               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.4.2019
            COM(2019) 165 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega täiendatakse Doha arengukava läbirääkimiste juhiseid seoses mõnepoolsete läbirääkimistega e-kaubanduse eeskirjade ja kohustuste üle

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) üheteistkümnendal ministrite konverentsil 13. detsembril 2017 võtsid 70 WTO liiget vastu ühisavalduse e-kaubanduse kohta,
                     1
                   et alustada ettevalmistavat tööd e-kaubanduse kaubandusega seotud aspekte käsitlevate tulevaste WTO läbirääkimiste jaoks.

                  Euroopa Liit (EL) toetas jõuliselt 2018. aastal WTO raames toimunud uurimistööd. Uurimistöö oli läbipaistev ja avatud kõigile WTO liikmetele ning selle käigus arutati kõiki e-kaubanduse kaubandusega seotud aspekte, mille osalevad liikmed tõstatasid.

                  Pärast ettevalmistava töö edukat lõpetamist 2018. aasta detsembris kinnitasid 76 WTO liiget, sealhulgas Euroopa Liit, 25. jaanuaril 2019 oma kavatsust alustada WTO läbirääkimisi e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide üle
                     2
                  . Osalevad liikmed on kinnitanud, et nad püüavad saavutada kõrgetasemelist tulemust, mis põhineb olemasolevatel WTO lepingutel ja raamistikel ning milles osalevad võimalikult paljud WTO liikmed. Nad tunnistasid liikmete, sealhulgas arenguriikide ja vähim arenenud riikide, samuti mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ainulaadseid võimalusi ja väljakutseid seoses e-kaubandusega ning lubasid neid arvesse võtta. Lõpetuseks kinnitasid nad oma kavatsust jätkuvalt julgustada kõikide WTO liikmete osalemist, et veelgi suurendada e-kaubandusest tulenevat kasu ettevõtjatele, tarbijatele ja maailmamajandusele.

                  Seetõttu peaksid e-kaubandust käsitlevad läbirääkimised toimuma mõnepoolses WTO raamistikus ning jääma läbipaistvaks ja avatuks kõigile WTO liikmele, kes otsustavad ühineda. Osalevad liikmed võivad esitada mis tahes ettepaneku e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide valdkonnas WTO läbirääkimiste alguses või hilisemas etapis.

                  Komisjon sai nõukogult Doha arengukava raames loa pidada WTOs läbirääkimisi muu hulgas teenuskaubanduse ja kaubanduse hõlbustamise ning kaubanduseeskirjade järkjärgulise liberaliseerimise üle
                     3
                  . Arvestades, et e-kaubandus moodustab teenuste ja kaupadega kauplemise lahutamatu osa,
                     4
                   kuuluvad uued WTO läbirääkimised e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide üle olemasoleva loa alla, sest läbirääkimised e-kaubanduse üle kuuluvad teenuskaubanduse, kaubanduse hõlbustamise ja kaubanduseeskirjade järkjärgulise liberaliseerimise valdkonda
                     5
                  . Seetõttu ei ole vaja uut nõukogu otsust, millega antakse luba alustada läbirääkimisi vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikele 3.

                  Vaatamata sellele, et e-kaubandus ei ole WTO päevakorras uus küsimus,
                     6
                   võivad mõnepoolsed läbirääkimised e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide üle olla laiaulatuslikud ning käsitleda mitmeid teemasid, mille kohta ELil on oma õigusaktid, ja konkreetseid probleeme, eelkõige seoses piiriüleste andmevoogude ja audiovisuaalteenustega, ning konkreetseid prioriteete. Sellest tulenevalt soovitab komisjon nõukogul läbirääkimiste täpsemaks määratlemiseks võtta vastu WTO e-kaubanduse alaseid läbirääkimisi käsitlevad läbirääkimissuunised.

                  Kavandatavate läbirääkimisjuhiste eesmärk on tagada, et EL saaks pidada läbirääkimisi osalevate WTO liikmete poolt läbirääkimiste käigus esitatava e-kaubanduse mis tahes kaubandusliku aspekti üle, järgides täielikult acquis’d, sealhulgas isikuandmete kaitse raamistikku, ning ELi poliitilisi valikuid kaubandusläbirääkimistes.

                  ELi jaoks on läbirääkimiste eesmärk tõhustada ülemaailmset e-kaubandust, hõlbustada ettevõtjate, sealhulgas mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate tegevust, suurendada tarbijate usaldust internetikeskkonna vastu ning luua uusi kaasava majanduskasvu ja arengu edendamise võimalusi. Selleks et saavutada kõrgetasemeline tulemus võimalikult suure hulga WTO liikmete osavõtul, peaksid eeskirjad ja kohustused tagama liikmetele piisava paindlikkuse.

                  WTO e-kaubanduse läbirääkimiste kõige tõenäolisem tulemus on WTO eeskirjade kogum, mille liikmed saavad hiljem ja ühepoolselt siduda oma olemasolevate kohustustega WTOs.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Eesmärgid on kooskõlas Euroopa Liidu lepinguga, milles on sätestatud, et Euroopa Liidul tuleks ergutada kõikide riikide integreerimist maailmamajandusse, muuhulgas rahvusvahelise kaubanduse tõkete järkjärgulise kaotamise kaudu
                     7
                  .

                  28.–29. juunil 2018 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel volitati komisjoni jätkama WTO ajakohastamist, et saavutada järgmised eesmärgid: 1) muuta WTO asjakohasemaks ja muutuva maailmaga kohanemisvõimelisemaks ning 2) tõhustada WTO toimimist. WTO eeskirjade koostamise ajakohastamine, mis on e-kaubanduse üle peetavate läbirääkimiste üks peamisi eesmärke, moodustab selle protsessi keskse samba.

                  Komisjon esitas 18. septembril 2018 kontseptsioonidokumendi
                     8
                   WTO kaasajastamise kohta. Pidades silmas WTO eeskirjade koostamise funktsiooni tugevdamist, rõhutas komisjon muu hulgas vajadust, et WTO tegeleks digitaalkaubanduse tõketega. Komisjon toonitas, et „[...] digitaalkaubandust hõlmavate põhimõtete kehtestamine on oluline selleks, et kõrvaldada elektroonilisel teel toimuva kaubanduse tõkked, luua ettevõtjate jaoks õiguskindlus ning tagada tarbijatele turvaline veebikeskkond. [...] uued põhimõtted ei peaks hõlmama mitte ainult teenuskaubandust, vaid kõiki majandussektoreid.“

                  EL esitab oma vabakaubandusläbirääkimiste käigus süsteemselt ambitsioonikaid reguleerimispõhimõtteid nii telekommunikatsiooniteenuste kui ka e-kaubanduse kohta. Läbirääkimisjuhistega, mis esitatakse WTO e-kaubanduse läbirääkimisteks, järgitakse sama lähenemisviisi, mida EL järgib oma vabakaubanduslepingutes (lisa punktid 10–12).

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  ELi poolt kahepoolsete läbirääkimiste käigus välja pakutud põhimõtted ning need, mida EL WTO raames võib välja pakkuda, tuginevad täielikult ELi siseturgu käsitlevatele õigusaktidele e-kaubanduse ja telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas ning on nendega täielikus kooskõlas.

                  Kavandatavates läbirääkimisjuhistes kinnitatakse, et kõik eeskirjad või kohustused, milles EL kokku lepib, peaksid olema kooskõlas ELi õigusraamistikuga (lisa punkt 9).

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  ELi toimimise lepingu artikli 207 lõige 3 ja lõike 4 esimene lõik koostoimes artikli 218 lõigetega 3 ja 4.

                  Vastavalt artikli 207 lõikele 3 annab komisjon nõukogule soovitusi, kui ühise kaubanduspoliitikaga seotud lepingute üle peetakse läbirääkimisi. Komisjon peab kõnealuseid läbirääkimisi, konsulteerides erikomiteega, mille nõukogu määrab selle ülesande täitmisel komisjoni abistama, ning niisuguste juhiste raames, mida nõukogu peab vajalikuks komiteele anda.

                  ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 3 on sätestatud, et komisjon esitab soovitused nõukogule. Nõukogul on õigus võtta vastu otsuseid, millega antakse luba alustada läbirääkimisi, ning vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikele 4 võib nõukogu anda läbirääkijale juhiseid ja määrata erikomitee, kellega konsulteerides tuleb läbirääkimisi pidada.

                  Mis puutub WTO läbirääkimistesse e-kaubanduse üle, siis on nõukogu juba andnud loa läbirääkimiste alustamiseks ja esitanud komisjonile juhiseid teenuskaubanduse ja kaubanduse hõlbustamise ning WTO kaubanduseeskirjade järkjärgulise liberaliseerimise kohta, mis hõlmab e-kaubanduse  kaubandusega seotud eeskirju ja kohustusi (vt 1. jagu). Läbirääkimiste täpsemaks määratlemiseks on siiski vaja vastu võtta täiendavad läbirääkimisjuhised. Sellest tulenevalt soovitab komisjon nõukogul võtta vastu otsus vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 207 lõikele 3 ja lõike 4 esimesele lõigule koostoimes artikli 218 lõigetega 3 ja 4.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Ühine kaubanduspoliitika kuulub ELi ainupädevusse vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 3. Seega subsidiaarsuse põhimõtet ei kohaldata (ELi lepingu artikli 5 lõige 3).

               •Proportsionaalsus

                  . Komisjoni soovitus on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.

               •Vahendi valik

                  Euroopa Liidu Nõukogu otsus, milles käsitletakse läbirääkimisjuhiseid e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide kohta, et täiendada komisjonile Doha arengukava kohta antud juhiseid.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  Ei kohaldata.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Avalikku konsultatsiooni ei ole läbi viidud, kuna WTO läbirääkimiste sisulised elemendid ei ole veel teada.

                  Komisjon konsulteerib korrapäraselt sidusrühmadega, muu hulgas kaubanduslepingute teemalise eksperdirühma
                     9
                   ja kodanikuühiskonna dialoogi
                     10
                   esindajatega.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Ei kohaldata.

               •Mõju hindamine

                  Käesolevas etapis ei ole mõju hindamine vajalik, kuna WTO e-kaubanduse alaseid läbirääkimisi peetakse komisjonile nõukogu poolt WTO läbirääkimisteks antud kehtivate volituste alusel (vt 1. jagu). Läbirääkimiste sisu ei kujuta endast uut poliitikavaldkonda; tegemist on aastaid kestnud WTO läbirääkimiste jätkamisega.

               (a)Lisaks on oluline, et EL liiguks kiiresti edasi ja osaleks juba läbirääkimiste varastes etappides.

               (b)WTOs peetud mõnepoolsetest läbirääkimistest tuleneda võivate uute eeskirjade ja kohustuste mõju ei ole võimalik eelnevalt kindlaks teha. Esiteks seetõttu, et osalevad WTO liikmed ei ole veel esitanud läbirääkimiste ettepanekuid. Teiseks ei ole teada, millised liikmed võtavad endale kohustusi seoses kõigi või mõnede uute WTO eeskirjade ja kohustustega.

                  Mõju hindamise vajadust hinnatakse uuesti WTO läbirääkimiste lõppedes.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ei kohaldata.

               •Põhiõigused

                  Algatus järgib täielikult Euroopa Liidu põhiõiguste hartat, eelkõige isikuandmete kaitset käsitlevat artiklit 8.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Algatus ei mõjuta eelarvet.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Ei kohaldata.

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

                  Ei kohaldata.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

                  Ei kohaldata.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega täiendatakse Doha arengukava läbirääkimiste juhiseid seoses mõnepoolsete läbirääkimistega e-kaubanduse eeskirjade ja kohustuste üle

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõiget 3 ja lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõigetega 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) üheteistkümnendal ministrite konverentsil 13. detsembril 2017 võtsid 70 WTO liiget vastu ühisavalduse e-kaubanduse kohta,
                  11
                et alustada ettevalmistavat tööd e-kaubanduse kaubandusega seotud aspekte käsitlevate tulevaste WTO läbirääkimiste jaoks.

               (2)25. jaanuaril 2019 kinnitasid 76 WTO liiget oma kavatsust alustada WTO läbirääkimisi e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide üle
                  12
               .

               (3)Doha arengukava raames andis nõukogu loa alustada läbirääkimisi Maailma Kaubandusorganisatsioonis ja esitas komisjonile juhised, muu hulgas teenuskaubanduse, kaubanduse hõlbustamise ja kaubanduseeskirjade järkjärgulise liberaliseerimise kohta.

               (4)Täiendavate läbirääkimisjuhiste vastuvõtmine on vajalik selleks, et muuta liidu seisukoht WTO läbirääkimistel e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide üle selgemaks.

               (5)Artikli 218 lõike 4 kohaselt peaks komitee, kellega läbirääkimiste käigus tuleb konsulteerida, olema jätkuvalt kaubanduspoliitika komitee,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Komisjonile Doha arengukava üle peetavateks läbirääkimisteks antud juhiseid täiendatakse läbirääkimisjuhistega mõnepoolseteks läbirääkimisteks e-kaubanduse eeskirjade ja kohustuste üle, mis on esitatud lisas.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        WT/MIN(17)/60

                     (2)

                        WT/L/1056

                     (3)

                        Nõukogu 25. oktoobri 1999 kuni 10. märtsi 2008. aasta järeldused moodustavad Doha arengukava loa

                     (4)

                        25. septembri 1998. aasta tööprogrammis on sätestatud, et e-kaubanduse all mõistetakse kaupade või teenuste tootmist, turustamist, turundamist, müüki või tarnimist elektrooniliste vahendite abil.

                     (5)

                        Eelkõige viidatakse nõukogu järeldustele järgmistel kuupäevadel: 25. oktoober 1999, 21. november 2001, 21. juuli 2003 (milles konkreetselt nähakse ette, et ministrite deklaratsioonid Singapuris ja Dohas ning nendega seotud tekstid, mis võeti vastu Dohas, ning nõukogu varasemad järeldused moodustavad liidu seisukoha aluse Doha arengukava läbirääkimistel), 5. detsember 2003, 6. oktoober 2004, 19. juuli 2005, 18. oktoober 2005, 21. november 2005, 12. juuni 2006 ja 10. märts 2008.

                     (6)

                        WTO e-kaubanduse tööprogramm käivitati 1998. aastal.

                     (7)

                        Euroopa Liidu lepingu artikli 21 lõike 2 punkt e.

                     (8)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2018/september/tradoc_157331.pdf

                     (9)

                  http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/expert-groups/

                     (10)

                  http://trade.ec.europa.eu/civilsoc/meetdetails.cfm?meet=11531

                     (11)

                        WT/MIN(17)/60

                     (12)

                        WT/L/1056

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.4.2019
            COM(2019) 165 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Soovitus: Nõukogu otsus,
            millega täiendatakse Doha arengukava läbirääkimiste juhiseid seoses mõnepoolsete läbirääkimistega e-kaubanduse eeskirjade ja kohustuste üle

               LISA

               1.EESKIRJADE JA KOHUSTUSTE OLEMUS JA KOHALDAMISALA

               1.Võttes aluseks nõukogu poolt Maailma Kaubandusorganisatsioonis (WTO) Doha arengukava raames peetavate läbirääkimiste jaoks antud loa, peaks mõnepoolsete läbirääkimiste eesmärk olema kehtestada WTO eeskirjad e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide kohta, et edendada ülemaailmset elektroonilist kaubandust, hõlbustada ettevõtjate, sealhulgas mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate tegevust, eelkõige suurendades tarbijate usaldust internetikeskkonna vastu ja luues uusi võimalusi kaasava ja kestliku majanduskasvu ja arengu edendamiseks. Läbirääkimiste eesmärk peaks olema ka liberaliseerida teenuste ja kaupadega kauplemist konkreetsetes sektorites, mis on e-kaubanduse võimaldamiseks otseselt olulised.

               2.Läbirääkimisi tuleks pidada ja need lõpule viia, võttes nõuetekohaselt arvesse WTO liikmete õigusi ja kohustusi, järgides läbipaistvuse ja kaasavuse põhimõtteid ning tuginedes olemasolevatele WTO lepingutele, sealhulgas nendes sätestatud eranditele.

               3.Läbirääkimiste eesmärk peaks olema kõrgetasemeliste standardite ja kohustuste väljatöötamine võimalikult paljude WTO liikmete osalusel. Läbirääkimistel tuleks arvesse võtta WTO liikmete ainulaadseid võimalusi ja väljakutseid e-kaubanduse valdkonnas. Seetõttu tuleks eeskirjades ja kohustustes ette näha asjakohane paindlikkus.

               4.Euroopa Liidu (EL) kokkulepitud eeskirjad ja kohustused peaksid arvesse võtma kehtivates WTO lepingutes sätestatud enamsoodustusrežiimi kohustust, kui WTO liikmed ei lepi kokku teisiti.

               2.EESKIRJADE JA KOHUSTUSTE KAVANDATAV SISU

               5.Läbirääkimistel tuleks töötada välja WTO e-kaubandusega seotud kaubandusaspektide uued põhimõtted. Nende eesmärk peaks olema parandada üleilmse e-kaubanduse tingimusi ettevõtjate ja tarbijate hüvanguks Euroopa Liidus ning suurendada mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning arenguriikide ja vähim arenenud riikide osalemist ülemaailmsetes väärtusahelates.

               6.Läbirääkimisi peetakse avatud ja kaasaval viisil. Seetõttu võivad need hõlmata kõiki e-kaubanduse kaubandusega seotud aspekte, mille kohta teevad ettepaneku osalevad liikmed. Pidades silmas e-kaubanduse valdkonnaülest olemust, võivad läbirääkimised hõlmata järgmisi teemasid:

               –elektrooniliste tehingute hõlbustamine (nt elektroonilised allkirjad ja muud usaldusteenused, elektrooniline autentimine);

               –elektrooniliste edastuste ja edastatava sisu tollimaksud;

               –tarbijate usaldus (nt veebipõhine tarbijakaitse, mittetellitud elektrooniline side, juurdepääs õiguskaitsele);

               –telekommunikatsiooniteenuste reguleerimise kord, et tagada telekommunikatsioonisektoris võrdsed võimalused ja tõhus konkurents;

               –piiriülesed andmevood, andmete asukoha nõuded ja isikuandmete kaitse;

               –ettevõtjate usaldus (nt arvuti lähtekoodi kaitse, tehnoloogia sundsiire);

               –parem juurdepääs e-kaubandusele (nt juurdepääs internetile, internetipõhised teenused ja avalik teave või veebipõhiste vahendajate vastutus ja juurdepääs neile);

               –e-kaubanduse seisukohast olulised kaubanduse lihtsustamise meetmed (nt paberivaba kaubandus), võttes nõuetekohaselt arvesse WTO kaubanduse hõlbustamise lepingut;

               –e-kaubandusega seotud aspektid intellektuaalomandi õiguste, sealhulgas ärisaladuste puhul;

               –arenguga seotud küsimused;

               –läbipaistvus ning

               –koostöö (nt osalevate liikmete ja tarbijakaitseasutuste vahel).

               7.Kooskõlas nende juhistega võib Euroopa Liit osaleda ka läbirääkimistel osalevate liikmete poolt väljapakutud teiste e-kaubanduse kaubandusega seotud aspektide üle.

               8.Läbirääkimiste eesmärk peaks olema ka teenuste ja kaupade kaubanduse järkjärguline liberaliseerimine, vähendades turulepääsu ja võrdse kohtlemise piiranguid teatavates konkreetsetes sektorites, mis on e-kaubanduse, eriti telekommunikatsiooniteenuste ning arvutiteenuste ja nendega seotud teenuste võimaldamiseks otseselt olulised, enam kui liikmete olemasolevates WTO kohustustes on ette nähtud.

               9.Kõik Euroopa Liidu poolt kokku lepitud eeskirjad või kohustused peaksid olema kooskõlas ELi õigusraamistikuga.

               10.Euroopa Liit ei nõustu selliste põhimõtete või kohustustega, mis võivad mõjutada tema küberjulgeoleku õigusraamistikku, eelkõige Euroopa Liidu võrgu- ja infosüsteemide turvalisuse ühtlaselt kõrget taset.

               11.Lisaks ei nõustu Euroopa Liit põhimõtete või kohustustega, mis võiksid mõjutada tema isikuandmete kaitset käsitlevat õigusraamistikku. Piiriüleste andmevoogude puhul (andmete asukoha nõuded ja isikuandmete kaitse) järgib Euroopa Liit horisontaalset lähenemisviisi, mis on kinnitatud seoses kahepoolsete kaubandus- ja investeerimislepingutega.

               12.Euroopa Liit ja selle liikmesriigid jätavad alles võimaluse säilitada ja arendada oma suutlikkust määratleda ja rakendada kultuuri- ja audiovisuaalpoliitika meetmeid kultuurilise mitmekesisuse säilitamise eesmärgil. Euroopa Liit ei nõustu eeskirjade või kohustustega audiovisuaalteenuste valdkonnas. Euroopa Liit ei võta kohustusi valitsuse ülesannete täitmisel osutatud teenuste või sooritatud tegevuste suhtes.

               13.Eeskirjad ja kohustused ei tohiks takistada Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning nende riiklike, piirkondlike või kohalike ametiasutuste õigust võtta vastu ja kohaldada oma õigusnorme, mis reguleerivad majandustegevust avalikes huvides, et saavutada õiguspärased avalikku huvi pakkuvad poliitikaeesmärgid, näiteks sellistes valdkondades nagu rahvatervise kaitse ja edendamine, sotsiaalteenused, riiklik haridus, ohutus, keskkonnakaitse, avalik kord, sotsiaal- ja tarbijakaitse, privaatsus ja andmekaitse ning kultuurilise mitmekesisuse edendamine ja kaitse. Avalike teenuste kõrget kvaliteeti Euroopa Liidus tuleks säilitada kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepinguga, eelkõige protokolliga nr 26 (üldhuviteenuste kohta), ning võtta arvesse Euroopa Liidu reservatsioone selles valdkonnas, sealhulgas GATSist tulenevaid reservatsioone.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,13.9.2019
            COM(2019) 417 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelise lepingu üle, millega muudetakse Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelist Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingut

               SELETUSKIRI

               1.SOOVITUSE TAUST

                  Cabo Verde Vabariigi ja ELi vahel on üle 35 aasta olnud tihedad ja väga kasulikud suhted, mille aluseks on olnud eelkõige märkimisväärne ja püsiv arengukoostöö. Alates 2007. aasta novembrist arendatakse ELi ja Cabo Verde Vabariigi vahelisi suhteid ELi ja Cabo Verde Vabariigi eripartnerluse raames, mis kujutab endast võimalusterohket vahendit kahepoolsete suhete edendamiseks. Tegemist on ainulaadse partnerlusega Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühmas. Üks eripartnerluse eesmärke on liikuvuse ning ELi ja Cabo Verde Vabariigi kodanike vaheliste kontaktide edendamine, samuti ebaseadusliku sisserände valdkonnas tehtava koostöö parandamine. Selle partnerluse raames sõlmis Cabo Verde Vabariik 2008. aastal esimese Aafrika riigina ELiga liikuvuspartnerluse. Liikuvuspartnerluse eesmärk on tugevdada ELiga tehtavat koostööd sellistes valdkondades nagu ränne, piirihaldus ning ebaseadusliku rände ja inimkaubanduse vastane võitlus.

                  Eripartnerlus sillutas teed läbirääkimiste pidamisele Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelise Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingu
                     1
                   (edaspidi „leping“) üle ning selle lepingu sõlmimisele. Leping sõlmiti samal ajal Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelise riigis ebaseaduslikult elavate isikute tagasivõtulepinguga
                     2
                  . Mõlemad lepingud jõustusid 1. detsembril 2014.

                  Alates 2. veebruarist 2020 hakatakse kohaldama 20. juuni 2019. aasta määrust (EL) 2019/1155, millega muudetakse viisaeeskirja
                     3
                  . Juhul kui ilmneb nendevaheline vastuolu, kohaldatakse lepingut kui liidu sõlmitud rahvusvahelist lepingut, mis on teiseste liidu õigusaktide suhtes ülimuslik. Viisaeeskirja kohaldatakse nende küsimuste suhtes, mida lepingus ei käsitleta. Seetõttu mõjutavad teatavad muudetud viisaeeskirja sätted Cabo Verde Vabariigi kodanikele viisade andmise menetlusi.

                  Muudetud viisaeeskirjas on näiteks kehtestatud ühtne lähenemisviis, mis käsitleb mitmekordsete viisade andmist regulaarselt reisivatele, varem viisarežiimi mitte rikkunud isikutele ajavahemikuks, mida pikendatakse järk-järgult ühelt aastalt viie aastani, ning selles on nähtud ette võimalus loobuda viisatasu nõudmisest lastelt vanuses kuus kuni 18 aastat. Lisaks on sellega tõstetud üldine viisatasu 60 eurolt 80 eurole ja nähtud ette võimalus peatada nõukogu rakendusotsusega kolmanda riigi kodanike (ja/või sellest riigist pärit teatavate reisijakategooriate) suhtes teatavate lihtsustuste, nagu viisatasust loobumise, mitmekordsete viisade kehtivusaeg ja nõutavate täiendavate dokumentide arvu vähendamise kohaldamine juhul, kui selle riigi koostöö tagasivõtmise valdkonnas ei ole hinnangu kohaselt piisav.

                  Vastupidiselt samalaadsetele viisalihtsustuslepingutele, mille EL on sõlminud muude kolmandate riikidega, ei sisalda Cabo Verde Vabariigiga sõlmitud leping sätet viisatasu vähendamise kohta ega näe ette selliste täiendavate dokumentide ühtlustatud nimekirja, mille taotlejad peavad reisieesmärgi tõendamiseks esitama. Lisaks sellele ei võimalda leping peatada kõikide või teatavate sätete kohaldamist juhul, kui koostöö tagasivõtmise valdkonnas ei ole piisav.

                  Seda arengut arvesse võttes leiab Euroopa Komisjon, et Cabo Verde Vabariigiga sõlmitud lepingut on asjakohane kohandada.

                  Cabo Verde Vabariigi viisapoliitika ELi kodanike suhtes

                  Alates 1. jaanuarist 2019 vabastas Cabo Verde Vabariik tema territooriumile reisivad ELi kodanikud viisanõudest (kuni 30päevase riigis viibimise korral).

               ELi kodanikele kehtib lepingus sätestatud lihtsustatud kord, kui riigis viibimine kestab 30 päevast kuni 90 päevani 180päevase ajavahemiku jooksul.

                  Kui Cabo Verde Vabariik kehtestab ELi kodanikele taas viisanõude, kohaldatakse ELi kodanike suhtes lepingu sätteid täielikult vastastikkuse põhimõtte alusel.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Nagu eelmises punktis selgitatud, on tähtsaim eesmärk, mis läbirääkimiste ja muudetud lepingu sõlmimisega soovitakse saavutada, Cabo Verde Vabariigi kodanikele muudetud viisaeeskirjaga võimaldatud lihtsustuste ühtlustamine.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Käesoleva soovituse õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiked 3 ja 4.

                  Muudetud lepingu reguleerimisese oleks osa liidu ühisest viisapoliitikast, mis käsitleb lühiajalist viibimist kuni 90 päeva 180päevase ajavahemiku jooksul. Seetõttu võib eeldada, et lepingu allkirjastamise ja sõlmimise otsuste materiaalõiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 77 lõike 2 punkt a.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Liit on selles valdkonnas oma pädevust juba teostanud ja kehtestanud asjakohased normid, olles võtnud vastu viisaeeskirja, milles määratakse kindlaks lühiajaliste viisade andmise menetlused ja tingimused, mis on siduvad kõikidele Euroopa Liidu liikmesriikidele, kes rakendavad Schengeni acquis’d.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

                  Lepingu rakendamise jälgimiseks loodud ühiskomitee on kokku kutsutud kolmel korral (5. oktoobril 2015, 19. oktoobril 2016 ja 27. novembril 2017) ning ühiskomitee on tunnistanud, et lepingu rakendamise tulemused on üldiselt positiivsed, kuid märkinud samas, et teatavaid viisamenetluse aspekte on võimalik veelgi parandada. Eelkõige on ühiskomitee soovitanud, et mõlemad lepinguosalised võtaksid põhjalikumaid tutvustavaid meetmeid teavitamaks taotlejaid nõuetekohaselt ja põhjalikult Schengeni viisa taotluse esitamise ja viisa saamise nõuetest ja võimalustest.

               Cabo Verde Vabariigis asuvates liikmesriikide konsulaatides esitatud viisataotluste arv on alates lepingu jõustumisest pidevalt kasvanud. 2014. aastal esitati 14 694 viisataotlust. 2018. aastal suurenes see arv 20 158ni (+37,2 %). Ka antud viisade arv on suurenenud, kuigi vähemal määral: 11 370-lt 2014. aastal 13 343-le 2018. aastal (+17,3 %). Viisa andmisest keeldumise määr oli 2018. aastal 33,5 %.

                  Cabo Verde Vabariigis viisasid andvad liikmesriigid (st Hispaania ja Portugal; Portugal esindab Praias asuvas ühises viisataotluskeskuses 19 liikmesriiki) kohtuvad korrapäraselt Praias kohaliku Schengeni koostöö rühma raames. Neid kohtumisi juhatab ELi delegatsioon Cabo Verde Vabariigis.

                  Kohaliku Schengeni koostöö rühm on nõus, et nii lepingut kui ka viisaeeskirja kohaldatavaid sätteid rakendatakse üldiselt hästi. Samal ajal on Cabo Verde Vabariigi kodanike esitatud viisataotluste menetlemisel täheldatud arvukalt probleeme, nimelt seoses dokumentidega, mis tuleb esitada reisieesmärgi ja/või praegu kohaldatava lepingu kohaselt selliste taotlejate kategooriasse kuulumise tõendamiseks, kellel on õigus taotluse lihtsustatud menetlemisele.

                  Nõukogu viisatöörühm arutas lepingu rakendamise olukorda viiel korral (26. oktoobril 2015, 27. oktoobril 2016, 11. detsembril 2017, 20. mail 2019 ja 10. juulil 2019). Viimasel kohtumisel teavitas komisjon liikmesriike ettevalmistavatest kõnelustest, mida ta oli pidanud Cabo Verde Vabariigi ametiasutustega lepingu ja selle kohaldamisala võimaliku muutmise üle.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Kavandataval muudetud lepingul puudub mõju ELi eelarvele.

               5.MUU TEAVE

               •Läbirääkimisjuhised

               Viisatasu ja viisatasust loobumine

               Muudes viisalihtsustuslepingutes, mille EL on kolmandate riikidega sõlminud, on üldine viisatasu 35 eurot. See summa oli esitatud eelmistes läbirääkimisjuhistes, võttes samal ajal arvesse viisaeeskirjas sätestatud viisatasu 60 eurot. Cabo Verde Vabariigiga sõlmitud leping ei sisalda sätet, millega nähakse ette üldise viisatasu vähendamine.

               Kuna muudetud viisaeeskirjas on viisatasu tõstetud 60 eurolt 80 eurole, peavad kõnealust kõrgemat viisatasu maksma ka Cabo Verde Vabariigist pärit taotlejad.

               Seega tehakse ettepanek alandada Cabo Verde Vabariigist pärit taotlejate makstavat viisatasu, sest ka kõikide muude ELiga viisalihtsustuslepingu sõlminud kolmandate riikide kodanikud maksavad madalamat viisatasu. Madalam viisatasu peaks siiski olema proportsionaalne muudetud viisatasuga. Seetõttu tehakse ettepanek määrata madalama viisatasu suuruseks pool lepinguosaliste siseriiklike õigusaktidega (ELis viisaeeskiri) ette nähtud summast. See lähenemisviis võimaldaks ELil kohandada viisatasu suurust, võttes arvesse muutuvaid asjaolusid.

               Läbirääkimiste käigus tuleks kaaluda selliste täiendavate taotlejate kategooriate kaasamist, kelle puhul loobutakse viisatasust.

               Pika kehtivusajaga mitmekordsed viisad

               Muutmislepingus tuleb võtta arvesse muudetud viisaeeskirjaga kehtestatud muudatusi, mis puudutavad pika kehtivusajaga mitmekordsete viisade andmist.

               Praegu kehtiva lepinguga antakse piiratud arvule regulaarselt reisivate isikute kategooriatele (nt riigi ja piirkondlike valitsuste liikmed, ametlike delegatsioonide alalised liikmed, ärimehed, lähedased perekonnaliikmed) võimalus saada viieaastase kehtivusajaga mitmekordne viisa ning samal ajal nähakse ette astmeline süsteem, et anda järk-järgult pikeneva kehtivusajaga mitmekordseid viisasid muudele regulaarselt reisivate isikute kategooriatele.

               Muudetud viisaeeskirjas (artikli 24 lõige 2) on mitmekordse viisa saamiseks sätestatud aga teistsugune astmeline süsteem, mis ei piirdu teatavate kategooriatega.

               Seega tehakse ettepanek, et muudetud lepingus järgitaks samalaadset lähenemisviisi, st kasutataks astmelist süsteemi, mis kehtiks kõikidele taotlejatele peale nende, kes juba kuuluvad kategooriatesse, millesse kuuluvatele taotlejatele antakse praegu kehtiva lepingu artikli 5 lõike 1 kohaselt viieaastase kehtivusajaga mitmekordne viisa.

               Lisaks sellele peaks muutmisleping vähendama selliste viisade arvu, mille õiguspärane kasutamine on mitmekordse viisa saamise eeltingimus, ja/või pikendama ajavahemikku, mille jooksul tuleks saada kindlaksmääratud arv viisasid ja neid õiguspäraselt kasutada.

               Reisieesmärki tõendavate täiendavate dokumentide loetelu / tõend majutuse kohta

               Kehtivates viisalihtsustuslepingutes, mille EL on sõlminud muude kolmandate riikidega, on ette nähtud lihtsustatud kord, mille kohaselt reisieesmärgi tõendamiseks nõutavate täiendavate dokumentide arv piirdub iga kategooria taotlejate jaoks tavaliselt ühe ainsa dokumendiga. Cabo Verde Vabariigiga sõlmitud lepingus seevastu niisugune säte puudub.

               Muutmislepinguga tuleks kehtestada selliste täiendavate dokumentide loetelu, mille taotlejad peavad oma reisi eesmärgi tõendamiseks esitama. Nõutavate dokumentide hulk peaks üldjuhul piirduma ühe täiendava dokumendiga kategooria kohta. Selle eesmärk oleks lihtsustada taotlemise menetlust ja hõlbustada selliste taotlejate kindlakstegemist, kes kuuluvad ühte lepinguga kehtestatud kategooriatest.

               Lisaks sellele on viisaeeskirjaga ette nähtud teatavad horisontaalsed lihtsustused, mis puudutavad regulaarselt reisivatelt isikutelt nõutavaid täiendavaid dokumente. Artikli 14 lõike 6 kohaselt võib loobuda teatavate täiendavate dokumentide nõudmisest taotleja puhul, kes on tuntud oma aususe ja usaldusväärsuse, eelkõige varasemate viisade õiguspärase kasutamise poolest, kui ei ole kahtlust, et taotleja täidab liikmesriikide välispiiri ületamise ajal Schengeni piirieeskirjade artikli 6 lõikes 1 sätestatud nõudeid.

               Seda põhimõtet arvestades peaks muudetud leping sisaldama sätet, mille kohaselt tuleks siis, kui isikule on antud esimene pika kehtivusajaga mitmekordne viisa (üheks, kaheks või kolmeks aastaks), st ta on jõudnud astmelise süsteemi teisele astmele, see isik põhimõtteliselt vabastada nõudest esitada tõend majutuse kohta ja/või dokumendid, mis tõendavad sellise majutuse eest maksmiseks vajalike vahendite olemasolu.

               Viisanõudest loobumine ELi reisiloa omanike puhul

               Muudetud leping peaks vabastama viisanõudest liidu institutsioonide teatavatele teenistujatele kooskõlas nõukogu määrusega (EL) nr 1417/2013 välja antud ELi reisiloa omanikud.

               Lepingu täitmise peatamine tagasivõtulepingu ebapiisava rakendamise tõttu

               Lepingus on sätestatud võimalus peatada lepingu täitmine ja esitatud peatamise põhjuste ammendav loetelu (täitmise võib peatada avaliku korra, riigi julgeoleku või rahvatervise kaitse huvides).

               Kooskõlas muudetud viisaeeskirja põhimõttega siduda tagasivõtmise valdkonnas tehtav koostöö viisalihtsustusega tuleks täiendada muutmislepingus esitatud lepingu täitmise peatamise põhjuste loetelu ja lisada sinna ELi jaoks võimalus peatada lepingu täitmine kas tervikuna või osaliselt juhul, kui ELi ja Cabo Verde Vabariigi vahel sõlmitud tagasivõtulepingut ei rakendata piisavalt või ebaseadusliku rände vastu võitlemisel ei tehta piisavalt koostööd.

               6.JÄRELDUSED

                  Eespool esitatut arvesse võttes soovitab komisjon nõukogul anda luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelise lepingu üle, millega muudetakse praegu kehtivat ELi ja Cabo Verde Vabariigi vahelist Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingut.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelise lepingu üle, millega muudetakse Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelist Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingut

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades, et tuleks alustada läbirääkimisi eesmärgiga sõlmida Cabo Verde Vabariigiga leping, millega muudetakse ELi ja Cabo Verde Vabariigi vahelist Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingut,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Komisjon on volitatud pidama liidu nimel Cabo Verde Vabariigiga läbirääkimisi rahvusvahelise lepingu üle, millega muudetakse Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelist Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingut.

               Artikkel 2

               Läbirääkimisjuhised on esitatud käesoleva otsuse lisas.

               Artikkel 3

               Läbirääkimisi peetakse nõukogu viisatöörühmaga konsulteerides.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT L 282, 24.10.2013, lk 3–12.

                     (2)

                        ELT L 282, 24.10.2013, lk 15–34.

                     (3)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta määrus (EL) 2019/1155, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri). ELT L 188, 12.7.2019, lk 25–54.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,13.9.2019
            COM(2019) 417 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelise lepingu üle, millega muudetakse Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelist Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingut

               LISA

               Läbirääkimisjuhised

               Komisjon peaks püüdma läbirääkimiste ajal saavutada allpool üksikasjalikult kirjeldatud eesmärgid.

               1.Lepingu eesmärk ja kohaldamisala

               Lepingu eesmärk on muuta praegu kehtivat Euroopa Liidu ja Cabo Verde Vabariigi vahelist Cabo Verde Vabariigi ja Euroopa Liidu kodanikele lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingut
                  1
                (edaspidi „praegu kehtiv leping“). Praegu kehtivat lepingut, mis jõustus 1. detsembril 2014, kohaldatakse viisade andmise korral Cabo Verde Vabariigi kodanikele selliseks kavandatud viibimiseks Schengeni alal, mis kestab kuni 90 päeva 180päevase ajavahemiku jooksul.

               Alates 1. jaanuarist 2019 vabastab Cabo Verde Vabariik Cabo Verde Vabariiki reisivad ELi kodanikud kuni 30päevase riigis viibimise korral viisanõudest. Põhimõtteliselt kehtib ELi kodanikele lepingus sätestatud lihtsustatud kord, kui riigis viibimine kestab 30 päevast kuni 90 päevani 180päevase ajavahemiku jooksul.

               Muutmislepingut kohaldataks vastastikkuse põhimõtte alusel täies ulatuses ka juhul, kui Cabo Verde Vabariik peaks otsustama taas kehtestada ELi kodanikele viisanõude.

               Muutmislepingus tuleks näha ette selged, üheselt mõistetavad ja õiguslikult siduvad õigused ja kohustused, et lihtsustada viisa taotlemise ja andmise menetlusi Cabo Verde Vabariigi kodanike jaoks, võttes arvesse muudetud viisaeeskirja sätteid
                  2
               .

               2.Konkreetsed küsimused

               Muutmisleping peaks võtma arvesse praegu kehtivat lepingut, varasemaid viisalihtsustuslepinguid, mille liit on sõlminud muude kolmandate riikidega, ning Cabo Verde Vabariigi konkreetset olukorda: tegemist on esimese kolmanda riigiga, mis ei asu ELi naabruses, kuid millega EL on sõlminud viisalihtsustuslepingu ja samal ajal tagasivõtulepingu.

               Lisaks sellele nähakse muudetud viisaeeskirjas, mis jõustus 2. augustil 2019 ja mida hakatakse kohaldama alates 2. veebruarist 2020, ette mitu muudatust viisa andmise menetluste üldistes normides. Muudetud norme tuleks võtta arvesse tagamaks, et muutmislepingus Cabo Verde Vabariigile pakutavad lihtsustused on endiselt soodsamad kui muudetud viisaeeskirjas sätestatud üldised normid.

               2.1.Viisatasu

               Muutmisleping peaks sätestama viisataotluste menetlemise eest tasu, mis on poole väiksem lepinguosaliste siseriiklike õigusnormidega ettenähtud tasust.

               Lisaks praegu kehtiva lepingu artikli 5 lõikes 1 nimetatud kategooriatele tuleks tasust loobuda alla 18aastaste taotlejate korral. Samuti võiks kaaluda taotlejate muude kategooriate, nagu ELi kodanike lähisugulased, lisamist.

               2.2.
                     Pika kehtivusajaga mitmekordsed viisad

               Jätkata tuleks praegu kehtiva lepingu artikli 4 lõikega 1 kehtestatud normide kohaldamist, mille kohaselt antakse teatavatesse kategooriatesse kuuluvatele taotlejatele viieaastase kehtivusajaga mitmekordne viisa.

               Lisaks sellele tuleks muutmislepingus sätestada normid mitmekordsete viisade andmiseks kõikidele teistele taotlejatele, võttes aluseks muudetud viisaeeskirja artikli 24.

               Muudetud viisaeeskirja artikli 24 lõikega 2 kehtestatakse viisade andmise üldine astmeline süsteem kõikidele taotlejatele sõltumata nende reisieesmärgist. Samalaadne põhimõte tuleks kehtestada muutmislepingus.

               Muutmisleping peaks mitmekordsete viisade andmist hõlbustama, sest vähendatakse varem saadud ja õiguspäraselt kasutatud viisade arvu ja/või pikendatakse ajavahemikku, mille jooksul tuleks saada kindlaksmääratud arv viisasid ja neid õiguspäraselt kasutada. Niisugune astmeline süsteem võiks näiteks olla järgmine.

               –Kui taotleja on eelneva 24 kuu jooksul saanud ühe viisa või kaks viisat ja on neid õiguspäraselt kasutanud, peaks ta saama järgmise viisa taotlemise korral üheaastase kehtivusajaga mitmekordse viisa.

               –Kui taotleja on eelneva 30 või 36 kuu jooksul õiguspäraselt kasutanud ühte üheaastase kehtivusajaga mitmekordse viisat, tuleks talle anda pikema kehtivusajaga mitmekordne viisa (näiteks kahe- või kolmeaastase kehtivusajaga).

               –Kui taotleja on eelneva 42 või 48 kuu jooksul õiguspäraselt kasutanud ühte kahe- või kolmeaastase kehtivusajaga mitmekordse viisat, tuleks talle anda pikema kehtivusajaga mitmekordne viisa (näiteks kolmeaastase või maksimaalselt viieaastase kehtivusajaga).

               2.3.
                     Täiendavad dokumendid

               Muudetud lepinguga tuleks lihtsustada viisa taotlemise korral esitatavate täiendavate dokumentidega seotud nõudeid.

               Nõutavad dokumendid taotleja reisieesmärgi kohta peaksid üldiselt piirduma ühe täiendava dokumendiga iga muutmislepingu kohaldamisalasse kuuluva taotlejate kategooria kohta.

               Need taotlejad, kes on juba saanud mitmekordse viisa (kehtivusajaga vähemalt üks aasta) ja seda õiguspäraselt kasutanud, tuleks põhimõtteliselt vabastada nõudest esitada tõend majutuse kohta või tõendid majutuse eest maksmiseks vajalike vahendite olemasolu kohta.

               2.4.
                     ELi reisiloa omanike vabastamine viisanõudest

               Muutmisleping peaks vabastama viisanõudest liidu institutsioonide teatavatele teenistujatele kooskõlas nõukogu määrusega (EL) nr 1417/2013 välja antud ELi reisiloa omanikud.

               2.5.
                     Peatamisklausel

               Muutmisleping peaks muutma praegu kehtiva lepingu lõppsätteid ja andma lepinguosalistele võimaluse lepingu täitmine mis tahes põhjusel kas täielikult või osaliselt peatada, eelkõige juhul, kui Cabo Verde Vabariigi koostööd tagasivõtmise valdkonnas ei peeta piisavaks.

                     (1)

                        ELT L 282, 24.10.2013, lk 3.

                     (2)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta määrus (EL) 2019/1155, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri). ELT L 188, 12.7.2019, lk 25.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,15.11.2019
            COM(2019) 595 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba alustada läbirääkimisi 1992. aasta rahvusvahelise suhkrulepingu muutmiseks

               SELETUSKIRI

               Käesolevas soovituses käsitletakse otsust, millega antakse komisjonile luba pidada liidu nimel selliseid läbirääkimisi rahvusvahelise suhkrulepingu (edaspidi „leping“) osalise läbivaatamise üle, mida rahvusvaheline suhkrunõukogu (edaspidi „suhkrunõukogu“) otsustas ÜRO Kaubandus- ja Arengukonverentsi (UNCTAD) juhtimisel alustada. Vastavalt rahvusvahelise suhkrunõukogu 19. juuli 2019. aasta otsusele käsitletakse kõnealustel läbirääkimistel halduseelarvet ja liikmemakse ning piiratud muudatusi rahvusvahelise suhkruorganisatsiooni („organisatsioon“) eesmärkides ja tööprogrammis.

               1.SOOVITUSE TAUST

               •1992. aastal sõlmitud rahvusvahelise suhkrulepingu muutmine

               Euroopa Liit on lepingu osaline.

               Lepingu eesmärk on tagada tõhustatud rahvusvaheline koostöö üleilmsetes suhkru- ja sellega seotud küsimustes, luua foorum valitsuste vaheliste suhkrualaste ja ülemaailmse suhkrumajanduse parandamist käsitlevate konsultatsioonide pidamiseks, hõlbustada kaubandust üleilmset suhkruturgu käsitleva teabe kogumise ja vahetamise abil ning soodustada suurenenud nõudlust suhkru järele, eelkõige seoses muude kui tavapäraste kasutusviisidega. Leping jõustus 1. jaanuaril 1993 kolmeks aastaks kehtivusega kuni 31. detsembrini 1995. Pärast seda on lepingut korrapäraselt kahe aasta kaupa pikendatud. Viimati pikendati seda suhkrunõukogu otsusega juulis 2019 ja see kehtib 31. detsembrini 2021.

               Lepingu artikli 8 kohaselt on suhkrunõukogu kõigi lepingu sätete täitmiseks vajalike funktsioonide toimimise eest vastutav organ. Lepingu artiklis 13 on sätestatud, et kõik suhkrunõukogu otsused tehakse konsensuse alusel, kui lepingus ei ole ette nähtud teisiti. Kui konsensust ei saavutata, tehakse otsused lihthäälteenamusega, kui lepingus ei ole ette nähtud otsuse tegemine kvalifitseeritud häälteenamusega.

               Lepingu artikli 25 kohaselt on organisatsiooni liikmetel kokku 2000 häält. Igal organisatsiooni liikmel on konkreetne arv hääli, mida igal aastal kohandatakse vastavalt lepingus eelnevalt kindlaks määratud kriteeriumidele.

               Leping, eriti organisatsiooni liikmete häälte jagunemine, millega määratakse kindlaks ka liikmete sissemakse suuruse, ei kajasta enam tegelikku olukorda ülemaailmsel suhkruturul. Praegu on organisatsiooni eelarve suurim rahastaja Euroopa Liit. Alates 2015. aastast on organisatsiooni töörühma tasandil arutatud võimalusi häälte jaotamise mehhanismi muutmiseks.

               2017. aastal sai komisjon nõukogult volituse alustada suhkrunõukogus läbirääkimisi teiste lepinguosalistega, et lepingut ajakohastada, eelkõige seoses erinevustega ühelt poolt organisatsiooni liikmete häälte arvu ja rahalise sissemakse mõju ning teiselt poolt liikmete suhtelise positsiooni vahel ülemaailmsel suhkruturul. Kõnealune volitus kehtib kuni 31. detsembrini 2019. Selle volituse alusel on komisjon teinud algatuse, et alustada läbirääkimisi organisatsiooni liikmesriikidega, ning esitas konkreetsed ettepanekud, et muuta lepingu artiklit 25, millega reguleeritakse halduseelarve vastuvõtmist ja liikmete sissemakseid.

               Suhkrunõukogu otsustas 19. juulil 2019 toimunud 55. istungil alustada ÜRO Kaubandus- ja Arengukonverentsi (UNCTAD) juhtimisel läbirääkimisi enne suhkrunõukogu järgmist koosolekut novembris 2019. Need läbirääkimised puudutavad lepingu osalist läbivaatamist, milles eelkõige keskendutakse I ja VII peatükile seoses halduskulude ja liikmete sissemaksetega, aga ka muudele piiratud muudatustele, sealhulgas liikmete poolt esile toodud IX ja X peatükile. Vastavalt suhkrunõukogu otsusele peab see protsess olema lõpetatud enne 31. detsembrit 2021. See tähendab, et lepingu kavandatud ajakohastamine (lisaks häälte jagunemisele ja liikmete rahalistele sissemaksetele (VII peatükk)) peaks nüüd hõlmama ka järgmist:

               (1)organisatsiooni üldeesmärgid I peatükk), konkreetselt seoses etanooli lisamisega,

               (2)ulatuslikum ülevaade teabest ja uuringutest (IX peatükk), eelkõige etanooli lisamise lubamiseks selliste tegevuste puhul,

               (3)laiem ülevaade teadus- ja arendustegevusest (X peatükk).

               Lepingu artikli 1 kohast organisatsiooni üldeesmärki ei muudeta isegi etanooli võimaliku lisamise korral.

               Organisatsiooni reformimine, et viia selle tegevus kooskõlla muudes rahvusvahelistes tooraineorganisatsioonides ELi poolt toetatud tegevusega ning pärast 1992. aastat ülemaailmsel suhkruturul toimunud muutustega, on selgelt liidu huvides. Vähemasti peaks reformi tulemusena muutuma läbipaistvaks liikmete hääleõiguse ja rahaliste sissemaksete mehhanism. Häälte jaotus organisatsioonis peaks sõltuma mõõdetavatest näitajatest, nagu kaubanduse, tarbimise ja tootmise maht ning maksevõime. Viimasena nimetatud näitajat kasutatakse ÜRO raames selleks, et tunnustada suhkrusektori arenguaspekti. Seda näitajat arvesse võttes pannakse nendele liikmetele, kellel on suurem suutlikkus panustada organisatsiooni eelarvesse, suurem rahaline kohustus. Etanooli ametlik lisamine organisatsiooni eesmärkidesse ja tööprogrammidesse on kooskõlas liidu eesmärgiga kaasajastada lepingut ja viia selle sisu kooskõlla juba kehtiva tavaga.

               •Kooskõla rahvusvahelistes tooteorganisatsioonides kehtiva tavaga

                  Rahvusvahelistes tooraineorganisatsioonides, nagu rahvusvaheline teraviljanõukogu või rahvusvaheline oliivinõukogu, on liit pidanud läbirääkimisi, et hääleõiguse jaotamisel ja selle iga-aastase ajakohastamise mehhanismi puhul võetaks arvesse liidu suhtelist tähtsust teraviljasektoris või oliivisektoris ja oliiviõli turul. Rahvusvahelises teraviljanõukogus lähtutakse kaubanduse, tarbimise ja tootmisega seotud näitajatest. Seevastu organisatsiooni praeguse tava kohaselt ei ole võimalik teha 1992. aastal sõlmitud lepingus korrigeerimisi, mis kajastaksid liikmete positsioonide muutumist rahvusvahelises suhkrumajanduses. Liikmed ei saa praegu hääleõiguse jaotumist eelnevalt välja arvutada, sellega kaasneb hoopis arvutuste läbipaistmatus. Lepingu osaline läbivaatamine tuleks suunata sellele, et viia organisatsiooni tavad kooskõlla muudes rahvusvahelistes tooraineorganisatsioonides kohaldatavate tavadega.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Suhkur on liidu ühise kaubanduspoliitika ja ühise põllumajanduspoliitika kohaselt tundlik toode. Rahvusvahelistel kaubandusläbirääkimistel on suhkrul liidu jaoks oluline roll ning Euroopa Komisjon jälgib hoolega nii suhkrutootmist kui ka -kaubandust. Suhkur on oluline põhitarbeaine ka paljude arenguriikide jaoks ning ühise kaubanduspoliitika raames on suhkrusektori arenguaspekt ülimalt oluline. Organisatsioon on neutraalne platvorm, et arutada suhkrusektoriga seotud küsimusi arvukate lepinguosaliste seas. Maailma suhkruturu arengu jälgimine on samas vajalik turukorralduse stsenaariumide visandamiseks ühise põllumajanduspoliitika raames.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 3 on sätestatud võimalus anda luba alustada läbirääkimisi ning nimetada sõltuvalt kavandatava lepingu teemast liidu läbirääkija või läbirääkimisrühma juht. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 4 on sätestatud, et nõukogu võib anda läbirääkijale juhiseid ning moodustada erikomitee, kellega tuleb läbirääkimiste pidamisel konsulteerida.

               •Kohaldamine käesoleval juhtumil

               Kavandatud läbirääkimisvolitus peaks andma läbirääkijatele liidu nimel vahendid, et saavutada punkti 1 esimeses taandes esitatud üldeesmärgid.

                  Kavandatud soovituses esitatud otsuse menetlusõiguslik alus on seega Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõiked 3 ja 4.

               •Järeldus

               Soovituses esitatud otsuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõiked 3 ja 4.

               ·Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

               Liit on lepinguosaline, keda suhkrunõukogus esindab Euroopa Komisjon. Liikmesriigid eraldi ei ole lepinguosalised. Liidu nimel läbirääkimiste pidamine lepingu osalise läbivaatamise üle kuulub liidu ainupädevusse.

               ·Proportsionaalsus

                  Lepingu muutmine, et häälte jaotumine vastaks organisatsiooni liikmete suhtelisele tähtsusele üleilmses suhkrumajanduses, samuti muud küsimused, mis viivad lepingu ajakohastamiseni, on liidu huvides. Praegu on ELi osalemine organisatsioonis kasulik nii liidule kui ka organisatsiooni muudele liikmetele. Kuna ELi suhtelise tähtsuse vähenemisega ei ole kaasnenud häälte arvu ning seega ka rahalise sissemakse vähenemist, siis on osalemise hind kujunenud liiga kõrgeks. Organisatsiooni nende liikmete rahaline sissemakse, kelle osatähtsus maailma suhkruturgudel on tõusnud, ei ole aga samal määral kasvanud. Lepingu ajakohastamine ja kohaldamisala laiendamine ei tooks kaasa suuremaid kulusid ning suurendaks eelduste kohaselt huvi organisatsiooni vastu, millest tulenevalt võiks lisanduda uusi liikmeid ja muutuda asjakohasemaks organisatsiooni töö.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Euroopa Liit on organisatsiooni liige ning alates 1992. aastast on ELi suhkrusektor ja enamik liikmesriike seda liikmesust üldiselt toetanud. Konsultatsioonide alustamist sidusrühmadega ei peeta vajalikuks, sest eesmärk on säilitada ELi liikmesus organisatsioonis, samas on edaspidi kavas lähtuda eeskirjadest, mis vastavad muude rahvusvaheliste tooraineorganisatsioonide eeskirjadele, kuhu EL kuulub. ELi suhtelise tähtsuse vähenemisega maailma suhkruturul peaks kaasnema organisatsiooniga seotud sissemakse teatav vähenemine.

               •Mõjuhinnang

               Täiemahuline mõjuhinnang ei ole vajalik, kuna meetmel ei ole tõenäoliselt märkimisväärset majanduslikku, sotsiaalset ega keskkonnamõju. Lepingu edukas muutmine tähendaks liidu jaoks väiksemat rahalist sissemakset organisatsioonile. Läbipaistvam häälte jaotamine võib aidata kaasata organisatsiooni uusi liikmeid, mis tooks kaasa täiendava kulude vähendamise.

                  Kuigi ELi ausa ja õiglase suurusega sissemakse organisatsiooni eelarvesse on kindlasti lepingu muutmise vajaduse oluline põhjus, on reformi vaja ka muudel kui eelarvelistel põhjustel. Organisatsiooni liikmed peavad täitma oma kohustust organisatsiooni halduseelarvesse panustamisel, see on organisatsiooni ajakohastamise oluline lähtepunkt ja selle tulemusena peaksid organisatsiooni liikmed selle tegevuses aktiivsemalt osalema.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Läbirääkimiste alustamine ei avalda mõju eelarvele.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega antakse luba alustada läbirääkimisi 1992. aasta rahvusvahelise suhkrulepingu muutmiseks

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit on 1992. aastal sõlmitud rahvusvahelise suhkrulepingu
                  1
                (edaspidi „leping“) osaline ja rahvusvahelise suhkruorganisatsiooni (edaspidi „organisatsioon“) liige.

               (2)Alates 1995. aastast on liit kiitnud heaks lepingu pikendamise kahe aasta kaupa. Rahvusvahelise suhkrunõukogu 55. istungil 19. juulil 2019 väljendas komisjon nõukogu loal oma seisukohta,
                  2
                milles käsitletakse lepingu pikendamist veel kaheks aastaks ehk kuni 31. detsembrini 2021.

               (3)Vastavalt lepingu artiklile 8 täidab rahvusvaheline suhkrunõukogu (edaspidi „suhkrunõukogu“) kõiki selliseid funktsioone, mis on vajalikud lepingu sätete rakendamiseks, või korraldab selliste funktsioonide täitmise. Lepingu artikli 13 kohaselt tehakse kõik suhkrunõukogu otsused konsensuse alusel. Konsensuse puudumise korral tehakse otsused lihthäälteenamusega, kui lepingus ei ole ette nähtud otsuse tegemine kvalifitseeritud häälteenamusega.

               (4)Lepingu artikli 25 kohaselt on organisatsiooni liikmetel kokku 2000 häält. Igal organisatsiooni liikmel on konkreetne arv hääli, mida igal aastal kohandatakse vastavalt lepingus sätestatud kriteeriumidele.

               (5)Võttes arvesse suhkrusektori tähtsust paljude liikmesriikide ja Euroopa majanduse jaoks, on liidu huvides osaleda rahvusvahelises suhkrulepingus.

               (6)Lepingu institutsiooniline raamistik, eriti lepinguosaliste häälte jagunemine, mis määrab kindlaks ka lepinguosaliste poolt organisatsiooni tehtava rahalise sissemakse suuruse, ei kajasta enam tegelikku olukorda ülemaailmsel suhkruturul.

               (7)Organisatsioonile tehtavaid rahalisi sissemakseid käsitlevate lepingu sätete kohaselt on liidu sissemakse osa olnud alates 1992. aastast sama, kuigi ülemaailmne suhkruturg ja eelkõige liidu suhteline tähtsus selles on sellest ajast oluliselt muutunud. Selle tulemusena on liit pidanud viimastel aastatel katma ebaproportsionaalselt suure osa organisatsiooni eelarvekuludest ja kandma liialt suurt vastutust.

               (8)Nõukogu otsusega (EL) 2017/2242
                  3
                sai komisjon nõukogult volituse alustada suhkrunõukogus läbirääkimisi teiste lepinguosalistega, et lepingut ajakohastada, eelkõige seoses erinevustega ühelt poolt organisatsiooni liikmete häälte arvu ja rahalise sissemakse ning teiselt poolt liikmete suhtelise positsiooni vahel ülemaailmsel suhkruturul. Kõnealune volitus kehtib kuni 31. detsembrini 2019.

               (9)Nõukogu otsusega (EL) 2017/2242 saadud volituse alusel on komisjon alustanud läbirääkimisi organisatsiooni liikmesriikidega ning esitas konkreetsed ettepanekud lepingu artikli 25 muutmiseks, millega reguleeritakse halduseelarve vastuvõtmist ja liikmete sissemakseid. Suhkrunõukogu otsustas 19. juulil 2019 toimunud 55. istungil alustada enne suhkrunõukogu järgmist koosolekut novembris 2019 ÜRO Kaubandus- ja Arengukonverentsi (UNCTAD) juhtimisel läbirääkimisi lepingu osalise läbivaatamise üle. Organisatsiooni mitme liikmesriigi taotlusel otsustas suhkrunõukogu, et lisaks liidu ettepaneku alusel lepingu artikli 25 läbivaatamisele peetakse lepingu teiste valdkondade üle ametlikke läbirääkimisi. Need muud valdkonnad on eelkõige organisatsiooni eesmärgid ja tööprioriteedid.

               (10)Suhkrunõukogu 19. juuli 2019. aasta otsuse kohaselt tuleb kõnealused läbirääkimised lõpule viia hiljemalt 31. detsembril 2021. See ajavahemik tähendab, et läbirääkimisi ei viida lõpule enne otsusega (EL) 2017/2242 saadud volituse kehtivusaja lõppu. Seepärast on vaja nõukogult uut mandaati, mis hõlmab läbirääkimiste pikendatud ajavahemikku ja temaatikat.

               (11)Kõik nendel läbirääkimistel kokku lepitud muudatused tuleks vastu võtta lepingu artiklis 44 sätestatud korras. Kõnealuse artikli kohaselt võib suhkrunõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega soovitada organisatsiooni liikmetele lepingu muutmist. Liit kui lepingu artikli 7 kohane suhkrunõukogu liige peaks saama osaleda nendes läbirääkimistes lepingu institutsioonilise raamistiku muutmise üle.

               (12)Seepärast on asjakohane, et komisjonil lubatakse suhkrunõukogus osaleda läbirääkimistel lepingu muutmise üle, et kehtestatakse läbirääkimisjuhised ja et läbirääkimiste pidamisel jätkatakse komisjoni otsusega (EL) 2017/2242 määratud erikomiteega konsulteerimist,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Komisjonile antakse luba pidada liidu nimel läbirääkimisi 1992. aasta rahvusvahelise suhkrulepingu muutmiseks.

               Artikkel 2

               Läbirääkimisjuhised on esitatud lisas.

               Artikkel 3

               Läbirääkimisi peetakse, konsulteerides põhitarbeainete töörühmaga.

               Artikkel 4

               Käesolevat otsust kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2021.

               Artikkel 5

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu 13. novembri 1992. aasta otsus 92/580/EMÜ 1992. aasta rahvusvahelise suhkrulepingu allkirjastamise ja sõlmimise kohta (EÜT L 379, 23.12.1992, lk 15).

                     (2)

                        Nõukogu 15. juuli 2019. aasta otsus (EL) 2019/1251 seisukohta kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel rahvusvahelises suhkrunõukogus seoses 1992. aasta rahvusvahelise suhkrulepingu pikendamisega (ELT L 195, 23.7.2019, lk 18).

                     (3)

                        Nõukogu 30. novembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2242, millega antakse luba alustada läbirääkimisi 1992. aasta rahvusvahelise suhkrulepingu muutmiseks (ELT L 322, 7.12.2017, lk 29).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,15.11.2019
            COM(2019) 595 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Soovitus:NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba alustada läbirääkimisi 1992. aasta rahvusvahelise suhkrulepingu muutmiseks

               LISA

               Juhised läbirääkimiste pidamiseks 1992. aastal sõlmitud rahvusvahelises suhkrulepingus tehtavate muudatuste üle

               Komisjon võib pidada läbirääkimisi, mida rahvusvaheline suhkrunõukogu otsustas alustada, et muuta rahvusvahelist suhkrulepingut (edaspidi „leping“) seoses rahvusvahelise suhkurorganisatsiooni halduseelarve ja sissemaksete, eesmärkide ja tööprogrammiga. Komisjon peab neid läbirääkimisi, et üleilmse suhkruturu arengusuundi arvesse võttes ajakohastada lepingut ning eelkõige kõrvaldada praegused erinevused ühelt poolt rahvusvahelise suhkruorganisatsiooni liikmete häälte ja rahaliste sissemaksete jagunemise ning teiselt poolt liikmete suhtelise positsiooni vahel ülemaailmsel suhkruturul.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,4.6.2019
            COM(2019) 248 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS
            millega volitatakse komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Mauritaania Islamivabariigiga säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli sõlmimiseks
            {SWD(2019) 195 final} - {SWD(2019) 196 final}

               SELETUSKIRI

               1.SOOVITUSE TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Komisjon teeb ettepaneku pidada Mauritaania Islamivabariigiga läbirääkimisi, et sõlmida uus säästva kalapüügi partnerlusleping ja protokoll, mis mõlemad vastaksid liidu laevastiku vajadustele ning oleksid kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta ja nõukogu 19. märtsi 2012  aasta järeldustega, milles käsitletakse komisjoni teatist ühise kalanduspoliitika välismõõtme kohta.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Kehtiv kalandusalane partnerlusleping Euroopa Liidu ja Mauritaania vahel
                     1
                   sõlmiti 4. augustil 2008
                     2
                  . Tehakse ettepanek pidada läbirääkimisi, et sõlmida uus säästva kalapüügi partnerlusleping, millesse lõimitaks teatavad määruse (EL) nr 1380/2013 sätted,
                     3
                   mida kehtiv kalandusalane partnerlusleping ei hõlma. Kalandusalase partnerluslepingu kehtivat neljaks aastaks sõlmitud protokolli
                     4
                   hakati kohaldama 16. novembril 2015
                     5
                   ja selle kehtivusaeg lõpeb 15. novembril 2019. Protokolli muudeti komisjoni otsustega (EL) 2017/451
                     6
                   ja (EL) 2017/1373
                     7
                  . Protokolliga on kehtestatud liidu laevastiku kalapüügivõimalused ning liidu ja laevaomanike makstav vastav rahaline toetus.

                  ELi avaliku sektori rahaline aastatoetus Mauritaaniale on 61 625 000 eurot,
                     8
                   millest 4 125 000 eurot on ette nähtud valdkondlikuks toetuseks.

               Mauritaaniaga sõlmitud kalandusalase partnerluslepinguga on ette nähtud põhjalähedaste ja pelaagiliste liikide ning tuuni ja pika rändega liikide püügi võimalused ELi laevadele kümnest
                  9
                liikmesriigist (Saksamaa, Iirimaa, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Läti, Leedu, Madalmaad, Poola ja Portugal). Euroopa Liidul on juba toimiv Atlandi ookeani äärsete Lääne-Aafrika riikidega, nimelt Maroko, Senegali, Gambia, Guinea-Bissau, Libeeria ja Côte d’Ivoire’iga sõlmitud kahepoolsete säästva kalapüügi partnerluslepingute võrk.

                  Säästva kalapüügi partnerluslepingud aitavad saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärke rahvusvahelisel tasandil ning tagada, et liidu püügitegevus liidu vetest väljaspool põhineb samadel põhimõtetel ja nõuetel, mida järgitakse liidu õiguse alusel. Samuti toetatakse nende lepingutega ELi ja tema partneri teaduskoostööd, edendatakse läbipaistvust ja säästvust kalavarude parema majandamise nimel ning soodustatakse haldamist, toetades liikmesriikide ja välisriikide laevastike tegevuse üle tehtavat järelevalvet, kontrolli ja seiret ning rahastades ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata (ETR-) kalapüügi vastast võitlust. Säästva kalapüügi partnerluslepingutega toetatakse kohaliku kalapüügisektori säästvat arengut ning merendustegevusega seotud majanduskasvu ja inimväärset tööd. Nende lepingute kaudu tugevneb Euroopa Liidu positsioon rahvusvahelistes ja piirkondlikes kalandusorganisatsioonides, Mauritaania puhul eeskätt Rahvusvahelises Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjonis (ICCAT)
                     10
                   ja Kesk-Atlandi idaosa kalastuskomitees (CECAF)
                     11
                  .

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Mauritaaniaga uue lepingu ja protokolli üle peetavad läbirääkimised on kooskõlas ELi välistegevusega Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani riikides ning eelkõige liidu eesmärkidega, mis on seotud demokraatlike põhimõtete ja inimõiguste austamisega.

               2.SOOVITUSE ÕIGUSLIK KÜLG

               •Õiguslik alus

                  Otsuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) V osa („Liidu välistegevus“) V jaotise („Rahvusvahelised lepingud“) artikkel 218, milles käsitletakse läbirääkimiste pidamise korda ja lepingute sõlmimist ELi ja kolmandate riikide vahel.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Ei ole asjakohane, ELi ainupädevus.

               •Proportsionaalsus

                  Otsus on proportsionaalne taotletava eesmärgiga.

               •Vahendi valik

                  Vahend on ette nähtud ELi toimimise lepingu artikli 218 lõigetega 3 ja 4.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  2018.–2019. aastal tegi komisjon Mauritaaniaga sõlmitud kalandusalase partnerluslepingu kehtiva protokolli järelhindamise ning eelhindamise protokolli võimaliku pikendamise kohta. Hindamise järeldused on esitatud komisjoni talituste töödokumendis.

                  Hindamise tulemusena jõuti järeldusele, et ELi kalapüügisektorid on väga huvitatud püügitegevusest Mauritaanias ning protokolli uuendamine aitaks tugevdada selle piirkonna kalanduse üle tehtavat seiret, kontrolli ja järelevalvet ning parandada selle haldamist.

                  ELile on tähtis, et oleks olemas õigusakt, mis võimaldab tihedat valdkondlikku koostööd riigiga, kes on allpiirkondlikul tasandil ookeanide majandamises oluline osaleja, võttes arvesse selle riigi jurisdiktsiooni alla kuuluva püügipiirkonna ulatust. Pealegi tähendab see ELi laevadele, mh sellistes äärepoolseimates piirkondades nagu Kanaari saartel asuvatele põhjalähedasi ja pelaagilisi liike püüdvatele laevadele, tuunipüügiseineritele ja õngejadalaevadele, et neil säilib juurdepääs olulisele püügipiirkonnale püügistrateegiate rakendamiseks mitmeaastase rahvusvahelise õigusraamistiku kohaselt.

                  Mauritaania ametiasutuste eesmärk on jätkata suhteid ELiga, et tugevdada ookeanide majandamist ning saada selleks kasutada sihtotstarbelist valdkondlikku toetust, mis tagab mitmeaastased rahastamisvõimalused.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Hindamise käigus konsulteeriti liikmesriikidega, tööstusharu esindajatega ja rahvusvaheliste kodanikuühiskonna organisatsioonidega ning Mauritaania kalandussektori haldusasutuste ja kodanikuühiskonnaga. Konsulteeriti ka kaugpüügi nõuandekomisjoni raames, eelkõige selle koosolekul, mis toimus 27. märtsil 2019.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Ei ole asjakohane

               •Mõjuhinnang

                  Ei ole asjakohane

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ei ole asjakohane

               •Põhiõigused

                  Otsuse lisas esitatud läbirääkimisjuhistega soovitatakse anda volitused läbirääkimiste alustamiseks ning lisada säte inimõiguste ja demokraatia põhimõtete rikkumise tagajärgede kohta.

               4.MÕJU EELARVELE

               Uue protokolli mõju eelarvele on seotud rahalise toetuse maksmisega Mauritaania Islamivabariigile. Asjaomased eelarveeraldised tuleb igal aastal kulukohustuste ja maksete assigneeringutena lisada säästva kalapüügi partnerluslepingute eelarvereale (11 03 01) ning need peavad olema kooskõlas asjakohase mitmeaastase finantsraamistiku finantsplaneerimisega. Iga-aastased kulukohustuste ja maksete summad, sh reservi eelarverida aasta alguses veel jõustumata protokollide jaoks, määratakse kindlaks iga-aastase eelarvemenetluse käigus
                  12
               .

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Läbirääkimisi on kavas alustada 2019. aasta teises kvartalis.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

                  Komisjon soovitab järgmist:

                  – nõukogu peaks volitama komisjoni alustama ja pidama läbirääkimisi, et sõlmida Mauritaania Islamivabariigiga uus säästva kalapüügi partnerlusleping ja protokoll;

                  – ELi esindajaks neil läbirääkimistel tuleks nimetada komisjon;

                  – komisjon peaks läbirääkimisi pidades konsulteerima erikomiteega, nagu on sätestatud ELi toimimise lepingus;

                  – nõukogu peaks kiitma heaks käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimisjuhised.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS

               millega volitatakse komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Mauritaania Islamivabariigiga säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli sõlmimiseks

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades, et tuleks alustada läbirääkimisi, et sõlmida Mauritaania Islamivabariigiga uus säästva kalapüügi partnerlusleping ja protokoll,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Komisjoni volitatakse alustama läbirääkimisi Mauritaaniaga, et sõlmida Mauritaaniaga uus säästva kalapüügi partnerlusleping ja protokoll.

               Artikkel 2

               Läbirääkimisi peetakse nõukogu ELi välise kalanduspoliitika töörühmaga konsulteerides ja käesoleva otsuse lisas esitatud läbirääkimisjuhiseid järgides.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT L 343, 8.12.2006, lk 4.

                     (2)

                  https://www.consilium.europa.eu/en/documents-publications/treaties-agreements/agreement/?id=2006111&DocLanguage=en

                     (3)

                        Vt määruse (EL) nr 1380/2013 VI osa II jaotis.

                     (4)

                        ELT L 315, 1.12.2015, lk 3.

                     (5)

                  https://www.consilium.europa.eu/en/documents-publications/treaties-agreements/agreement/?id=2015063&DocLanguage=en

                     (6)

                        ELT L 69, 15.3.2017, lk 34.

                     (7)

                        ELT L 193, 25.7.2017, lk 4.

                     (8)

                        Protokolli kehtivusaja kaheks viimaseks aastaks.  Kahel eelnenud aastal oli summaks 59 125 000 eurot. Vt protokolli (muudetud komisjoni 14. märtsi 2017. aasta otsusega (EU) 2017/451) artikli 2 lõige 1 ja artikli 3 lõige 1. ELT L 69, 15.3.2017, lk 34.

                     (9)

                        Ühendkuningriigil olid kehtiva kalandusalase partnerluslepingu protokolli alusel kalapüügivõimalused kuni 2019. aastani.

                     (10)

                  http://www.fao.org/fishery/rfb/iccat/en
                  , organ loodi rahvusvahelise õiguse alusel, et kaitsta ja majandada pika rändega liike kõnealuses piirkonnas.

                     (11)

                  http://www.fao.org/fishery/rfb/cecaf/en
                  , põhjalähedaste ja pelaagiliste liikidega seotud organ.

                     (12)

                        Peatükk 40 (reservi eelarverida 40 02 41) kooskõlas mitmeaastast finantsraamistikku käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppega (2013/C 373/01).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,4.6.2019
            COM(2019) 248 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Soovitus:
            Nõukogu otsus, millega volitatakse komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Mauritaania Islamivabariigiga säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli sõlmimiseks
            {SWD(2019) 195 final} - {SWD(2019) 196 final}

               LISA

               Läbirääkimisjuhised

               –Läbirääkimiste eesmärk on sõlmida Euroopa Liidu ja Mauritaania Islamivabariigi vahel säästva kalapüügi partnerlusleping ja protokoll kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta ning nõukogu 19. märtsi 2012. aasta järeldustega, milles käsitletakse komisjoni 13. juuli 2011. aasta teatist ühise kalanduspoliitika välismõõtme kohta.

               –Säästva kalapüügi partnerluslepinguga tuleks seega määrata kindlaks Mauritaania Islamivabariigiga sõlmitava partnerluse üldraamistik, üldpõhimõtted ja eesmärgid. Leping peaks sisaldama sätet, millega tunnistatakse kehtetuks praegune Euroopa Ühenduse ja Mauritaania Islamivabariigi vaheline kalandusalane partnerlusleping
                  1
               .

               –Et edendada uue lepingu ja protokolli abil säästvat ja vastutustundlikku kalapüüki ning tagada ühtlasi ELi ja Mauritaania Islamivabariigi ühine kasu, põhinevad komisjoni läbirääkimiseesmärgid järgmistel aspektidel:

               ·kindlustada juurdepääs Mauritaania Islamivabariigi kalapüügipiirkonnale ja tagada ELi kalalaevadele selles piirkonnas kalapüügiload ning avardada muu hulgas seega ELi ettevõtjatele säästva kalapüügi partnerluslepingute võrku Lääne-Aafrikas;

               ·võtta arvesse parimaid saadaolevaid teaduslikke nõuandeid ja piirkondlikes kalandusorganisatsioonides vastu võetud asjakohaseid majandamiskavasid, et tagada keskkonda säästev kalapüük ja edendada ookeanide majandamist rahvusvahelisel tasandil. Püügitegevuses tuleks võtta arvesse ainult olemasolevaid kalavarusid ja kohaliku laevastiku püügivõimsust ning pöörata ühtlasi erilist tähelepanu asjaolule, et tegemist on varudega, kuhu kuulub pika rändega liike;

               ·omandada lubatud kogupüügi ülejäägist ELi laevastiku huvidele täielikult vastav asjakohane osa, kui nende varude vastu tunnevad huvi ka teised välisriikide laevastikud, ning tagada samade tehniliste tingimuste rakendamine kõigi välisriikide laevastike suhtes;

               ·tagada, et juurdepääs kalavarudele põhineb ELi laevastiku varasemal ja eeldataval edaspidisel tegevusel selles piirkonnas, võttes arvesse uusimaid ja parimaid saadaolevaid teadusalaseid hindamisi ning ELi äärepoolseimate piirkondade huve;

               ·luua dialoog valdkondliku poliitika tugevdamiseks, et toetada vastutustundliku kalanduspoliitika rakendamist kooskõlas riigi arengueesmärkidega, eelkõige seoses kalanduse juhtimisega, võitlusega ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastu, püügitegevuse kontrollimise, seire ja järelevalvega ning teaduslike nõuannete andmisega; soodustada majandustegevust ja aidata muu hulgas kõrvaldada rändajate Mauritaaniast ebaseadusliku lahkumise põhjuseid;

               ·tagada, et protokoll soodustaks merendustegevusega seotud majanduskasvu ja inimväärse töö edendamist, võttes arvesse asjakohaseid Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioone;

               ·lisada säte inimõiguste ja demokraatia põhimõtete rikkumise tagajärgede kohta.

               –Protokollis tuleks eelkõige määrata kindlaks järgmised aspektid:

               ·Euroopa Liidu laevadele tagatavad kalapüügivõimalused püügiliikide kaupa,

               ·rahaline hüvitis ja selle maksmise tingimused ning

               ·valdkondliku toetuse rakendamise viisid.

               –Kui läbirääkimised uue säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli üle Euroopa Liidu ja Mauritaania Islamivabariigi vahel võtavad oodatust rohkem aega ning selleks, et vältida püügitegevuse katkemist pikaks ajavahemikuks, peaks komisjonil olema võimalik leppida Mauritaania Islamivabariigiga kokku kehtiva lepingu ja protokolli kehtivuse pikendamises kuni üheks aastaks, jätkates samal ajal püüet jõuda kokkuleppele uues säästva kalanduse partnerluslepingus ja protokollis kooskõlas eespool nimetatud eesmärkidega.

                     (1)

                        ELT L 343, 8.12.2006, lk 4.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2019
            COM(2019) 539 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega tehakse kindlaks, et Ungari ei ole võtnud nõukogu 4. detsembri 2018. aasta soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid
            {SWD(2019) 534 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega tehakse kindlaks, et Ungari ei ole võtnud nõukogu 4. detsembri 2018. aasta soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu määrust (EÜ) nr 1466/97,
                  1
                eriti selle artikli 10 lõike 2 neljandat lõiku,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               (1)22. juunil 2018 otsustas nõukogu kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 121 lõikega 4, et Ungaris esineb märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi –1,5 % SKPst saavutamiseks vajalikust kohandamiskavast. Kindlaks tehtud märkimisväärse kõrvalekalde tõttu esitas nõukogu 22. juunil 2018 Ungarile soovituse
                  2
                võtta vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär
                  3
                ei ületaks 2018. aastal 2,8 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst.

               (2)4. detsembril 2018 leidis nõukogu, et Ungari ei olnud võtnud nõukogu 22. juuni 2018. aasta soovituse alusel tõhusaid meetmeid. Selle alusel esitas nõukogu 4. detsembril 2018 Ungarile läbivaadatud soovituse võtta vajalikud meetmed tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületaks 2019. aastal 3,3 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst
                  4
               . Nõukogu soovitas ka, et Ungari kasutaks eelarvepuudujäägi vähendamiseks juhuslikke tulusid, eelarve konsolideerimise meetmed peaksid aga tagama valitsemissektori struktuurse eelarvepositsiooni püsiva paranemise majanduskasvu soodustaval viisil. Nõukogu seadis Ungarile soovituse järgimiseks võetud meetmest teatamise tähtpäevaks 15. aprilli 2019.

               (3)20. märtsil 2019 tegi komisjon Ungarisse kohapealse kontrolli eesmärgil nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli -11 lõike 2 alusel tõhustatud järelevalvemissiooni. Komisjon edastas esialgsed tulemused tähelepanekute esitamiseks Ungari ametiasutustele ja esitas need seejärel 5. juunil 2019 nõukogule. Seejärel tulemused avalikustati. Komisjoni aruande kohaselt ei kavatse Ungari ametiasutused nõukogu 4. detsembri 2018. aasta soovitust järgida. Ametiasutused kinnitasid missiooni ajal, et nende 2019. aasta eelarve-eesmärgiks jääb valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk 1,8 %, nagu on märgitud 2018. aasta juulis vastu võetud 2019. aasta eelarves, hoolimata soodsamast makromajanduslikust stsenaariumist ja oodatust parematest eelarvetulemustest 2018. aastal.

               (4)15. aprillil 2019 esitasid Ungari ametiasutused aruande nõukogu 4. detsembri 2018. aasta soovituse järgimiseks võetud meetmete kohta. Ametiasutused kordasid aruandes, et nende 2019. aasta eesmärgiks jääb valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk 1,8 % SKPst 2019. aastal, mis on 0,4 protsendipunkti SKPst väiksem kui 2018. aasta näitaja. Aruanne ei sisalda kava, kuidas täita nõukogu esitatud eelarve kohandamise soovitused. Lisaks sellele ei ole üldjuhul arvuliselt täpsustatud, kuidas aruandes loetletud mitmesugused majandusprogrammid eelarvet mõjutavad, ja aruanne ei sisalda 2019. aasta eelarveprognoosi. Seega ei vasta aruanne nõukogu aruandlusnõuetele. Struktuurse eelarvepositsiooni parandamine on nõukogu soovituses nõutust märkimisväärselt väiksem.

               (5)7. mail 2019 avaldatud komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt kasvab esmaste kulude netosumma 2019. aastal 6,5%, mis on tunduvalt suurem kui soovituslik määr 3,3 %. Prognoositakse, et struktuurne eelarvepositsioon paraneb 2018. aastaga võrreldes 0,4 % SKPst, mis jääb alla soovitatud eelarvekohanduse 1,0 % SKPst. Seega osutavad mõlemad näitajad kõrvalekaldele soovitatud kohandusest. Erinevus kulude kasvu eesmärgist on 1,2 % SKPst. Struktuurse eelarvepositsiooni lõhe on mõnevõrra väiksem: 0,6 % SKPst. Struktuurset eelarvepositsiooni mõjutavad negatiivselt teatavad tulude alalaekumised. Kulude kasvu eesmärgi näitajat mõjutab väga negatiivselt arvutuses kasutatud keskpika perioodi potentsiaalne SKP kasv, mis on kriisijärgselt väga väike. Lisaks sellele näib, et kulude kasvu eesmärgi aluseks oleva SKP deflaatori puhul ei võeta nõuetekohaselt arvesse valitsemissektori kulutusi mõjutavat suuremat kulusurvet. Pärast nende tegurite arvessevõtmist tundub kulude kasvu eesmärk asjakohaselt kajastavat eelarvekohandust, kuid osutab siiski jätkuvalt kõrvalekaldele soovitatud kohandusest.

               (6)Pärast komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi, mis oli nõukogu 4. detsembri 2018. aasta soovituse alus, on Ungari ametiasutused teatanud kulupoole uutest ekspansiivsetest meetmetest. Lisaks sellele teatati pärast oodatust kiiremat avaliku sektori palgakasvu 2018. aastal teatavate kategooriate uuest palgatõusust alates 2018. aasta sügisest. Suuremad eelarvereservid on suurendanud 2019. aasta kuluprognoose, võttes arvesse valitsuse otsest kavatsust reservid aasta lõpuks täielikult ära kasutada. Seega kujuneb kõrvalekalle kulude kasvu eesmärgist eeldatavasti märkimisväärselt suuremaks kui 2018. aasta sügisel ellu viidud hindamise käigus leitud kõrvalekalle.

               (7)Selle põhjal järeldatakse, et Ungari ei ole nõukogu 4. detsembri 2018. aasta soovitusele piisavalt reageerinud. Eelarvekohandus ei suuda tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületaks 2019. aastal 3,3 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ungari ei ole võtnud nõukogu 4. detsembri 2018. aasta soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud Ungarile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        ELT C 223, 27.6.2018, lk 1.

                     (3)

                        Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu vahenditest saadavatest tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutus põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevaid tulumeetmeid või õigusaktidekohast tulude suurenemist võetakse arvesse. Ühekordseid tulu- ja kulumeetmeid arvesse ei võeta.

                     (4)

                        ELT C 460, 21.12.2018, lk 4.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,20.11.2019
            COM(2019) 921 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega tehakse kindlaks, et Ungari ei ole võtnud nõukogu 14. juuni 2019. aasta soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid
            {SWD(2019) 941 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega tehakse kindlaks, et Ungari ei ole võtnud nõukogu 14. juuni 2019. aasta soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 10 lõike 2 neljandat lõiku,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Juunis 2018 leidis nõukogu kooskõlas aluslepingu artikli 121 lõikega 4, et Ungaris oli 2017. aastal esinenud märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgist. Kindlaks tehtud märkimisväärse kõrvalekalde tõttu esitas nõukogu 22. juunil 2018 Ungarile soovituse
                  2
                võtta vajalikud poliitilised meetmed, et kõrvalekalle korrigeerida. Seejärel leidis nõukogu, et Ungari ei olnud võtnud kõnealuse soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid, ja esitas 4. detsembril 2018 muudetud soovituse
                  3
               . Seejärel leidis nõukogu, et Ungari ei olnud võtnud ka selle soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid.

               (2)14. juunil 2019 leidis nõukogu, et Ungaris oli 2018. aastal jälle esinenud märkimisväärne kõrvalekalle keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, ning esitas Ungarile soovituse võtta vajalikud meetmed, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär
                  4
                ei ületaks 2019. aastal 3,3 % ja 2020. aastal 4,7 %, mis vastab 2019. aastal struktuursele kohandusele 1,0 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) ja 2020. aastal kohandusele 0,75 % SKPst
                  5
               . 2020. aastaks soovitatud struktuurset kohandust peeti asjakohaseks eeldusel, et peetakse kinni 2019. aastal nõutud kohandusest. Nõukogu soovitas ka, et Ungari kasutaks eelarvepuudujäägi vähendamiseks juhuslikku tulu, eelarve konsolideerimise meetmed peaksid aga tagama valitsemissektori struktuurse eelarvepositsiooni püsiva paranemise majanduskasvu soodustaval viisil. Nõukogu seadis Ungarile kõnealuse soovituse järgimiseks võetud meetmetest aruandmise tähtpäevaks 15. oktoobri 2019.

               (3)26. septembril 2019 tegi komisjon Ungarisse kohapealse kontrolli eesmärgil määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli -11 lõike 2 alusel tõhustatud järelevalvemissiooni. Komisjon edastas esialgsed tulemused tähelepanekute esitamiseks Ungari ametiasutustele ja esitas need seejärel 20. novembril 2019 nõukogule. Tulemused avalikustati. Komisjoni aruande kohaselt kavatsevad Ungari ametiasutused jääda kindlaks 2019. aasta valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi eesmärgile 1,8 % SKPst, mis on ette nähtud 2019. aasta lähenemisprogrammis. 2020. aasta puhul on ametiasutused muutnud eelarvepuudujäägi eesmärki 1 %-le SKPst, mis on ulatuslikum kui 2019. aasta lähenemisprogrammis ette nähtud 1,5 % SKPst. Seega kavatsevad Ungari ametiasutused võtta 14. juuni 2019. aasta soovituse põhjal meetmeid ainult 2020. aasta puhul.

               (4)15. oktoobril 2019 esitasid Ungari ametiasutused aruande nõukogu 14. juuni 2019. aasta soovituse järgimiseks võetud meetmete kohta
                  6
               . Kuigi 2019. aasta makromajanduslikud ja eelarvesuundumused on seni olnud prognoositust soodsamad, jäävad ametiasutused aruandes kindlaks 2019. aasta valitsemissektori eelarvepuudujäägi eesmärgile 1,8 % SKPst, mis on ette nähtud 2019. aasta lähenemisprogrammis. 2020. aasta puhul on valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi eesmärk ametiasutuste kinnituse kohaselt 1,0 % SKPst, mis on kooskõlas 2020. aasta eelarvega ja 0,5 % parem kui 2019. aasta lähenemisprogrammis ette nähtud eesmärk. Aruandes meenutatakse, et 2020. aasta eelarvepuudujäägi eesmärk hõlmab suuri reserve (1 % SKPst), mille ülesanne on maandada välisriske ja mis on lubatud ära kulutada ainult juhul, kui eeldatakse, et eelarvepuudujäägi eesmärk õnnestub täita. Seejuures esitatakse aruandes loetelu eelarvepuudujääki suurendavatest meetmetest, mis on ette nähtud majanduse kaitsmise tegevuskavas, mille valitsus võttis vastu 30. mail 2019, et hoida järgmistel aastatel majanduskasv ELi keskmisest tasemest 2 protsendipunkti kõrgemal. Üldjuhul ei ole aruandes loetletud mitmesuguste majandusprogrammide arvnäitajaid täpsustatud ja aruanne ei sisalda 2019. ega 2020. aasta eelarveprognoosi. Seega ei vasta aruanne nõukogu soovitatud aruandlusnõuetele.

               (5)Komisjoni 2019. aasta sügisprognoosi alusel ulatub 2019. aasta esmaste valitsemissektori netokulude kasv 6,8 %ni, mis ületab selgelt kulude kasvu soovituslikku määra 3,3 % (kõrvalekalle 1,3 % SKPst). Prognoositakse, et struktuurne eelarvepositsioon paraneb 0,5 % võrra SKPst, kuigi seda on soovitatud parandada 1,0 % SKPst (kõrvalekalle 0,5 % SKPst). Seega osutavad mõlemad näitajad kõrvalekaldele soovitatud kohandusest. Kulude kasvu eesmärki mõjutab negatiivselt asjaolu, et selle prognoosimisel kasutati praegustest hinnangutest väiksemat SKP deflaatorit. Samuti mõjutab kulude kasvu näitajat negatiivselt riiklike investeerimiskulude tasandamine, ehkki see mõju on piiratud. Struktuurset eelarvepositsiooni mõjutab positiivselt selle prognoosimisel kasutatud suurem potentsiaalse majanduskasvu näitaja, kuid negatiivselt tulude alalaekumine. Neid tegureid arvesse võttes kinnitab üldhinnang 2019. aastal kõrvalekallet soovitatud kohandusest.

               (6)Komisjoni 2019. aasta sügisprognoosi alusel ulatub 2020. aasta esmaste valitsemissektori netokulude kasv 7,5 %ni, mis ületab selgelt kulude kasvu soovitusliku määra 4,7 % (kõrvalekalle 1,0 % SKPst). Prognoositakse, et struktuurne eelarvepositsioon paraneb 1,2 % võrra SKPst, mis ületab 0,4 protsendipunkti nõukogu soovitatud kohandust 0,75 % SKPst. Seega osutab kulude kasvu näitaja ohule, et nõutud kohandusest kaldutakse kõrvale, seevastu struktuurne eelarvepositsioon vastab nõuetele suhteliselt suure varuga. Riiklikud investeeringud, mis on viimastel aastatel pidevalt kasvanud, jõudsid 2019. aastal 6,4 %ni SKPst, mis on ülekaalukalt suurim näitaja ELis. Seetõttu arvatakse, et kava vähendada 2020. aastal riiklikke investeeringuid osutab soovile viia näitaja pikemas perspektiivis tavapärasele tasemele. Kuigi investeeringute vähendamine kajastub täielikult struktuurses eelarvepositsioonis, toob investeerimiskulude tasandamine kulude kasvu eesmärgi puhul kaasa selle, et kulude kasvu eesmärgi kohane eelarvekohandus näib liiga negatiivne. Kulude kasvu eesmärki mõjutab negatiivselt ka asjaolu, et selle prognoosimisel kasutati praegustest hinnangutest väiksemat SKP deflaatorit. Neid tegureid arvesse võttes näib kulude kasvu eesmärk vastavat soovituse nõuetele. Struktuurset eelarvepositsiooni mõjutab samal ajal positiivselt selle prognoosimisel kasutatud potentsiaalse SKP kasvu suurem punkthinnang võrreldes keskpika perioodi keskmisega, mis on kulude kasvu eesmärgi aluseks. Neid tegureid arvesse võttes kinnitab üldhinnang, et Ungari saavutab 2020. aastal soovitatud kohanduse.

               (7)Eespool esitatu põhjal järeldatakse, et Ungari ei ole nõukogu 14. juuni 2019. aasta soovitusele piisavalt reageerinud. Eelarvekohandus ei ole 2019. aastal piisav tagamaks, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 3,3 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst, samas kui 2020. aastaks kavandatav eelarvekohandus vastab üldiselt soovituse nõuetele,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ungari ei ole võtnud nõukogu 14. juuni 2019. aasta soovituse järgimiseks tõhusaid meetmeid.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud Ungarile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        ELT C 223, 27.6.2018, lk 1.

                     (3)

                        ELT C 460, 21.12.2018, lk 4.

                     (4)

                        Valitsemissektori esmaste netokulude saamiseks arvatakse valitsemissektori kogukuludest maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu vahenditest saadavatest tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutus põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktidekohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

                     (5)

                        ELT C 210, 21.6.2019, lk 4.

                     (6)

                        https://ec.europa.eu/info/files/hungary-report-council-recommendations-under-significant-deviation-procedure_en