetletud, peaks ta igal juhul teostama kolmel kriteeriumil põhineva analüüsi. Kõigepealt analüüsitakse seda hulgiturgu, mis vertikaalses tarneahelas on asjaomasest jaeturust kõige kaugemal asuv eelnev turg. Riigi reguleeriv asutus peaks üksteise järel, kuni jaeturuni (-turgudeni) välja, analüüsima reguleeritud eelnevatele sisendturgudele järgnevaid turgusid, et teha kindlaks, kas neil turgudel valitseks tõhus konkurents ka juhul, kui eelnevatel turgudel kohaldatakse reguleerimist.

               (22)

               Hinnates, kas riigi olukorrast lähtudes on vaja jätkata komisjoni soovituse 2003/311/EÜ (6) ja soovituse 2007/879/EÜ lisasse kantud turgude eelnevat reguleerimist, peaksid riikide reguleerivad asutused nende kolme kriteeriumi alusel analüüsima ka neid turgusid, mis on käesoleva soovituse lisast küll eemaldatud, kuid mille suhtes kohaldatakse reguleerimist riigi olukorra tõttu.

               (23)

               Vastavalt direktiivile 2002/21/EÜ ei tohi uutele tekkivatele turgudele kehtestada põhjendamatuid eelnevaid regulatiivseid kohustusi, isegi kui ilmneb esimese turule tulija eelis. Uute tekkivate turgudena käsitatakse tooteid või teenuseid, mille puhul on nende uudsuse tõttu raske ennustada nõudluse tingimusi või turule sisenemise ja toote või teenuse pakkumise tingimusi ning mida on seetõttu raske analüüsida ka kolme eespool nimetatud kriteeriumi kohaselt. Uute tekkivate turgude suhtes põhjendamatute eelnevate regulatiivsete kohustuste kehtestamata jätmise eesmärk on edendada innovatsiooni vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 8; samal ajal tuleb vältida olukorda, kus juhtivad ettevõtted piiravad juurdepääsu sellistele turgudele, nagu on viidatud ka komisjoni turuanalüüsi ja märkimisväärse turujõu hindamise suunistes ühenduse elektrooniliste sidevõrkude ja teenuste reguleerivas raamistikus (7). Olemasoleva infrastruktuurivõrgustiku järkjärguline uuendamine ei vii enamasti uue või tekkiva turu kujunemiseni. Toote asendatavuse puudumine tuleb kinnitada nii nõudluse kui pakkumise poolel, enne kui saab järeldada, et see ei ole ühegi olemasoleva turu osa. Uute jaeteenuste tekkimisel võib tekkida ka uus tuletatud hulgiturg, kuna kõnealuseid jaeteenuseid ei saa enam osutada olemasolevaid hulgitooteid kasutades.

               (24)

               Riikide reguleerivad asutused taevad käesoleva soovituse kohase kolmel kriteeriumil põhineva analüüsi tulemused, juhul kui see kuulub direktiivi 2002/21/EÜ artikli 7 lõike 3 kohaldamisalasse, kättesaadavaks komisjonile, BERECile ja teiste riikide reguleerivatele asutustele. Riigi suhtes, kes ei tee liikmesriikidevahelist kaubandust direktiivi 2002/21/EÜ põhjenduses 38 kirjeldatud viisil mõjutavat meetme eelnõu teatavaks, võidakse algatada rikkumismenetlus.

               (25)

               Soovituse lisas loetletud turgude hulgast on välja arvatud kaks turgu, mis olid kantud soovituses 2007/879/EÜ esitatud loetellu (esimene ja teine turg), kuna need ei vasta enam kolmele kriteeriumile. Järeldused tehakse liidu kui terviku kohta, kuid eeldatavad ja prognoositavad muutused turul võivad liikmesriigiti mõnevõrra erineda. Seetõttu võivad riikide reguleerivad asutused riigi konkreetset olukorda arvesse võttes leida, et ilma hulgiturul asjakohaseid ja proportsionaalseid parandusmeetmeid võtmata puudub tulevikus tõhus konkurents soovituse 2007/879/EÜ esimesel turul ja soovituse 2007/879/EÜ teise turuga seotud jaeturgudel. Seda silmas pidades ning tingimusel, et järgmisel läbivaatamisperioodil vastab riigi olukord kolmele kriteeriumile, võivad riikide reguleerivad asutused pidada põhjendatuks hulgiturgudel eelneva regulatiivse sekkumise jätkamist. Ülejäänud soovituses 2007/879/EÜ loetletud turgudel tuleb eelnevat reguleerimist jätkata, kuigi soovituse 2007/879/EÜ neljanda, viienda ja kuuenda turu vahelisi piire on muudetud. Nendele turgude piiritlemisel võtavad riikide reguleerivad asutused arvesse oma riigi olukorda,

         ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE SOOVITUSE:

               1.

               Riigi olukorrale vastavate asjaomaste turgude määratlemiseks direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõike 3 kohaselt analüüsivad riigi reguleerivad asutused lisas nimetatud toote- ja teenuseturge.

               2.

               Muude kui lisas sätestatud turgude kindlaksmääramisel peaks reguleeriv asutus tõendama ja komisjon kinnitama, et kumulatiivselt on täidetud järgmised kolm kriteeriumi:

                           a)

                           tugevate ja alaliste struktuursete, õiguslike ja regulatiivsete turutõkete olemasolu;

                           b)

                           turu struktuur on selline, et ei võimalda tõhusa konkurentsi saavutamist analüüsitava ajavahemiku jooksul, võttes arvesse turutõketega seotud infrastruktuuripõhise ja muu konkurentsi olukorda;

                           c)

                           väljaselgitatud turutõrgete kõrvaldamiseks ei piisa ainult konkurentsiõiguse kohaldamisest.

               3.

               Kui riigi reguleeriv astus on seisukohal, et riigi konkreetset olukorda arvesse võttes ei ole ühegi lisas osutatud turu suhtes vaja kohaldada eelnevat reguleerimist, peaks riigi reguleeriv asutus tõendama, et täitmata on vähemalt üks punktis 2 sätestatud kolmest kriteeriumist, ja komisjon seda kinnitama.

               4.

               Riigi reguleeriv asutus peaks arvesse võtma kõiki asjakohaseid konkurentsipiiranguid sõltumata sellest, kas selliste piirangute allikaks peetakse elektroonilisi sidevõrke, elektroonilise side teenuseid või muid teenuseid ja rakendusi, mis on lõppkasutaja seisukohast võrreldavad.

               5.

               Käesolev soovitus ei piira turumääratlusi, turuanalüüside tulemusi ega regulatiivseid kohustusi, mille riikide reguleerivad asutused on direktiivi 2002/21/EÜ artikli 15 lõike 3 ja artikli 16 kohaselt vastu võtnud enne käesoleva soovituse vastuvõtmist.

               6.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 9. oktoober 2014

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Neelie KROES

      (1)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/140/EÜ, 25. november 2009, millega muudetakse direktiive 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta ning 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (ELT L 337, 18.12.2009, lk 37).

      (3)  Komisjoni soovitus 2007/879/EÜ, 17. detsember 2007, elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes (ELT L 344, 28.12.2007, lk 65).

      (4)  Komisjoni suunised turuanalüüsi ja olulise turuvõimu hindamise kohta vastavalt ühenduse elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste reguleerivale raamistikule (2002/C 165/03), punkt 20.

      (5)  Näiteks sidevõrkude abil osutatavad OTT-teenused (ingl k over-the-top) ei asenda veel elektroonilise side teenuste pakkujate teenuseid, kuid tehnoloogia areneb ja OTT-teenuste kasutamine lähematel aastatel tõenäoliselt laieneb.

      (6)  Komisjoni soovitus 2003/311/EÜ, 11. veebruar 2003, elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes (ELT L 114, 8.5.2003, lk 45).

      (7)  Komisjoni suunised (EÜT C 165, 11.7.2002, lk 6).

      LISA

                  1. turg.

                  Kõne lõpetamise hulgiteenus konkreetses üldkasutatavas telefonivõrgus kindlaksmääratud asukohas

                  2. turg.

                  Kõne lõpetamise hulgiteenus konkreetses mobiilsidevõrgus

                  3. turg.

                              a)

                              Kohalik juurdepääsu hulgiteenus kindlaksmääratud asukohas

                              b)

                              Masstoodete keskse juurdepääsu hulgiteenus kindlaksmääratud asukohas

                  4. turg.

                  Kvaliteetne juurdepääsu hulgiteenus kindlaksmääratud asukohas


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Taani 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2013. aasta lähenemisprogrammi (2013–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/18

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Taani 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Taani 2013. aasta lähenemisprogrammi (2013–2016) kohta
   2013/C 217/05
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (3) mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega luuakse sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               10. juulil 2012 võttis nõukogu vastu soovituse (4) Taani 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Taani lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. Samuti 28. novembril 2012 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Taanit ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               10. aprillil 2013 avaldas komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Taani suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Taanis esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, ehkki mitte ülemäärane.

               (9)

               30. aprillil 2013 esitas Taani oma 2013. aasta riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2013–2016 ja. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Stsenaariumi kohaselt suureneb SKP 2013. aastal 0,7 % ja 2014. aastal 1,6 %, mis on üldjoontes kooskõlas komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosiga, mille kohaselt on need määrad vastavalt 0,7 % ja 1,7 %. Lähenemisprogrammis on visandatud eelarvestrateegia, mille eesmärk on kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk ja saavutada keskpika perioodi eesmärk – struktuurne eelarvepuudujääk, mis ei ole 2013. aastaks suurem kui 0,5 % SKPst, mis kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Lähenemisprogrammis kavandatakse valitsemissektori eelarve puudujäägiks 1,7 % SKPst 2013. aastal ja 1,8 % 2014. aastal, mis vastab komisjoni poolt pakutud ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtajale. Keskmine iga-aastane eelarvepositsiooni tugevdamine ajavahemikul 2011–2013 lähtuvalt struktuurse eelarvepositsiooni arvutustest on kooskõlas nõukogu soovitusega ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames. Lähenemisprogrammis esitatud kaalutlusõiguse raames võetud meetmed tagavad prognooside kohaselt konsolideerimise taseme, mis on üldjoontes kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud soovitusega. Valitsemissektori tegelikud kulud (sealhulgas kaalutlusõiguse alusel võetavad tulusid puudutavad meetmed) ei kasva hinnanguliselt 2013. aastal üldse ning 2014. aastal on 0,4 % tasemel, täites seega stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgid mõlemal aastal. Riigi rahanduse olukord on üldiselt hea ja riik on oma keskpika perioodi eesmärgi juba saavutanud. Kuid arvestades muu hulgas seda, et riigi elanikkond vananeb ning Taani sotsiaalpoliitika on ambitsioonikas, on väga tähtis, et riik säilitab fiskaalpoliitika usaldusväärse ja jätkusuutliku raamistiku ning hoiab eelarvepuudujäägi allpool aluslepingus sätestatud kontrollväärtusest 3 % SKP-st.

               (11)

               2012. aastal viis Taani lõpule invaliidsuspensionide ja subsideeritud tööhõive kavade (paindlik töö) reformid, mis jõustusid 1. jaanuaril 2013. Need reformid kujutavad endast olulisi meetmeid Taani tööjõu pakkumise suurendamiseks. Kuid endiselt põhjustab probleeme selliste isikute tööalase konkurentsivõime parandamine, kellel on tööturule kõige raskem tagasi pöörduda, näiteks sisserändaja taustaga inimesed, pikaajalised töötud ja madala kvalifikatsiooniga töötajad. Kuigi valitsuse kaugelepürgiv reformikava väärib tunnustust, on siiski oluline tagada, et Taani tuntud nn turvalise paindlikkuse mudel hõlbustab ka edaspidi sujuvat üleminekut töötuselt töötamisele, piirates samas marginaliseerimist ja sotsiaalset tõrjutust. Hariduse ja koolituse ning oskuste täiendamise osa on siinkohal väga tähtis.

               (12)

               Taani jaoks on haridus õigustatult selge prioriteet. Sellele vaatamata tuleb jätkata jõupingutuste tegemist Taani haridus- ja koolitussüsteemide kvaliteedi ja kulutasuvuse parandamiseks, muu hulgas algatatud reformide rakendamise kaudu. Alghariduse ja põhihariduse ülemise astme süsteemi kavandatud reform on samm õiges suunas ning avaldab eeldatavalt positiivset mõju koolisüsteemi kulutasuvusele ja hariduse kvaliteedile, sealhulgas õpilaste õpitulemustele. Mis puutub kutseharidusse, on valitsus 2012. aastal tegutsenud noorte kutsehariduse kvaliteedi tõstmise ja eraettevõtjate pakutavate vajalike praktikakohtade tagamise nimel. Valitsus, omavalitsused, piirkonnad ja tööturu osapooled on moodustanud ühise komitee, et leida alaline lahendus praktikakohtade pakkumise tagamise küsimuses ning tõsta kutseharidus ja -koolitussüsteemi kvaliteeti. Lõplike ja ulatuslike lahenduste leidmine nii praktikakohtade vähesuse kui ka noorte kutseharidusasutustest väljalangemise kõrge määra probleemile valmistaks Taani paremini ette tulevaseks oskuste nõudluseks tööturul ja parandaks tootlikkust.

               (13)

               Taani saaks hoogustada majanduskasvu seeläbi, et kõrvaldab asjaolud, mis takistavad konkurentsi kohalike ja jaemüügiteenuste vallas, pidades silmas selle sektori tähtsust Taani majandusele. 2012. aastal esitas Taani valitsus uue konkurentsiseaduse, mis on oluline samm õiges suunas. Konkurentsialaste õigusaktide läbivaatamise abil kehtestati tõhusamad mehhanismid konkurentsi reguleerimiseks, mis on täielikult kooskõlas 2012. aasta soovituse vastava osaga. Ent on võimalik teha veel rohkem selleks, et tagada valdkondlike ja avalike teenuste vallas võetud meetmete tulemuslikkus konkurentsi tõstmisel ja turu toimimise parandamisel. Mitmesugused sellealased poliitilised algatused on algusjärgus ja vaja on jätkuvaid jõupingutusi tõhusa rakendamise tagamiseks.

               (14)

               Möödunud aastal analüüsiti põhjalikult kodumajapidamiste võlakoormat nii riigi kui ka ELi tasandil, et hinnata finants- ja majanduslikku stabiilsust ähvardavaid ohte. Hetkel näivad finantsstabiilsust ohustavad asjaolud olevat kontrolli all, kuid vajavad siiski pidevat järelevalvet. Taani ametiasutused on võtnud mitmeid meetmeid hüpoteeklaenude süsteemi usaldusväärsuse suurendamiseks. Üks meede on näiteks riskide tähistamise süsteem hüpoteeklaenude puhul ning muutuva intressimääraga ja/või edasilükatud osamaksetega laenude piirangud. Hüpoteeklaenu andvad asutused on omal algatusel võtnud meetmeid lisatagatise vajaduse vähendamiseks. Kõigi nimetatud meetmete suund on õige, kuid vajalik on hoolikas järelevalve, et teha kindlaks, kas nende soovitud mõju ka saavutatakse. Komisjon kontrollib Taani korrapäraseid aruandeid sellealaste meetmete mõju kohta. Aja jooksul tuleks läbi vaadata omandi maksustamine Taanis, et vähendada moonutusi ja tugevdada vastutsüklilisi omadusi.

               (15)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Taani majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi ning esitati põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (16)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud lähenemisprogrammi ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1.

               (17)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel tehtud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovituses 3,

         SOOVITAB Taanil võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Rakendada eelarvestrateegiat 2013. aastal vastavalt kavandatule, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2013. aastaks. Lisaks rakendada eelarvestrateegiat aastaks 2014 ja pärast seda, et tagada piisavad fiskaalmeetmed keskpika perioodi eesmärgi kursil püsimiseks.

               2.

               Astuda täiendavaid samme tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate isikute, sealhulgas sisserändaja taustaga inimeste, pikaajaliste töötute ja madala kvalifikatsiooniga töötajate tööalase konkurentsivõime parandamiseks. Parandada kutsehariduse kvaliteeti kutseõppeasutustest väljalangemise määrade vähendamiseks ja praktikakohtade arvu suurendamiseks. Viia ellu alghariduse ja põhihariduse ülemise astme süsteemi reform, et parandada õpitulemusi ja haridussüsteemi kulutasuvust.

               3.

               Jätkata jõupingutusi selle nimel, et kõrvaldada asjaolud, mis takistavad konkurentsi teenustesektoris, sealhulgas jaemüügi- ja ehitussektoris, ning suurendada avalike teenuste osutamise tõhusust.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL, liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (4)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 21.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Komisjoni soovitus, 19. märts 2010 , veesõiduki pardal osutatavate mobiilsideteenuste (MCV-teenuste) süsteemide lubamise kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               20.3.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 72/42

         KOMISJONI SOOVITUS,
   19. märts 2010,
   veesõiduki pardal osutatavate mobiilsideteenuste (MCV-teenuste) süsteemide lubamise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2010/167/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), (1) eriti selle artikli 19 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa infoühiskonna strateegilise raamistikuga i2010 edendatakse avatud ja konkurentsivõimelist digitaalmajandust Euroopa Liidus, tõstetakse esile IKT rolli kaasatuse ja elukvaliteedi edendamisel ning rõhutatakse kasu, mida saadakse hõlpsast juurdepääsust teabe- ja sideressurssidele igapäevaelu kõigis valdkondades.

               (2)

               Veesõidukite pardal osutatavaid mobiilsideteenuseid (MCV-teenused) kasutatakse Euroopa Liidu territoriaalmeredel ja rahvusvahelistes vetes sõitvate, kaupu ja reisijaid vedavate veesõidukite pardal ning need teenused on oma laadilt tihti üleeuroopalised või riikidevahelised. MCV-teenuseid võimaldavate süsteemide (MCV-süsteemid) eesmärk on täiendada olemasolevat mobiilsideühendust, kui veesõiduk sõidab ELi liikmesriikide territoriaalmerede (mille määratlus on esitatud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonis) sellistes piirkondades, mis ei ole kaetud maismaa mobiilsidevõrkudega.

               (3)

               MCV-süsteem (eriotstarbeline MCV-süsteem) koosneb üldjuhul ühest või mitmest veesõiduki pardal asuvast pikokärg-tugijaamast (veesõidukitugijaam), mis võimaldab tagasiühenduse (nt satelliidi) kaudu juurdepääsu mõnele GSMi põhivõrgule. Sellise süsteemi veesõidukitugijaamad teenindavad nende GSM-mobiilside terminalide rändlust, mida veesõiduki reisijad või meeskonnaliikmed kasutavad.

               (4)

               MCV-teenuseid osutatakse praegu ärilisel otstarbel, kasutades ainult GSM-standardit ning sagedusalasid 880–915 MHz ja 1 710–1 785 MHz üleslülis (terminal edastab ja tugijaam võtab vastu) ning 925–960 MHz ja 1 805–1 880 MHz allalülis (tugijaam edastab ja terminal võtab vastu). Tulevikus võidakse neid laiendada muudele avalikele maismaa mobiilsidevõrkude süsteemidele, mida käitatakse kooskõlas muude standarditega ja muudel sagedusaladel.

               (5)

               Eriotstarbeliste MCV-süsteemide käitamist tuleks eristada elektrooniliste maismaa mobiilsidevõrkude poolt territoriaalmeredel pakutavast laiendatud katvusest, kuivõrd viimane rajaneb operaatori õigusel luua ja käitada maismaa mobiilsidevõrkusid.

               (6)

               Kooskõlastatud lähenemisviis MCV-teenuste reguleerimisele aitaks hõlbustada selliste teenuste osutamist kogu Euroopa Liidus ja aitaks sellega kaasa ELi ühtse turu eesmärkide saavutamisele. Samuti aitaks see tagada tõrgeteta mobiiliühenduse tarbijatele ja ettevõtjatele ning arendada uuenduslikke meresideteenuseid.

               (7)

               Kui liikmesriigid annavad spektri kasutusloa MCV-teenuste osutamiseks, peavad nad kinni pidama direktiivi 2002/21/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv)) (2) nõuetest. Eelkõige peaksid liikmesriigid direktiivi 2002/21/EÜ artikli 9 lõigete 1 ja 2 kohaselt tagama elektroonilisteks sideteenusteks kasutatavate raadiosageduste tulemusliku haldamise oma territooriumil ja toetama raadiosageduste kasutuse ühtlustamist ühenduses, et tagada nende tõhus ja tulemuslik kasutamine.

               (8)

               Direktiivi 2002/21/EÜ kohaselt peaksid liikmesriikide reguleerivad asutused kaasa aitama ühtse turu arengule, muu hulgas kõrvaldades senised takistused elektrooniliste sidevõrkude, nendega seotud vahendite ja teenuste ning elektrooniliste sideteenuste pakkumisele Euroopa tasandil ning toetades üleeuroopaliste võrkude loomist ja arendamist, üleeuroopaliste teenuste koostalitlusvõimet ja läbivühenduvust. Nad peaksid ka soodustama konkurentsi elektrooniliste sidevõrkude, elektrooniliste sideteenuste ning nendega seotud vahendite ja teenuste pakkumise valdkonnas, soodustades muu hulgas raadiosageduste ja numbriressursside tulemuslikku kasutamist ja kindlustades nende tõhusa haldamise.

               (9)

               Vastavalt direktiivile 2002/20/EÜ tuleks kasutada võimalikult lihtsat lubade andmise süsteemi, mis võimaldaks pakkuda elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid, et stimuleerida uute elektrooniliste sideteenuste ning üleeuroopaliste sidevõrkude ja -teenuste arengut, ja laseks ühtlasi teenuseosutajatel ning tarbijatel kasutada ühtsest turust saadavat mastaabisäästu.

               (10)

               Vastavalt direktiivi 2002/20/EÜ artikli 3 lõikele 2 võib elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid pakkuda ainult üldloa alusel, ilma et see piiraks artikli 6 lõikes 2 nimetatud erikohustusi või artiklis 5 nimetatud kasutusõigusi.

               (11)

               Tulenevalt direktiivi 2002/20/EÜ artikli 5 lõikest 1 ei peaks liikmesriigid võimaluse korral ja eriti juhul, kui raadiohäirete oht on väga väike, pidama raadiosageduste kasutamise eeltingimuseks individuaalse kasutusloa andmist, vaid andma üldloa, milles käsitletakse selliste raadiosageduste kasutamise tingimusi.

               (12)

               Eeldusel et komisjoni otsuses 2010/166/EL (3) sätestatud tingimused on täidetud, on veesõidukite pardal toimiva mobiilside põhjustatud raadiohäirete oht väga väike, nii et MCV-teenuste osutamiseks peaksid liikmesriigid andma põhimõtteliselt raadiosageduste kasutamise üldloa.

               (13)

               Mõned liikmesriigid peavad praegu MCV-teenuste osutamise eesmärgil raadiosageduste kasutamise eelduseks individuaalse kasutusloa andmist. Selline lähenemisviis lubade andmisele tuleks ümber hinnata, sh kõigi kogemuste põhjal, mis on seotud MCV-teenuste osutamisega liikmesriikide territoriaalmeredel.

               (14)

               Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiivi 2009/114/EÜ (millega muudetakse nõukogu direktiivi 87/372/EMÜ sagedusalade kohta, mis reserveeritakse üleeuroopalise üldkasutatava digitaalse maismaa liikuva kärgside kooskõlastatud kasutuselevõtmiseks ühenduses) (4) artiklile 1 peaksid liikmesriigid kontrollima, kas praegune sagedusala 900 MHz eraldamine konkureerivatele mobiilsideoperaatoritele nende liikmesriikide territooriumil võib asjaomastel mobiilsideturgudel moonutada konkurentsi, ning käsitlema kõnealuseid moonutusi vastavalt direktiivi 2002/20/EÜ artiklile 14. Kui see on asjakohane, peaksid liikmesriigid kasutama juhust, et muuta kõiki olemasolevaid maismaa mobiilsidevõrkude operaatoritele antud kasutamise ainuõigusi nii, et nad ei välista MCV-teenuste osutamist vastavatel raadiosagedustel.

               (15)

               Liikmesriigid peaksid vahetama teavet omavahel ja komisjoniga, et lahendada kõik MCV-teenuste põhjustatud raadiohäiretega seotud probleemid. Kui sidekomitee ja raadiospektrikomitee osalemine võiks hõlbustada selliste probleemide lahendamist, peaks komisjon kõnealuseid komiteesid teavitama.

               (16)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/22/EÜ (universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv)) (5) kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et lõppkasutajatel ja tarbijatel oleks juurdepääs läbipaistvale ja ajakohastatud teabele kehtivate hindade ja tariifide ning standardtingimuste kohta, mis on seotud juurdepääsuga üldkasutatavatele telefoniteenustele ja nende kasutamisega. Samuti kutsutakse direktiivis liikmesriike üles tagama, et üldkasutatava telefonivõrgu ühenduse ja/või juurdepääsu teenuseid tellides on tarbijatel õigus sõlmida leping selliseid teenuseid osutava ettevõtja või osutavate ettevõtjatega, täpsustades muu hulgas üksikasjad hindade ja tariifide kohta ja vahendid, mille abil on võimalik saada ajakohast teavet kõigi kohaldatavate tariifide ja hooldustasude kohta.

               (17)

               MCV-teenuste osutamine ei tohiks piirata meresõiduohutust ja avalikku julgeolekut käsitlevaid rahvusvahelisi kokkuleppeid.

               (18)

               MCV-teenusteks raadiospektri kasutamise lubamist Euroopa Liidus käsitleva ühise lähenemisviisi regulatiivseid ja tehnilisi elemente tuleks tähelepanelikult jälgida, et tagada nende jätkuvalt rahuldav tase seoses üldeesmärgiga vältida raadiohäireid, ning kaaluda osutatud lähenemisviisi mittetoimimisel asjakohaste leevendusmeetmete võtmist.

               (19)

               Käesolevas soovituses sätestatud meetmed on kooskõlas sidekomitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Käesoleva soovituse eesmärk on kooskõlastada riikide tingimusi ja menetlusi selliste lubade andmisel, mis on seotud liikmesriikide territoriaalmeredel raadiospektri kasutamisega mobiilsideteenuste osutamiseks veesõidukite pardal (MCV-teenused), et hõlbustada selliste teenuste käivitamist kogu Euroopa Liidus, vältides samal ajal MCV-teenuste poolt raadiohäirete põhjustamist elektroonilistele maismaa mobiilsideteenustele.
               Riikide loaandmise tingimusi ja menetlusi, millele on viidatud käesolevas soovituses, kohaldatakse, ilma et see piiraks meresõiduohutuse ja/või avaliku julgeolekuga seotud õiguslikke kohustusi ning liikmesriikide poolt kooskõlas Euroopa Liidu õigusaktidega (eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 1999. aasta direktiiviga 1999/5/EÜ raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete ning nende nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise kohta) (6) ning kõigi kehtivate, merevarustust käsitlevate ELi ja rahvusvaheliste vahenditega kehtestatud õigus- ja/või haldusnorme, mis käsitlevad MCV-teenuste osutamise seadmeid.

               2.

               „Veesõidukite pardal osutatavad mobiilsideteenused (MCV-teenused)” tähendab direktiivi 2002/21/EÜ artikli 2 punkti c määratluse kohaseid elektroonilisi sideteenuseid, mida ettevõtja osutab, et võimaldada veesõidukite pardal olevatel isikutel suhelda üldkasutatava võrguteenuse kaudu, kasutades GSM-süsteemi ilma maismaa mobiilsidevõrkudega otseühendust loomata.

               3.

               Käesolevat soovitust kohaldatakse raadiospektri kasutamise lubamise suhtes sagedusalades, mis on määratletud otsuses 2010/166/EL, milles käsitletakse MCV-teenuste osutamist liikmesriikide territoriaalmeredel, mille määratlus on esitatud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonis. MCV-teenuste osutamine avamerel, veesõidukite ja kosmosejaamade vaheline satelliitside ning liikuva kosmoseside teenuste (MSS) osutamine veesõiduki pardal olevatele lõppkasutajatele ei kuulu soovituse reguleerimisalasse.

               4.

               Hiljemalt 12 kuu jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist peaksid liikmesriigid võtma kõik vajalikud meetmed, et muuta otsuse 2010/166/EL kohaselt kättesaadavaks tehtud sagedusaladel või sagedusvahemikes võimalikuks vastavalt kas raadiospektri kasutamise lubamine MCV-teenuste osutamiseks oma territoriaalmeredel oma riigi lipu all sõitvate veesõidukite pardal või raadiospektri kasutamise lubamine MCV-teenuste osutamiseks oma territoriaalmeredel.

               5.

               Liikmesriigid peaksid lubama spektri kasutamist MCV-teenuste osutamiseks ainult siis, kui selline spektrikasutus vastab otsuses 2010/166/EL sätestatud tehnilistele nõuetele.

               6.

               Liikmesriigid võivad nõuda, et MCV-süsteemid kasutaksid ainult konkreetseid sagedusalasid või -vahemikke, mis on otsuse 2010/166/EL kohaselt kättesaadavaks tehtud MCV-süsteemide käitamiseks liikmesriikide territoriaalmeredel.

               7.

               Liikmesriigid peaksid MCV-teenuste osutamise eesmärgil raadiosageduste kasutamise eelduseks pidama üldloa andmist. Ilma et see piiraks direktiivi 2002/20/EÜ artikli 5 lõike 1 kohaldamist, kus MCV-teenuste osutamise eesmärgil raadiosageduste kasutamise eelduseks on individuaalse kasutusloa andmine, peaksid liikmesriigid nii kiiresti kui võimalik ja hiljemalt kolme aasta jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist ümber hindama selliste individuaalsete lubade andmise vajaduse eesmärgiga lisada selliste lubadega seotud tingimused üldloale.

               8.

               Hiljemalt 12 kuu jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist ei tohiks liikmesriigid enam nõuda ühtki lisaluba nende territoriaalmeredel MCV-teenuste osutamiseks raadiosageduste kättesaadavaks tegemise kohta, kui mõni teine liikmesriik on vastavalt oma loarežiimile ja kooskõlas käesoleva soovitusega juba andnud vastavale MCV-süsteemile loa nende raadiosageduste kasutamiseks.

               9.

               Liikmesriigid peaksid kaaluma loobumist oma territoriaalmeredel spektrikasutuse täiendava loa nõudmisest MCV-teenuste osutamiseks kolmandate riikide veesõidukikte pardal, eeldusel et asjaomased riigid on MCV-teenuste osutamise eesmärgil juba andnud loa raadiospektri kasutamiseks selliste veesõidukite pardal samadel tingimustel, kui on sätestatud direktiivis 2010/166/EL.

               10.

               Liikmesriigid, kes on enne käesoleva soovituse vastuvõtmist andnud MCV-süsteemide käitamiseks kättesaadavaks tehtud sagedusalade või -vahemike kasutamise ainuõigused elektroonilistele maismaa mobiilsidevõrkudele ja/või teenuste jaoks, mis laienevad ka nende territoriaalmeredele, peaksid selliste ainuõiguste esimesel läbivaatamisel, muutmisel, laiendamisel või uuendamisel, mis põhineb ELi või siseriiklikul õigusel, vajaduse korral sellised kasutusõigused ümber muutma, et võimaldada MCV-süsteemide käitamine oma territoriaalmeredel. Kuni sellise esimese läbivaatamise, muutmise, laiendamise või uuendamiseni peaksid asjaomased liikmesriigid edendama MCV-teenuste osutamist oma territoriaalmeredel vastavaid ainuõigusi omavate maismaa mobiilsideoperaatoritega toimuva spektrikaubanduse, spektrijagamise või mõne muu võrreldava kokkuleppe alusel.

               11.

               Liikmesriigid peaksid tegema aktiivset, konstruktiivset ja solidaarset koostööd, kasutades vajaduse korral olemasolevaid menetlusi, et lahendada mis tahes küsimused, mis on seotud MCV-süsteemide käitamisest väidetavalt tulenevate raadiohäiretega.

               12.

               Liikmesriigid peaksid teise liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluvate MCV-süsteemide käitamisest väidetavalt tulenevate raadiohäiretega seotud küsimustest viivitamata teavitama asjaomast liikmesriiki ja komisjoni. Võimaluse korral peaks komisjon teavitama sidekomiteed ja raadiospektrikomiteed eespool osutatud küsimustest, et leida võimalikele probleemidele lahendused.

               13.

               Need liikmesriigid, kelle jurisdiktsiooni alla kuuluvad sellised MCV-süsteemid, mille puhul kahtlustatakse teenuste häirimist teise liikmesriigi territooriumil, peavad reageerima ja viivitamata sellised häired kõrvaldama.

               14.

               Liikmesriigid peaksid võtma kõik asjakohased meetmed, et tagada tarbijate ja teiste lõppkasutajate piisav informeeritus MCV-teenuste kasutamistingimustest.

               15.

               Liikmesriigid peaksid MCV-teenusteks kasutatavat spektrit tähelepanelikult jälgima, eelkõige seoses tegelike või võimalike häiretega, ning andma komisjonile aru oma jälgimise tulemustest, et vajaduse korral võimaldada käesoleva soovituse õigeaegne läbivaatamine.

      Brüssel, 19. märts 2010

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Neelie KROES

      (1)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.

      (2)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 21.

      (3)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk. 38

      (4)  ELT L 274, 20.10.2009, lk 25.

      (5)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51.

      (6)  EÜT L 91, 7.4.1999, lk 10.


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 21. märts 2016, millega muudetakse soovitust ESRN/2012/2 krediidiasutuste rahastamise kohta (ESRN/2016/2)

text:
               21.4.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 140/1

         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
   21. märts 2016,
   millega muudetakse soovitust ESRN/2012/2 krediidiasutuste rahastamise kohta
   (ESRN/2016/2)
   (2016/C 140/01)
   EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrust (EL) nr 1092/2010 finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, (1) eelkõige selle artikli 3 lõike 2 punkte b, d ja f ning artikleid 16 kuni 18,
   võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 20. jaanuari 2011. aasta otsust ESRN/2011/1, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord, (2) eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) haldusnõukogu võttis 20. detsembril 2012 vastu soovituse ESRN/2012/2 (3). Soovituse eesmärk on motiveerida krediidiasutuste jätkusuutlikke rahastamisstruktuure.

               (2)

               Soovituse ERSN/2012/2 eesmärkide saavutamiseks peavad riikide järelevalveasutused, riikide makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutused ja Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) võtma teatavad meetmed soovituse ESRN/2012/2 2. jao punktis 3 sätestatud tähtaja jooksul.

               (3)

               16. septembril 2014 otsustas ESRNi haldusnõukogu pikendada mõnda tähtaega 6 või 12 kuu võrra. Muudetud ajakava kohaselt peab EBA esitama ESRNile vahearuande esimese hinnanguga soovituse ESRN/2012/2 soovituse A5 rakendamise tulemuste kohta 31. märtsiks 2016 ning lõpparuande ESRNile ja Euroopa Liidu Nõukogule 30. juuniks 2016. Need aruanded peavad põhinema riikide järelevalveasutuste poolt EBA-le esitatud rahastamiskavade andmetel. EBA on väljendanud seisukohta, et tal ei ole võimalik ettenähtud tähtaegu järgida seoses viivitustega andmete edastamisel.

               (4)

               ESRNi ülim eesmärk on süsteemsete riskide õigeaegne ja tulemuslik ärahoidmine või leevendamine. ESRNi haldusnõukogu leiab, et vahe- ja lõpparuande esitamine EBA poolt ühe aruandena soovituse A5 kohta ja tähtaja pikendamine aruande esitamiseks ESRNile ja nõukogule täiendava 12 kuu võrra ei ohusta finantsturgude nõuetekohast toimimist ega tähenda soovituse A5 rakendamata jätmist.

               (5)

               Seetõttu peab ESRNi haldusnõukogu pikendama tähtaega, et anda EBA-le piisavalt aega võtta vajalikke meetmeid soovituse A5 rakendamisel.

               (6)

               Seetõttu tuleb soovitust ESRN/2012/2 vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Soovitust ESRN/2012/2 muudetakse järgmiselt:

               1.

               2. jao punkti 3 alapunkt 1 asendatakse järgmisega:

                           „1.

                              Soovitus A – pangandusjärelevalve eest vastutavad riikide järelevalveasutused, riikide järelevalveasutused ja muud makrotasandi järelevalve eest vastutavad asutused ning EBA peavad aruande esitama järgmisteks kuupäevadeks:

                                       a)

                                       31. detsembriks 2015 peavad pangandusjärelevalve eest vastutavad riikide järelevalveasutused esitama ESRNile vahearuande esimese hinnanguga soovituste A1 ja A2 rakendamise tulemuste kohta;

                                       b)

                                       31. juuliks 2016 peavad pangandusjärelevalve eest vastutavad riikide järelevalveasutused esitama ESRNile ja nõukogule lõpparuande soovituste A1 ja A2 osas;

                                       c)

                                       31. detsembriks 2015 peavad riikide järelevalveasutused ja muud makrotasandi järelevalve eest vastutavad asutused esitama ESRNile vahearuande esimese hinnanguga soovituse A3 rakendamise tulemuste kohta;

                                       d)

                                       30. septembriks 2016 peavad riikide järelevalveasutused ja muud makrotasandi järelevalve eest vastutavad asutused esitama ESRNile ja nõukogule lõpparuande soovituse A3 rakendamise kohta;

                                       e)

                                       30. juuniks 2014 peab EBA edastama soovituses A4 osutatud suunised ESRNile ja nõukogule;

                                       f)

                                       31. märtsiks 2017 peab EBA esitama ESRNile ja nõukogule lõpparuande soovituse A5 rakendamise kohta.”

               2.

               Lisa punkt V.1.3.1 asendatakse järgmisega:
               „V.1.3.1.   Ajakava

               Pangandusjärelevalvega tegelevad riikide järelevalveasutused, makrotasandi usaldatavusjärelevalve eest vastutavad riikide asutused ja Euroopa Pangandusjärelevalve peavad ESRNile ja nõukogule teatama käesolevatest soovitustest tulenevate meetmete võtmisest või esitama piisavad põhjendused nende võtmata jätmise kohta järgmise ajakava alusel:

                           a)

                           31. detsembriks 2015 esitavad makrotasandi usaldatavusjärelevalve volitustega järelevalveasutused ESRNile vahearuande esimese hinnanguga soovituste A1 ja A2 rakendamise tulemuste kohta;

                           b)

                           31. juuliks 2016 esitavad pangandusjärelevalve eest vastutavad riikide järelevalveasutused ESRNile ja nõukogule lõpparuande soovituste A1 ja A2 osas;

                           c)

                           31. detsembriks 2015 esitavad riikide järelevalveasutused ja muud makrotasandi järelevalve eest vastutavad asutused ESRNile vahearuande esimese hinnanguga soovituse A3 rakendamise tulemuste kohta;

                           d)

                           30. septembriks 2016 esitavad riikide järelevalveasutused ja muud makrotasandi järelevalve eest vastutavad asutused esitama ESRNile ja nõukogule lõpparuande soovituse A3 rakendamise kohta;

                           e)

                           30. juuniks 2014 edastab EBA soovituses A4 osutatud suunised ESRNile ja nõukogule;

                           f)

                           31. märtsiks 2017 esitab EBA ESRNile ja nõukogule lõpparuande soovituse A5 rakendamise kohta.”

      Frankfurt Maini ääres, 21. märts 2016

            ESRNi eesistuja

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

      (2)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

      (3)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus ESRN/2012/2, 20. detsember 2012, krediidiasutuste rahastamise kohta (ELT C 119, 25.4.2013, lk 1).


title: Nõukogu soovitus, 21. veebruar 2017, mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (üheteistkümnes EAF) meetmete rakendamisega eelarveaastal 2015

text:
               23.2.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 58/4

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   21. veebruar 2017,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (üheteistkümnes EAF) meetmete rakendamisega eelarveaastal 2015
   (2017/C 58/04)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud 23. juunil 2000 Cotonous, (1) nagu seda on viimati muudetud,
   võttes arvesse sisekokkulepet nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate vahel Euroopa Liidu abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) alusel vastavalt AKV-ELi partnerluslepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandat osa (2) („sisekokkulepe“), millega asutati muu hulgas 11. Euroopa Arengufond („11. EAF“), eriti selle artikli 11 lõiget 7,
   võttes arvesse nõukogu 2. märtsi 2015. aasta määrust (EL) 2015/323, mis käsitleb 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust, (3) eriti selle artikleid 43–45,
   olles läbi vaadanud 11. EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja bilansi 31. detsembri 2015. aasta seisuga ning Euroopa Kontrollikoja aastaaruande kaheksandast, üheksandast, kümnendast ja üheteistkümnendast Euroopa Arengufondist (EAF) eelarveaastal 2015 rahastatud tegevuste kohta koos komisjoni vastustega, (4) mis sisalduvad nimetatud aastaaruandes,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 11 lõikele 7 annab komisjonile heakskiidu 11. EAFi finantshaldamise eest Euroopa Parlament nõukogu soovituse alusel.

               (2)

               Eelarveaastal 2015 on komisjon 11. EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses 11. EAFi meetmete rakendamisega eelarveaastal 2015.

      Brüssel, 21. veebruar 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SCICLUNA

      (1)  EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

      (2)  ELT L 210, 6.8.2013, lk 1.

      (3)  ELT L 58, 3.3.2015, lk 17.

      (4)  ELT C 375, 13.10.2016, lk 287.