title: Komisjoni soovitus (EL) 2021/2279, 15. detsember 2021, toodete ja organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime mõõtmisel ja teatavakstegemisel kasutatavate keskkonnajalajälje määramise meetodite kasutamise kohta

text:
               30.12.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 471/1

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2021/2279,
      15. detsember 2021,
      toodete ja organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime mõõtmisel ja teatavakstegemisel kasutatavate keskkonnajalajälje määramise meetodite kasutamise kohta
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 191 ja 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Keskkonnaalaste otsuste tegemiseks on paljudel eri isikutel vaja täpset ja korrektset mõõtmist ja teavet toodete ja organisatsioonide keskkonnatoime kohta.

                  (2)

                  Toote keskkonnajalajälje määramise ja organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodid (edaspidi „keskkonnajalajälje määramise meetodid“) võimaldavad äriühingutel mõõta ja teatavaks teha oma keskkonnatoimet ning seega usaldusväärse keskkonnateabe alusel turul konkureerida. Need meetodid sisaldavad üksikasjalikke juhiseid toodete ja organisatsioonide keskkonnamõjude modelleerimise ja arvutamise kohta. Keskkonnajalajälje määramise meetodid tuginevad olemasolevatele rahvusvaheliselt tunnustatud tavadele, näitajatele ja eeskirjadele.

                  (3)

                  2013. aastal võttis komisjon vastu komisjoni soovituse 2013/179/EL, (1) mille eesmärk oli edendada toodete ja organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime mõõtmisel ja teatavakstegemisel ühtsete meetodite kasutamist. Selles soovitati liikmesriikidel, äriühingutel, eraorganisatsioonidel ja finantssektoril neid meetodeid kasutada ning see sisaldas kaht lisa, milles on esitatud kavandatud meetodid.

                  (4)

                  Komisjon lõi keskkonnajalajälje meetodite edasiarendamise raamistiku katseetapis, millesse olid kaasatud mitmesugused sidusrühmad, sealhulgas tööstus ja eelkõige VKEd.

                  (5)

                  Katseetapp kestis 2013–2018 ja selle käigus katsetati sidusrühmade aktiivsel osalusel tootepõhiste eeskirjade (tootekategooria keskkonnajalajälje määramise eeskirjad, PEFCRid) ja sektoripõhiste eeskirjade (organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise sektoripõhised eeskirjad, OEFSRid) väljatöötamist ning selle tulemuseks oli 19 PEFCRi ja kahe OEFSRi lõplik vormistamine.

                  (6)

                  Keskkonnajalajälje määramise meetodeid ajakohastati ka mitme tehnilise aspekti osas, näiteks: (1) olulisuse põhimõtte järgimine (tegutse seal, kus sellel on mõju); (2) sellise võrdlusaluse kindlaksmääramine, mis vastab turu keskmise tootmise ehk tüüpilise toote / organisatsiooni keskkonnajalajälje profiilile; (3) kokkulepped peamiste kliimamuutusi, elektrienergiat, transporti, taristut ja seadmeid, pakendeid, olelusringi lõppu ja põllumajandust käsitlevate aspektide modelleerimise kohta; (4) normaliseerimise ja kaalumise lisamine; (5) suunised elurikkuse kui täiendava keskkonnateabe lisamise kohta; (6) teatavate mõjuhindamise meetodite täiustamine, pöörates tähelepanu eelkõige toksilisusega seotud meetoditele (inimest mõjutav kantserogeenne toksilisus, inimest mõjutav mittekantserogeenne toksilisus, ökotoksilisus magevees, veekasutus, maakasutus, ressursid ja tahked osakesed); (7) kirjeldustegurite määratlemine REACHi andmete põhjal; (8) ning juhend keskkonnajalajälje meetodile vastavate andmekogumite kohta.

                  (7)

                  Katseetapi tulemused esitati komisjoni talituste 2019. aasta töödokumendis „Sustainable Products in a Circular Economy – Towards an EU Product Policy Framework contribution to the Circular Economy“ (Jätkusuutlikud tooted ringmajanduses – ELi tootepoliitika raamistiku panus ringmajandusse) (2). Samas komisjoni talituste töödokumendis osutati ka keskkonnajalajälje määramise meetodite võimalikule kasutamisele poliitika väljatöötamisel ELi tasandil. Alates 2019. aastast ja pärast tööstusele suunatud kutset näidata üles huvi jätkas komisjon uute tootekategooria keskkonnajalajälje määramise eeskirjade väljatöötamist.

                  (8)

                  Nõukogu 2019. aasta oktoobri järeldustes (3) väljendati heameelt ELi keskkonnajalajälje määramise meetodite katsetamise ja kõigi selliste algatuste üle, millega toetatakse keskkonnamõjudest teavitamist, võttes aluseks keskkonnajalajälje määramise katseprojekti.

                  (9)

                  Euroopa rohelise kokkuleppe (4) eesmärk on kaasata tööstusharud puhtasse ringmajandusesse ning selles rõhutatakse, et võimaldamaks ostjatel teha kestlikumaid otsuseid ja vähendamaks rohepesu ohtu, on vaja usaldusväärset, võrreldavat ja kontrollitavat teavet.

                  (10)

                  Oma teatises „Uus ringmajanduse tegevuskava – puhtama ja konkurentsivõimelisema Euroopa nimel“ (5) rõhutas komisjon, et äriühingud peaksid põhjendama oma keskkonnaalaseid väiteid toote ja organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetoditega ning võtma kohustuse katsetada nende meetodite arvesse võtmist ELi ökomärgise puhul.

                  (11)

                  Teatises „Uus tarbijakaitse tegevuskava. Tarbijate toimetulekuvõime parandamine, et edendada majanduse kestlikku taastumist“ (6) märgiti, et „ärisektori vabatahtliku tegevuse ergutamiseks kavatseb komisjon koostöös ettevõtjatega julgustada neid andma vabatahtlikke lubadusi, mille tulemusena nad avaldaksid tarbijatele oma ettevõtte ökoloogilise jalajälje suuruse, parandaksid ettevõtte kestlikkust ja vähendaksid selle keskkonnamõju.“

                  (12)

                  Nõukogu 2020. aasta detsembri järeldustes märgiti, et toote keskkonnajalajälje määramise meetodist võib saada üks alusmeetod ELi eri tootepoliitika vahendite ja kestlike toodete raamistiku kontekstis, võttes arvesse ka muid sobivaid meetodeid.

                  (13)

                  Keskkonnajalajälje määramise meetodite kasutamine on juba ette nähtud ELi poliitika ja õigusaktidega, näiteks taksonoomiamääruse, (7) säästvate akude algatuse (8) ja rohetarbimise lubadusega (9).

                  (14)

                  Seda arengut silmas pidades tuleks ajakohastada komisjoni soovitust 2013/179/EL, et võtta arvesse katseetapis toimunud tehnilist arengut, eelkõige kategooria ja sektori eeskirjade väljatöötamist, ning luua seega kindel alus poliitika edasiseks väljatöötamiseks ja rakendamiseks. Selle eesmärk on aidata äriühingutel arvutada oma keskkonnatoimet usaldusväärse, kontrollitava ja võrreldava teabe alusel ning anda teistele osalejatele (nt haldusasutused, valitsusvälised organisatsioonid, äripartnerid) juurdepääs sellisele teabele. Samuti oleks sellest abi ELi keskkonnajalajälje andmebaasi väljatöötamisel.

                  (15)

                  VKEdel võivad puududa oskusteave ja ressursid olelusringipõhist keskkonnatoimet käsitlevatele andmepäringutele vastamiseks. Seetõttu peaks VKEsid toetama mitte ainult komisjon, vaid ka liikmesriigid ja tööstusliidud.

                  (16)

                  Eeldatakse, et uute, rahvusvaheliselt kokkulepitud lähenemisviiside kujunedes on keskkonnajalajälje määramise meetodeid vaja ajakohastada, et lisada uusi näitajaid või modelleerimiseeskirju. Neid aspekte arutatakse komisjoni keskkonnajalajälje tehnilise nõuandekogu eksperdirühmas. Praegu on kaalumisel näiteks bioloogilise mitmekesisusega seotud mõju.

                  (17)

                  Nagu uues ringmajanduse tegevuskavas märgitud, uurib komisjon võimalust töötada süsiniku sidumise sertifitseerimiseks välja õigusraamistik, mis põhineb kindlal ja läbipaistval süsinikdioksiidi arvestamisel ning mille abil jälgitakse ja kontrollitakse süsiniku sidumise usaldusväärsust. See raamistik töötatakse välja vastastikuses koostoimes ja kooskõlas keskkonnajalajälje määramise meetodiga ning vajaduse korral kajastatakse seda käesoleva soovituse tulevastes ajakohastatud versioonides.

                  (18)

                  Kuigi käesolevas soovituses keskendutakse keskkonnamõjule, on ülemaailmses kontekstis üha olulisem roll majanduslikul ja sotsiaalsel mõjul, sealhulgas töötavadega seotud probleemidel. Komisjon jälgib tähelepanelikult seda arengut, samuti meetodeid, mille abil analüüsitakse seda, kuidas mõjutavad keskkonda, ühiskonda ja majandust tooted, mille tarbimine toimub ELis ja mille tarneahela toime avaldub kolmandates riikides.

                  (19)

                  Käesoleva soovitusega asendatakse komisjoni soovitus 2013/179/EL.

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      1.   EESMÄRK JA KOHALDAMISALA

                  1.1.

                  Käesoleva soovitusega edendatakse keskkonnajalajälje määramise meetodite kasutamist asjakohastes poliitikavaldkondades ja kavades, mis on seotud mis tahes toodete (sh kaupade ja teenuste) või organisatsioonide olelusringipõhise keskkonnatoime mõõtmise ja/või teatavakstegemisega.

                  1.2.

                  Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele ning eraõiguslikele ja avalik-õiguslikele organisatsioonidele, kes mõõdavad või kavatsevad mõõta oma toote või organisatsiooni olelusringi keskkonnatoimet ja/või teevad või kavatsevad teha keskkonnatoimet käsitlevaid andmeid teatavaks ELi mis tahes eraõiguslikule, avalik-õiguslikule või kodanikuühiskonna sidusrühmale.

                  1.3.

                  Käesolev soovitus ei mõjuta selliste ELi kohustuslike õigusaktide rakendamist, millega on ette nähtud konkreetne meetod toodete või organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime arvutamiseks. ELi õigusaktides või poliitikas võib siiski sellele soovitusele viidata kui toodete või organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime arvutamise meetodile.

            2.   MÕISTED

      Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                  a)

                  „toote keskkonnajalajälje määramise meetod“ – I lisas esitatud üldine meetod toote olelusringipõhise võimaliku keskkonnamõju mõõtmiseks ja teatavakstegemiseks;

                  b)

                  „organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetod“ – III lisas esitatud üldine meetod organisatsiooni olelusringipõhise võimaliku keskkonnamõju mõõtmiseks ja teatavakstegemiseks;

                  c)

                  „toote keskkonnajalajälg“ – toote keskkonnajalajälje määramise meetodil põhineva toote keskkonnajalajälje uuringu tulemus;

                  d)

                  „organisatsiooni keskkonnajalajälg“ – organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodil põhineva organisatsiooni keskkonnajalajälje uuringu tulemus;

                  e)

                  „tootekategooria keskkonnajalajälje määramise eeskirjad (edaspidi „PEFCRid“)“ – tootekategooriapõhised olelusringil põhinevad eeskirjad, mis täiendavad toote keskkonnajalajälje uuringute üldiseid metoodikasuuniseid ja pakuvad täpsemat teavet konkreetse tootekategooria tasandil. PEFCRi olemasolu korral tuleks seda kasutada sellesse tootekategooriasse kuuluva toote keskkonnajalajälje arvutamiseks;

                  f)

                  „organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise sektoripõhised eeskirjad (edaspidi „OEFSRid“)“ – sektoripõhised olelusringil põhinevad eeskirjad, mis täiendavad organisatsiooni keskkonnajalajälje uuringute üldiseid metoodikasuuniseid ja pakuvad täpsemat teavet konkreetse sektori tasandil. OEFSRi olemasolu korral tuleks seda kasutada sellesse sektorisse kuuluva organisatsiooni keskkonnajalajälje arvutamiseks;

                  g)

                  „olelusringi keskkonnatoime“ – arvudes väljendatud potentsiaalne keskkonnamõju, mille leidmisel on arvesse võetud toote või organisatsiooni olelusringi kõiki asjakohaseid etappe tarneahela perspektiivist;

                  h)

                  „olelusringi keskkonnatoime teatavakstegemine“ – olelusringi keskkonnatoime andmete mis tahes avaldamine, sealhulgas äripartneritele, investoritele, avaliku sektori asutustele või tarbijatele;

                  i)

                  „organisatsioon“ – äriühing, korporatsioon, ettevõtja, ettevõte, asutus või institutsioon, selle osa või nende kombinatsioon, avalik- või eraõiguslik, millel on oma tegevusvaldkond ja iseseisev juhtimine, olenemata sellest, kas ta on iseseisev juriidiline isik või mitte;

                  j)

                  „kava“ – eraõiguslike äriühingute või nende liidu, avaliku ja erasektori partnerluse või valitusasutuste või vabaühenduste kasumit taotlev või mittetulunduslik algatus, milles nõutakse olelusringi keskkonnatoime mõõtmist või teatavakstegemist;

                  k)

                  „tööstusliit“ – oma liikmeskonda kuuluvaid eraõiguslikke äriühinguid esindav organisatsioon, mis kuulub mõnda sektorisse kohalikul, piirkondlikul, riiklikul või rahvusvahelisel tasandil;

                  l)

                  „finantssektor“ – kõik finantsteenuseid (sealhulgas finantsnõustamist) osutavad isikud, sealhulgas pangad, investorid ja kindlustusseltsid.

            3.   TOOTE/ORGANISATSIOONI KESKKONNAJALAJÄLJE MÄÄRAMISE MEETODI KASUTAMINE LIIKMESRIIKIDE POLIITIKAS

      Liikmesriigid peaksid:

                  3.1.

                  kasutama toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodit ning sellega seotud PEFCRe ja OEFSRe vabatahtlikes poliitikameetmetes, mis hõlmavad toodete/organisatsioonide olelusringi potentsiaalse keskkonnatoime mõõtmist või teatavakstegemist; ning tagama samas, et sellised meetmed ei takistaks kaupade vaba liikumist ELis;

                  3.2.

                  käsitama selliseid olelusringi keskkonnatoime andmeid või väiteid, mis põhinevad toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ja sellega seotud PEFCRide ja OEFSRide kasutamisel, kehtivana asjaomastes riiklikes kavades, mis hõlmavad toodete või organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime mõõtmist või teatavakstegemist;

                  3.3.

                  tegema jõupingutusi kvaliteetsete olelusringi andmete kättesaadavuse parandamiseks, algatades tegevusi riiklike andmebaaside arendamiseks, läbivaatamiseks ja kättesaadavaks tegemiseks ning soodustades andmete sisestamist olemasolevatesse avalikesse andmebaasidesse, lähtudes keskkonnajalajäljele vastavate andmekogumite nõuetest; tagama eri andmebaaside vahelise sidususe;

                  3.4.

                  aitama kaasa jõupingutustele, mida komisjon teeb, et teha keskkonnajalajäljele vastavad kvaliteetsed andmekogumid kättesaadavaks;

                  3.5.

                  andma väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele abi ja töövahendeid, mis aitavad neil mõõta toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ning PEFCRide ja OEFSRide põhjal oma olelusringi keskkonnatoimet ning parandada oma toodete või organisatsiooni keskkonnatoimet ja teha see teatavaks; seda tehes peaksid ametiasutused hoiduma dubleerimast olemasolevaid vahendeid, kui need on otstarbekohased;

                  3.6.

                  edendama organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ja vajaduse korral sellega seotud OEFSRide kasutamist avaliku sektori organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime mõõtmiseks või teatavakstegemiseks;

                  3.7.

                  edendama ja toetama toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi kasutamist rahvusvahelisel tasandil, sealhulgas mitmepoolsetel foorumitel või seoses olelusringi keskkonnatoime mõõtmise või sellest teavitamise kavadega. Seda tehes peaksid ametiasutused kaaluma abi ja vahendite pakkumist ELi partnerriikide VKEdele nende toodetavate vahetoodete või pooltoodete olelusringi keskkonnatoime mõõtmiseks ja parandamiseks.

            4.   TOOTE/ORGANISATSIOONI KESKKONNAJALAJÄLJE MÄÄRAMISE MEETODI KASUTAMINE ÄRIÜHINGUTES JA MUUDES ERAÕIGUSLIKES ORGANISATSIOONIDES

      Äriühingud ja muud eraõiguslikud organisatsioonid, kes otsustavad mõõta või teha teatavaks oma toodete või organisatsioonide olelusringi keskkonnatoimet, peaksid:

                  4.1.

                  kasutama toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodit ning sellega seotud PEFCRe ja OEFSRe oma toodete või organisatsiooni olelusringi keskkonnatoime mõõtmiseks või teatavakstegemiseks;

                  4.2.

                  aitama kaasa avalike andmebaaside läbivaatamisele ja täitma need kvaliteetsete olelusringi andmetega kooskõlas keskkonnajalajäljele vastavate andmekogumite suhtes kehtivate nõuetega; aitama kaasa jõupingutustele, mida komisjon teeb, et teha keskkonnajalajäljele vastavad kvaliteetsed andmekogumid kättesaadavaks;

                  4.3.

                  kaaluma nende tarneahelates olevate äriühingute ja eelkõige VKEde toetamist, et nad saaksid anda toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ning PEFCRide ja OEFSRide alusel teavet ning parandada oma organisatsioonide ja toodete olelusringi keskkonnatoimet.

            Tööstusliidud peaksid:

                  4.4.

                  edendama toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ning sellega seotud PEFCRide ja OEFSRide kasutamist oma liikmete seas;

                  4.5.

                  aitama kaasa avalike andmebaaside läbivaatamisele ja täitma need kvaliteetsete olelusringi andmetega kooskõlas keskkonnajalajäljele vastavate andmekogumite suhtes kehtivate nõuetega; aitama kaasa jõupingutustele, mida komisjon teeb, et teha keskkonnajalajäljele vastavad kvaliteetsed andmekogumid kättesaadavaks;

                  4.6.

                  andma VKEdest osaliste käsutusse lihtsustatud arvutusvahendeid ja eriteadmisi, mis võimaldavad neil arvutada oma toodete või organisatsiooni olelusringi keskkonnamõju, võttes aluseks toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ja sellega seotud PEFCRid ja OEFSRid;

                  4.7.

                  edendama ja toetama toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi kasutamist rahvusvahelisel tasandil, sealhulgas mitmepoolsetel foorumitel või seoses olelusringi keskkonnatoime mõõtmise või sellest teavitamise kavadega.

            5.   TOOTE/ORGANISATSIOONI KESKKONNAJALAJÄLJE MÄÄRAMISE MEETODI NING SELLEGA SEOTUD PEFCRide JA OEFSRide KASUTAMINE OLELUSRINGI KESKKONNATOIME MÕÕTMISE VÕI TEATAVAKSTEGEMISEGA SEOTUD KAVADES

                  5.1

                  Olelusringi keskkonnatoime mõõtmise või teatavakstegemisega seotud kavades tuleks toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodit ning sellega seotud PEFCRe/OEFSRe kasutada toodete ja organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime mõõtmise või teatavakstegemise standardmeetodina.

            6.   TOOTE/ORGANISATSIOONI KESKKONNAJALAJÄLJE MÄÄRAMISE MEETODI JA SELLEGA SEOTUD PEFCRide/OEFSRide KASUTAMINE FINANTSSEKTORIS

      Finantssektori osalised peaksid vajaduse korral:

                  6.1.

                  edendama toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ning sellega seotud PEFCRide ja OEFSRide põhjal arvutatud olelusringi keskkonnatoime andmete kasutamist olelusringi keskkonnatoimega seotud finantsriski hindamisel;

                  6.2.

                  edendama oma keskkonnatoime hindamisel organisatsiooni keskkonnajalajälje uuringutel põhinevate andmete kasutamist kestlikkusindeksite keskkonnakomponendi arvutamiseks.

                  6.3.

                  edendama ja toetama toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi kasutamist rahvusvahelisel tasandil, sealhulgas mitmepoolsetel foorumitel või seoses olelusringi keskkonnatoime mõõtmise või sellest teavitamise kavadega.

            7.   KONTROLL

                  7.1.

                  Kui toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje uuringud avalikustatakse kolmandatele isikutele, tuleks neid uuringuid kontrollida vastavalt toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi nõuetele ning PEFCRides ja OEFSRides esitatud konkreetsetele andmetele.

            8.   ARUANDLUS SOOVITUSE TÄITMISE KOHTA

                  8.1.

                  Liikmesriikidel palutakse teatada komisjonile igal aastal meetmetest, mida nad on käesoleva soovituse valguses rakendanud. Esimene teavitus tuleb edastada ühe aasta möödumisel käesoleva soovituse vastuvõtmisest. Esitatav teave peaks sisaldama järgnevat:

                              a)

                              toote/organisatsiooni keskkonnajalajälje määramise meetodi ning PEFCRide/OEFSRide kasutamine poliitikaalgatustes;

                              b)

                              algatusega hõlmatud toodete ja organisatsioonide arv;

                              c)

                              olelusringi keskkonnatoimega seotud stiimulid;

                              d)

                              kvaliteetsete olelusringi andmete kogumisega seotud algatused;

                              e)

                              VKEdele osutatud abi olelusringi keskkonnateabe esitamisel ning nende olelusringi keskkonnatoime parandamisel;

                              f)

                              meetodite kasutamise käigus kindlaks tehtud võimalikud probleemid ja kitsaskohad.

            9.   EELMISE SOOVITUSE KEHTETUKS TUNNISTAMINE

      Komisjoni soovitus 2013/179/EL tunnistatakse kehtetuks. Viiteid kehtetuks tunnistatud soovitusele käsitatakse viidetena käesolevale soovitusele.

         Brüssel, 15. detsember 2021

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Virginijus SINKEVIČIUS

         (1)  Komisjoni 9. aprilli 2013. aasta soovitus 2013/179/EL toodete ja organisatsioonide olelusringi keskkonnatoime mõõtmise ja teatavakstegemise ühtsete meetodite kasutamise kohta (ELT L 124, 4.5.2013, lk 1).

         (2)  SWD(2019)91final.

         (3)  https://www.consilium.europa.eu/media/40928/st12791-en19.pdf

         (4)  COM(2019) 640 final.

         (5)  COM(2020) 98 final.

         (6)  COM(2020) 696 final.

         (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2020. aasta määrus (EL) 2020/852, millega kehtestatakse kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik ja muudetakse määrust (EL) 2019/2088 (ELT L 198, 22.6.2020, lk 13).

         (8)  COM(2020) 798 final.

         (9)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/working_document_for_the_green_consumption_pledges_0.pdf


title: Nõukogu soovitus (EL) 2022/66, 17. jaanuar 2022, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta

text:
                  18.1.2022

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 11/52

         NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2022/66,
         17. jaanuar 2022,
         millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta
         EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte b ja e ning artikli 292 esimest ja teist lauset,
         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Nõukogu võttis 30. juunil 2020 vastu soovituse Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta (1) (edaspidi „nõukogu soovitus“).

                     (2)

                     Pärast seda on nõukogu võtnud vastu soovitused (EL) 2020/1052, (2) (EL) 2020/1144, (3) (EL) 2020/1186, (4) (EL) 2020/1551, (5) (EL) 2020/2169, (6) (EL) 2021/89, (7) (EL) 2021/132, (8) (EL) 2021/767, (9) (EL) 2021/892, (10) (EL) 2021/992, (11) (EL) 2021/1085, (12) (EL) 2021/1170, (13) (EL) 2021/1346, (14) (EL) 2021/1459, (15) (EL) 2021/1712, (16) (EL) 2021/1782, (17) (EL) 2021/1896, (18) (EL) 2021/1945, (19) (EL) 2021/2022 (20) ja (EL) 2021/2150, (21) millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta.

                     (3)

                     20. mail 2021 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2021/816, millega muudetakse nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta, (22) et ajakohastada kriteeriume, mille alusel hinnatakse, kas mittehädavajalik reisimine kolmandatest riikidest on ohutu ja kas seda tuleks lubada.

                     (4)

                     Nõukogu soovituses on sätestatud, et liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil järk-järgult kaotama ELi mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 1. juulist 2020 nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul. Nõukogu peaks pärast komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedat konsulteerimist ning nõukogu soovituses osutatud metoodikal, kriteeriumidel ja teabel põhinevale üldisele hinnangule tuginedes vaatama I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu iga kahe nädala järel läbi ja vajaduse korral seda ajakohastama.

                     (5)

                     Pärast seda on nõukogu komisjoni ning asjaomaste ELi ametite ja talitustega tihedalt konsulteerides ning nõukogu soovituses (nagu seda on muudetud soovitusega (EL) 2021/816) sätestatud kriteeriume ja metoodikat kohaldades arutanud nõukogu soovituse I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu läbivaatamist. Nende arutelude tulemusena tuleks I lisas esitatud kolmandate riikide loetelu muuta. Eelkõige tuleks loetelust välja jätta Argentina, Austraalia ja Kanada.

                     (6)

                     Piirikontroll ei ole üksnes nende liikmesriikide huvides, kelle välispiiril seda tehakse, vaid kõigi liikmesriikide huvides, kes on kaotanud piirikontrolli sisepiiridel. Seepärast peaksid liikmesriigid tagama, et välispiiridel võetakse meetmeid koordineeritult, et tagada Schengeni ala hea toimimine. Selleks peaksid liikmesriigid alates 17. jaanuarist 2022 koordineeritud viisil jätkama Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu kaotamist käesoleva soovitusega muudetud nõukogu soovituse I lisas loetletud kolmandate riikide, erihalduspiirkondade ning muude üksuste ja territoriaalvalitsuste elanike puhul.

                     (7)

                     Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu poolt otsuse tegemist käesoleva soovituse üle, kas ta rakendab seda.

                     (8)

                     Käesolev soovitus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ; (23) seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

                     (9)

                     Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (24) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.

                     (10)

                     Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (25) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ (26) artikliga 3.

                     (11)

                     Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ (27) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2011/350/EL (28) artikliga 3,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
         Nõukogu soovitust (EL) 2020/912 (nagu seda on muudetud soovitustega (EL) 2020/1052, (EL) 2020/1144, (EL) 2020/1186, (EL) 2020/1551, (EL) 2020/2169, (EL) 2021/89, (EL) 2021/132, (EL) 2021/767, (EL) 2021/816, (EL) 2021/892, (EL) 2021/992, (EL) 2021/1085, (EL) 2021/1170, (EL) 2021/1346, (EL) 2021/1459, (EL) 2021/1712, (EL) 2021/1782, (EL) 2021/1896, (EL) 2021/1945, (EL) 2021/2022 ja (EL) 2021/2150) Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta muudetakse järgmiselt.

                     (1)

                     Nõukogu soovituse punkti 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:

                                 „1.

                                 Alates 17. jaanuarist 2022 peaksid liikmesriigid koordineeritud viisil ja järk-järgult kaotama I lisas loetletud kolmandate riikide elanikele kehtiva Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu.“

                     (2)

                     Soovituse I lisa asendatakse järgmisega:
                     „

                           I LISA
                           Kolmandad riigid, erihalduspiirkonnad ning muud üksused ja territoriaalvalitsused, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut:
                           I.   RIIGID

                                       1.

                                       BAHREIN

                                       2.

                                       TŠIILI

                                       3.

                                       COLOMBIA

                                       4.

                                       INDONEESIA

                                       5.

                                       KUVEIT

                                       6.

                                       UUS-MEREMAA

                                       7.

                                       PERUU

                                       8.

                                       KATAR

                                       9.

                                       RWANDA

                                       10.

                                       SAUDI ARAABIA

                                       11.

                                       LÕUNA-KOREA

                                       12.

                                       ARAABIA ÜHENDEMIRAADID

                                       13.

                                       URUGUAY

                                       14.

                                       HIINA (*1)

                                 II.   HIINA RAHVAVABARIIGI ERIHALDUSPIIRKONNAD

                           Hongkongi erihalduspiirkond
                           Macau erihalduspiirkond
                           III.   ÜKSUSED JA TERRITORIAALVALITSUSED, MIDA VÄHEMALT ÜKS LIIKMESRIIK EI OLE RIIGINA TUNNUSTANUD

                           Taiwan

                        (*1)  Oleneb vastastikkuse kinnitamisest."

            Brüssel, 17. jaanuar 2022

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               J. DENORMANDIE

            (1)  ELT L 208I, 1.7.2020, lk 1.

            (2)  ELT L 230, 17.7.2020, lk 26.

            (3)  ELT L 248, 31.7.2020, lk 26.

            (4)  ELT L 261, 11.8.2020, lk 83.

            (5)  ELT L 354, 26.10.2020, lk 19.

            (6)  ELT L 431, 21.12.2020, lk 75.

            (7)  ELT L 33, 29.1.2021, lk 1.

            (8)  ELT L 41, 4.2.2021, lk 1.

            (9)  ELT L 165I, 11.5.2021, lk 66.

            (10)  ELT L 198, 4.6.2021, lk 1.

            (11)  ELT L 221, 21.6.2021, lk 12.

            (12)  ELT L 235, 2.7.2021, lk 27.

            (13)  ELT L 255, 16.7.2021, lk 3.

            (14)  ELT L 306, 31.8.2021, lk 4.

            (15)  ELT L 320, 10.9.2021, lk 1.

            (16)  ELT L 341, 24.9.2021, lk 1.

            (17)  ELT L 360, 11.10.2021, lk 128.

            (18)  ELT L 388, 3.11.2021, lk 1.

            (19)  ELT L 397, 10.11.2021, lk 28.

            (20)  ELT L 413, 19.11.2021, lk 37.

            (21)  ELT L 434, 6.12.2021, lk 8.

            (22)  ELT L 182, 21.5.2021, lk 1.

            (23)  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

            (24)  EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.

            (25)  ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

            (26)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/146/EÜ sõlmida Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 1).

            (27)  ELT L 160, 18.6.2011, lk 21.

            (28)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/350/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, seoses sisepiiridel piirikontrolli kaotamise ja isikute liikumisega (ELT L 160, 18.6.2011, lk 19).


title: Nõukogu soovitus (EL) 2022/107, 25. jaanuar 2022, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi ohutu vaba liikumise hõlbustamiseks COVID-19 pandeemia ajal ning millega asendatakse soovitus (EL) 2020/1475 (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               27.1.2022

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 18/110

      NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2022/107,
      25. jaanuar 2022,
      mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi ohutu vaba liikumise hõlbustamiseks COVID-19 pandeemia ajal ning millega asendatakse soovitus (EL) 2020/1475
      (EMPs kohaldatav tekst)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 21 lõiget 2, artikli 168 lõiget 6 ning artikli 292 esimest ja teist lauset,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Liidu kodakondsus annab igale liidu kodanikule vaba liikumise õiguse.

                  (2)

                  ELi toimimise lepingu artikli 21 lõike 1 järgi on igal liidu kodanikul õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil, kui aluslepingutega ja nende rakendamiseks võetud meetmetega kehtestatud piirangutest ja tingimustest ei tulene teisiti. Seda õigust rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2004/38/EÜ (1). Liikumis- ja elukohavabadus on ette nähtud ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikliga 45. Kuna lepingu artiklis 21 sätestatud eesmärgi saavutamiseks on vajalik liidu meede ning aluslepingutes ei ole sätestatud selleks vajalikke volitusi, võib nõukogu võtta vastu sätteid vabalt liikumise ja elamise õiguse kasutamise hõlbustamiseks.

                  (3)

                  Lepingu artikli 168 lõike 1 kohaselt tuleb kogu liidu poliitika ja meetmete määratlemisel ja rakendamisel tagada inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse.

                  (4)

                  30. jaanuaril 2020 kuulutas Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) peadirektor välja rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealase hädaolukorra seoses koroonaviirushaigust COVID-19 põhjustava uue koroonaviiruse 2019. aastal alanud ülemaailmse puhanguga. 11. märtsil 2020 andis WHO hinnangu, et COVID-19-t võib käsitada pandeemiana.

                  (5)

                  Viiruse leviku piiramiseks on liikmesriigid võtnud mitmesuguseid meetmeid, millest mõned on mõjutanud liidu kodanike õigust liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda ja elada, nt sisenemispiirangud või nõuded, mille kohaselt peavad piiriülesed reisijad, kes kasutavad vaba liikumise õigust, tegema SARS-CoV-2 nakkuse testi.

                  (6)

                  Kuna COVID-19 pandeemia on põhjustanud enneolematu tervisealase hädaolukorra, on rahvatervise kaitse muutunud nii liidu kui ka selle liikmesriikide jaoks esmaseks prioriteediks. Rahvatervise kaitset silmas pidades võivad liikmesriigid võtta meetmeid, mis piiravad isikute vaba liikumist liidus. Vastavalt lepingu artikli 168 lõikele 7 vastutavad riikliku tervishoiupoliitika määratlemise, sealhulgas tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamise ja kättesaadavaks tegemise eest liikmesriigid ning seega võivad need liikmesriigiti erineda. Kuigi liikmesriigid on pädevad otsustama selle üle, millised on rahvatervise kaitseks kõige asjakohasemad meetmed, oleks hea, kui need meetmed oleksid koordineeritud, et tagada inimestele võimalus kasutada vaba liikumise õigust ja võidelda suurte piiriüleste terviseohtudega, nagu COVID-19.

                  (7)

                  Vaba liikumise piirangute vastuvõtmisel ja kohaldamisel peaksid liikmesriigid järgima liidu õiguse põhimõtteid, eelkõige proportsionaalsuse ja mittediskrimineerimise põhimõtet. Käesoleva soovituse eesmärk on hõlbustada nende põhimõtete koordineeritud kohaldamist COVID-19 pandeemia põhjustatud erakorralises olukorras.

                  (8)

                  Ühepoolsed meetmed selles valdkonnas võivad kaasa tuua märkimisväärseid häireid, kuna ettevõtjad ja kodanikud seisaksid silmitsi mitmesuguste lahknevate ja kiiresti muutuvate meetmetega. See on eriti kahjulik olukorras, kus viirus on liidu majandust juba märkimisväärselt mõjutanud.

                  (9)

                  Koordineeritud lähenemisviisi abil püütakse vältida piirikontrolli taaskehtestamist sisepiiridel. Piiride sulgemine ja üldised reisikeelud, aga ka lendude, maismaa- ja veetranspordi peatamine ei ole põhjendatud, sest sihipärasematel ja koordineeritumatel meetmetel, nagu COVID-19 tõendid ja testimine, on piisav mõju ja need põhjustavad vähem häireid. Roheliste transpordikoridoride süsteem (2) peaks aitama hoida alles transpordivood, tagades kaupade ja teenuste vaba liikumise ja vältides seeläbi tarneahela häireid.

                  (10)

                  Et tagada meetmete suurem koordineeritus liikmesriikide vahel, võttis nõukogu 13. oktoobril 2020 vastu soovituse (EL) 2020/1475 (3). Selles soovituses kehtestati koordineeritud lähenemisviis järgmistes põhipunktides: ühtsete kriteeriumide ja künniste kohaldamine otsuste tegemisel selle üle, kas kehtestada vaba liikumise piirangud, COVID-19 edasikandumise ohu kaardistamine kokkulepitud värvikoodi alusel ning koordineeritud lähenemisviis võimalikele meetmetele, mida võib asjakohaselt kohaldada ühest piirkonnast teise liikuvate isikute suhtes, sõltuvalt nakkuse edasikandumise ohu tasemest nendes piirkondades. 1. veebruaril 2021 võttis nõukogu vastu soovituse (EL) 2021/119, (4) millega muudeti soovitust (EL) 2020/1475, võttes arvesse kogukonnas esinevat väga suurt nakkuse levikut kõikjal liidus, mis võib-olla seotud SARS-CoV-2 uute murettekitavate variantide suurema nakkavusega.

                  (11)

                  14. juunil 2021 võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu määruse (EL) 2021/953, millega kehtestatakse koostalitlusvõimeliste COVID-19 vaktsineerimis-, testimis- ja läbipõdemistõendite (ELi digitaalne COVID-tõend) väljaandmise, kontrollimise ja aktsepteerimise raamistik, et hõlbustada vaba liikumist COVID-19 pandeemia ajal (5). Raamistiku eesmärgiks oli lihtsustada ELi digitaalse COVID-tõendi omanikel vaba liikumise õiguse teostamist COVID-19 pandeemia ajal. Kõnealune määrus aitab ühtlasi hõlbustada liikmesriikide poolt SARS-CoV-2 leviku piiramiseks kooskõlas liidu õigusega kehtestatud vaba liikumise piirangute järkjärgulist kaotamist kooskõlastatud viisil.

                  (12)

                  Määrust (EL) 2021/953 hakati kohaldama alates 1. juulist 2021. Alates sellest kuupäevast on igal vaktsineeritud, testitud ja haiguse läbi põdenud inimesel olnud õigus saada asjaomases liikmesriigis vaktsineerimist, testimist või haiguse läbipõdemist kinnitav ELi digitaalne COVID-tõend. Et kasutada parimal viisil ära ELi digitaalse COVID-tõendi raamistikku, võttis nõukogu 14. juunil 2021 vastu soovituse (EL) 2021/961, (6) millega muudeti soovitust (EL) 2020/1475.

                  (13)

                  Alates 2021. aasta juunist on toimunud kaks olulist arengut, mis mõjutavad vaba liikumist liidus. Esiteks on inimeste vaktsineeritus märkimisväärselt suurenenud: kogu liidu elanikkonna hulgas ulatub täielik kumulatiivne vaktsineeritus 10. jaanuari 2022. aasta seisuga üle 68 %, (7) kuna soovituse (EL) 2020/1475 viimase muudatuse ja määruse (EL) 2021/953 vastuvõtmise ajal oli see vähem kui 30 % (8). Tänu olemasolevatele COVID-19 vaktsiinidele on praeguseks seega märkimisväärne osa elanikkonnast paremini kaitstud raske haigestumise ja surma eest. Teiseks on õnnestunud ELi digitaalne COVID-tõend kiiresti kasutusele võtta.
                  2022. aasta jaanuariks on ELi liikmesriigid välja andnud rohkem kui 1 miljardit ELi digitaalset COVID-tõendit. ELi digitaalne COVID-tõend on seega laialdaselt kättesaadav, usaldusväärne ja aktsepteeritud vahend vaba liikumise hõlbustamiseks COVID-19 pandeemia ajal. ELi digitaalse COVID-tõendi raamistikku kasutavad ELi liikmesriikide, kolme ELi mittekuuluva Euroopa Majanduspiirkonna riigi ja Šveitsi (9) kõrval ka 29 muud kolmandat riiki või territooriumi ning edaspidi peaks sellega ühinema veel kolmandaid riike. Siiski on liidu epidemioloogiline olukord endiselt keeruline, õigustades rahvatervise kaitseks võetud meetmete säilitamist.

                  (14)

                  Neid asjaolusid silmas pidades tuleks nõukogu soovituses (EL) 2020/1475 sätestatud ühist lähenemisviisi veelgi kohandada, nagu on nõutud ka Euroopa Ülemkogu 22. oktoobri 2021. aasta järeldustes (10). Eelkõige tuleks läbivalt aluseks võtta inimeste vaktsineerimis-, testimis- või läbipõdemisstaatus, mida tõendatakse ELi digitaalse COVID-tõendiga. Kuna ELi digitaalse COVID-tõendi väljaandmine, kontrollimine ja aktsepteerimine on piisavalt turvaline, ei tohiks reisijate suhtes, kellel on kehtiv ELi digitaalne COVID-tõend, kohaldada täiendavaid vaba liikumise piiranguid, näiteks täiendavaid SARS-CoV-2 nakkuse teste. Kindlasti ei tohiks liidu piires reisivatelt isikutel nõuda karantiini jäämist, kuna see kujutab endast vaba liikumise olulist piirangut.

                  (15)

                  See on kooskõlas WHO soovitustega, (11) mille kohaselt ei tohiks täielikult vaktsineeritud reisijate ega ka nende reisijate suhtes, kes on kuue kuu jooksul enne reisi COVID-19 läbi põdenud, kohaldada täiendavaid piiranguid. Isikud, kes ei kuulu nendesse kahte kategooriasse, peaksid põhimõtteliselt saama reisida SARS-CoV-2 nakkuse negatiivse testi alusel.

                  (16)

                  Et lihtsustada vaba liikumist liidus, on vaja luua ühine arusaam tingimustest, mille alusel ELi digitaalse COVID-tõendi kolme tüüpi aktsepteerida.

                  (17)

                  21. detsembril 2021 võttis komisjon vastu delegeeritud määruse (EL) 2021/2288, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2021/953 lisa seoses ELi digitaalse COVID-tõendi vormis välja antud ja esmase vaktsineerimiskuuri läbimist kinnitavate vaktsineerimistõendite kehtivusajaga (12). Kõnealuses delegeeritud määruses sätestatakse, et esmase vaktsineerimiskuuri läbimist kinnitavaid tõendeid aktsepteeritakse reisimise eesmärgil üksnes juhul, kui selle kuuri viimase doosi manustamisest on möödunud maksimaalselt 270 päeva. Kuna tõhustustooside manustamist kinnitavate tõendite kehtivusaega ei olnud siis veel võimalik kindlaks määrata, märgiti delegeeritud määruses, et tõhustusdoosi manustamist kinnitavate tõendite suhtes ei tohiks praegu kehtivusaega kohaldada.

                  (18)

                  Ehkki iga liikmesriik lähtub prioriteetide seadmisel eri elanikkonnarühmade vaktsineerimiseks oma poliitilistest valikutest ja epidemioloogilisest olukorrast, peaksid liikmesriigid astuma kohe kõik vajalikud sammud selleks, et tagada vaktsineerimise kättesaadavus nendele elanikkonnarühmadele, kellele väljastatud vaktsineerimistõendi kehtivusaeg hakkab läbi saama.

                  (19)

                  Komisjon peaks tõendite kehtivusaja reeglistiku toimimist jälgima ja korrapäraselt hindama, et näha, kas uute teaduslike tõendusmaterjalide alusel on vaja teha kohandusi või muudatusi, ka nende tõendite kehtivusajas, mis antakse välja pärast tõhustusdoosi manustamist.

                  (20)

                  Vaba liikumise lihtsustamiseks liidus tuleks säilitada testimistõendite standardkehtivusaeg. Proovi võtmine molekulaarse nukleiinhappe amplifikatsioonil põhineva testi (NAAT-test) jaoks tuleks läbi viia kõige varem 72 tundi enne saabumist. Lühem kehtivusaeg, mis ei ületa 24 tundi, on õigustatud terviseohutuse komitees kokku lepitud COVID-19 antigeeni kiirtestide ELi ühisloetelu (13) I lisas loetletud antigeeni kiirtestide puhul, kui sellised testid on kättesaadavad.

                  (21)

                  Viimase paari kuu jooksul on antigeeni kiirtestide kliiniline toimivus paranenud. 2021. aasta mais võttis antigeeni kiirtestide ELi ühisloetelu (14) ajakohastamise eest vastutava terviseohutuse komitee loodud COVID-19 diagnostiliste testide tehniline töörühm kasutusele paremini korrastatud, sidusama ja kiirema menetluse loetelu ajakohastamiseks. Lisaks leppis tehniline töörühm 21. septembril 2021 kokku täiendavates määratlustes ja kriteeriumides, mida tuleks kaaluda COVID-19 diagnoosimiseks kasutatavate antigeeni kiirtestide kliinilist toimivust hindavate sõltumatute valideerimisuuringute puhul. ELi digitaalse COVID-tõendi formaadis testimistõendite väljastamisel peaksid kehtima ainult selliste antigeeni kiirtestide tulemused, mis põhinevad ninast, suuneelust ja/või ninaneelust võetud proovidel. Tehniline töörühm leppis kokku, et loetelust jäetakse välja antigeeni kiirtestid, mis kasutavad üksnes alternatiivseid prooviliike, näiteks sülge.
                  Peale selle ei ole loetellu lisatud ei koondatud antigeeni kiirteste ega enesetestimiseks mõeldud antigeeni kiirteste, mis suurendab veelgi loetellu kuuluvate testide toimivuse tõenäolist ühetaolisust. Terviseohutuse komitee leppis ühisloetelu seitsmendas ja viimases ajakohastamises kokku 10. novembril 2021. Neid täiustusi arvesse võttes peaksid kõik liikmesriigid tunnustama reisimisega seoses nii NAAT-testi kui ka ELi ühisloetellu kantud antigeeni kiirtesti tulemuse alusel väljastatud testimistõendeid.

                  (22)

                  Võttes arvesse tõendeid, mis annavad alust soovitada, et laboratoorselt kinnitatud COVID-19 nakkusest tervenenud reisijate suhtes ei ole tarvis kohaldada SARS-CoV-2 testi tegemise, eneseisolatsiooni või karantiini nõuet vähemalt esimesel 180 päeval alates esimese positiivse NAAT-testi kuupäevast, tuleks selliste läbipõdemistõendite omanikud vabastada kõnealuse ajavahemiku jooksul ka täiendavatest reisipiirangutest.

                  (23)

                  ELi digitaalse COVID-tõendi süsteem pakub võimalust kohaldada tõendite andmekogumite suhtes automaatselt valideerimiseeskirju, millega saab tagada, et reisieeskirju kohaldatakse kiiresti, usaldusväärselt ja prognoositavalt. Selleks et hõlbustada ELi digitaalse COVID-tõendi valideerimiseeskirjade kohaldamist, peaksid liikmesriigid kasutama ELi digitaalse COVID-tõendi süsteemi pakutavat standardset talitlusreeglite töötlemise funktsiooni (15).

                  (24)

                  Alates määruse (EL) 2021/953 vastuvõtmisest on komisjon vastu võtnud mitu rakendusakti, milles on sätestatud, et COVID-19 tõendeid, mille teatav kolmas riik on välja andnud liidu kodanikele ja nende pereliikmetele, tuleb käsitada samaväärsetena liikmesriikide poolt kõnealuse määruse kohaselt välja antud tõenditega, et hõlbustada tõendi omanike vaba liikumist. Kui käesolevas soovituses osutatakse ELi digitaalsetele COVID-tõenditele, mis on välja antud kooskõlas määrusega (EL) 2021/953, tuleks seda mõista nii, et see hõlmab ka kõnealuste rakendusaktidega hõlmatud liidu kodanikele ja nende pereliikmetele välja antud tõendeid. Vaba liikumise hõlbustamiseks tuleks liikmesriike julgustada väljastama kooskõlas määruse (EL) 2021/953 artikli 8 lõikega 1 ELi digitaalse COVID-tõendi ka isikutele, kes kuuluvad selle sätte kohaldamisalasse ja on vaktsineeritud kolmandas riigis, eelkõige sellises kolmandas riigis, mille tõendite suhtes ei ole veel kõnealust rakendusakti kehtestatud.

                  (25)

                  Nagu on sätestatud määruse (EL) 2021/953 artikli 3 lõikes 6, ei tohi ELi digitaalse COVID-tõendi omamine olla vaba liikumise õiguse kasutamise eeltingimus. Seetõttu ei tohiks isikuid, kellel ei ole ELi digitaalset COVID-tõendit, reisimast takistada, kuid neilt võidakse vajaduse korral nõuda SARS-CoV-2 nakkuse testi tegemist enne või pärast saabumist, et vähendada nakkuse sissetoomise riski.

                  (26)

                  Käesolev soovitus käsitleb ELi digitaalse COVID-tõendi kasutamist, et hõlbustada COVID-19 pandeemia ajal liidus vaba liikumist. Sellega ei nähta ette ega keelata COVID-19 tõendite kasutamist riigisisestel eesmärkidel, nagu pääs üritustele, ürituste toimumiskohtadesse või töökohtadesse. Nagu on märgitud määruse (EL) 2021/953 põhjenduses 48, tuleb juhul, kui liikmesriik otsustab kasutada ELi digitaalseid COVID-tõendeid muudel eesmärkidel, sätestada sellise riigisisese kasutamise õiguslik alus liikmesriigi õiguses, mis peab muu hulgas vastama andmekaitsenõuetele. Nagu on märgitud määruse (EL) 2021/953 põhjenduses 49, peab riigisisestel eesmärkidel kasutatavate COVID-19 tõendite süsteemi loonud liikmesriik tagama, et kasutada saab ka ELi digitaalset COVID-tõendit ja et seda aktsepteeritakse täielikult. Selle eesmärk on tagada, et ELi digitaalse tõendi omanikud, kes liiguvad vaba liikumise õigust kasutades teise liikmesriiki, ei pea hankima täiendavat riiklikku tõendit.

                  (27)

                  Arvestades nende konkreetset olukorda või põhiülesannet, ei tohiks teatavatelt reisijate kategooriatelt, kes kasutavad oma vaba liikumise õigust, nõuda ELi digitaalse COVID-tõendi omamist. Ent samas võiks see loetelu olla lühem kui soovituses (EL) 2020/1475, arvestades, et paljud isikud, kes reisivad olulise ülesande täitmiseks või erilise vajaduse tõttu, on juba vaktsineeritud. See peaks hõlmama transporditöötajaid või transporditeenuse osutajaid, mõjuvatel meditsiinilistel põhjustel reisivaid patsiente, meremehi, isikuid, kes ületavad iga päev või sageli piiri, et minna tööle või kooli, külastada lähisugulasi, otsida arstiabi või hoolitseda lähedaste eest, ning alla 12aastaseid lapsi.

                  (28)

                  Pidades silmas edusamme, mida on tehtud vaktsineerituse taseme tõstmisel ja ELi digitaalse COVID-tõendi edukal kasutuselevõtmisel, tuleks COVID-19ga seotud reisimismeetmeid kohaldada isiklikul, mitte piirkondlikul tasandil, mis tähendab, läbivalt tuleks aluseks tuleks võtta COVID-19 vaktsineerimis-, testimis- või läbipõdemisstaatus, mida tõendatakse ELi digitaalse COVID-tõendiga. Kehtiva tõendiga vaba liikumise õigust kasutavate reisijate suhtes ei tohiks põhimõtteliselt kohaldada täiendavaid piiranguid. See lähenemisviis on põhjendatud asjaoluga, et viirus esineb endiselt kõigis ELi piirkondades ning epidemioloogiline olukord nendes piirkondades muutub pidevalt ja kiiresti. Isikupõhine lähenemisviis lihtsustab märkimisväärselt pandeemia ajal ELis reisimise suhtes kohaldatavat raamistikku ning annab reisijatele kohaldatavate eeskirjade osas suurema selguse ja prognoositavuse.

                  (29)

                  Kuna piirkondliku tasandi epidemioloogilist olukorda näitav valgusfoorikaart on nii üldsuse kui ka liikmesriikide ametiasutuste jaoks kasulik ja kergesti mõistetav vahend, tuleks seda jätkuvalt kasutada teavitamise eesmärgil, välja arvatud nende piirkondade puhul, kus viiruse leviku tase on väga kõrge ja kus tuleb võtta lisameetmeid. Kaardi kriteeriume ja künniseid, mis on sätestatud nõukogu soovituses (EL) 2020/1475, tuleks siiski kohandada, et panna suuremat rõhku uutele teatatud COVID-19 juhtumitele kui peamisele kriteeriumile, mille alusel hinnata ohtu, et reisija toob sisse SARS-CoV-2 nakkuse. Uute haigusjuhtude arvu tuleks vaadata koos sama piirkonna vaktsineerituse tasemega, et võtta arvesse asjaolu, et vaktsineerimine vähendab COVID-19 kujutatavat ohtu rahvatervisele.
                  Sel viisil saadud tulemusvahemikele tuleks määrata värvikood, rakendades ECDC välja töötatud riskihindamismudeli künniseid, välja arvatud ebapiisava testimise suhtarvuga piirkondade puhul. Kaardi üksikasjalik kirjeldus tuleks esitada soovituse lisas. Liikmesriikide esitatud andmeid kasutades peaks Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus avaldama kaardi kord nädalas.

                  (30)

                  Erilist tähelepanu tuleks pöörata piirkondadele, kus viiruse leviku tase on väga kõrge, sest sealt haiguse kaasatoomise tõenäosus on suurem ning pikaajaliselt suur haigusjuhtude arv on pannud piirkonna tervishoiusüsteemi suure surve alla. Rahvatervise riskide leevendamiseks peaksid liikmesriigid soovitama hoiduda vältimatu vajaduseta reisimisest sellistesse piirkondadesse ja sellistest piirkondadest. Lisaks tuleks sellistest piirkondadest saabuvatelt isikutelt, kellel ei ole vaktsineerimis- või läbipõdemistõendit, nõuda SARS-CoV-2 nakkuse testi tegemist enne reisi ja karantiini/eneseisolatsiooni pärast saabumist. Vältimatu reisivajadusega inimeste, eelkõige transporditöötajate ja transporditeenuse osutajate suhtes tuleks kohaldada erandeid, et piirata häireid siseturul ja säilitada roheliste transpordikoridoride toimimine.

                  (31)

                  Reisivate perekondade ühtsuse tagamiseks ei tohiks alla 12aastastelt lastelt, kellel on kehtiv ELi digitaalne COVID-tõend, olenemata sellest, kas see on vaktsineerimistõend, testimistõend, läbipõdemistõend või SARS-CoV-2 nakkuse negatiivne testitulemus, nõuda, et nad läbiksid reisimisega seotud karantiini/eneseisolatsiooni. Lisaks tuleks alla 6aastased lapsed vabastada nõudest teha reisimiseks SARS-CoV-2 nakkuse test või jääda karantiini/eneseisolatsiooni.

                  (32)

                  SARS-CoV-2 uute variantide ilmumine, nagu näitab omikronvariandi teke, on endiselt murettekitav ning liikmesriigid peaksid seda arvesse võtma, kui nad kehtestavad COVID-19 pandeemiale reageerimiseks vaba liikumise piiranguid. Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus hindab korrapäraselt viirusevariante käsitlevat uut teavet, mida on saadud tänu epidemioloogilisele luurele või genoomsete variantide reeglipõhisele seirele või muudest teadusallikatest (16). See puudutab eeskätt murettekitavaid variante, mille puhul on olemas selged tõendid, et variandil on märkimisväärne mõju viiruse ülekanduvusele, see põhjustab raskemat haigestumist ja/või suudab immuunvastust vältida, nii et see arvatavasti mõjutaks epidemioloogilist olukorda ELis/EMPs; lisaks puudutab see ka uurimisaluseid variante, mille puhul on olemas tõendid nende genoomsete omaduste kohta, epidemioloogiline teave või in vitro uuringutest saadud andmed, millest võib järeldada, et variandil võib olla märkimisväärne mõju viiruse ülekanduvusele, see põhjustab raskemat haigestumist või suudab immuunvastust vältida, nii et see arvatavasti mõjutaks epidemioloogilist olukorda ELis/EMPs.
                  Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus avaldab iga nädal ka kaarte ja muid andmeid, et anda infot murettekitavate variantide ja uurimisaluste variantide proportsiooni kohta ELis/EMPs koos järjendamismahtudega (17). Et saada õigeaegset ja täpset teavet SARS-CoV-2 murettekitavate või uurimisaluste variantide tekke ja leviku kohta, on samuti oluline, et liikmesriigid säilitaksid või saavutaksid piisavalt suure järjendamismahu. Kui järjendamismahud ei ole piisavad, on raskem tuvastada levivaid murettekitavaid variante enne, kui need mõjutavad üldist epidemioloogilist olukorda. Samal ajal on oluline, et liikmesriigid võtaksid arvesse järjendamismahtude erinevusi, et mitte pärssida järjendamise kõrget taset.

                  (33)

                  SARS-CoV-2 alfa-, delta- ja omikronvariant (neist viimane on muutunud liidus domineerivaks variandiks) on näidanud uute SARS-CoV-2 variantide võimalikku negatiivset mõju epidemioloogilisele olukorrale. Ehkki pärast uue variandi avastamist võib olla selle levikut liidus väga raske peatada, on variantide võimalikku mõju arvestades siiski asjakohane võtta kasutusele hädapidurimehhanism, et saavutada koordineeritud lähenemisviis uute variantide leviku aeglustamiseks liidus. Et tagada koordineerimine liikmesriikide vahel, tuleks seda kohaldada ka olukordades, kus liikmesriigid kehtestavad kooskõlas liidu õigusega piiranguid, kuna epidemioloogiline olukord piirkonnas halveneb kiiresti, eelkõige juba niigi tõsiselt mõjutatud piirkondades.

                  (34)

                  Nagu on sätestatud määruses (EL) 2021/953, peab liikmesriik juhul, kui ta nõuab kooskõlas liidu õigusega, et ELi digitaalse COVID-tõendi omanikud jääksid pärast liikmesriigi territooriumile sisenemist karantiini või eneseisolatsiooni või teeksid SARS-CoV-2 nakkuse testi, või kui liikmesriik kehtestab selliste tõendite omanikele muud piirangud, näiteks juhul, kui mõne liikmesriigi või selle piirkonna epidemioloogiline olukord halveneb kiiresti eelkõige SARS-CoV-2 murettekitava variandi või uurimisaluse variandi tõttu, teatama vastavalt komisjonile ja teistele liikmesriikidele uute piirangute kehtestamisest, võimaluse korral 48 tundi ette. Selleks peab liikmesriik esitama piirangute põhjused ja ulatuse ning märkima, milliste tõendite omanike suhtes piiranguid kohaldatakse või ei kohaldata ning piirangute kuupäeva ja kestuse, samuti kirjeldama nende vastavust proportsionaalsuse ja mittediskrimineerimise põhimõtetele.

                  (35)

                  Hädapidurimehhanismi võib käivitada kas liikmesriik määruse (EL) 2021/953 kohaselt esitatava teabe alusel või komisjon, tuginedes Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse viirusevariante käsitleva uue teabe korrapärasele hindamisele. Selle tulemuseks võib olla komisjoni ettepanekul põhinev kokkulepe kohaldada piiratud aja jooksul asjaomastest piirkondadest reisimisele täiendavaid piiranguid, näiteks reisijate testimise või karantiini/eneseisolatsiooni nõuet või mõlemaid. Sellega seoses tuleks arvesse võtta murettekitavate variantide puhul rakendatavat rahvatervisealase sekkumise kriteeriumide määratlemise ja hindamise raamistikku, mida praegu töötab välja SARS-CoV-2 variante uuriv Euroopa eksperdirühm, (18) niipea kui see on tehtud kättesaadavaks.

                  (36)

                  Et rohelised transpordikoridorid saaksid ka edaspidi toimida, peaksid transporditöötajatele ja transporditeenuse osutajatele hädapidurimehhanismi käivitamise tõttu kehtestatud testimisnõuded piirduma antigeeni kiirtestidega ning karantiini/eneseisolatsiooni ei tohiks nõuda. Need testimisnõuded ei tohiks põhjustada transpordihäireid. Transpordi- või tarneahela häirete korral tuleks kõik sellised süstemaatilise testimise nõuded viivitamata kaotada või kehtetuks tunnistada.

                  (37)

                  Üks viiruse leviku vastase võitluse tugisambaid on endiselt kontaktide jälgimine, mis on eriti oluline uute variantide ilmnedes. Kontaktide tõhus ja ajaldine jälgimine on aga keerulisem, kui seda tuleb teha piiriüleselt ja suure hulga üksteise läheduses viibivate reisijate puhul. Selle lihtsustamiseks on välja töötatud ühine digitaalne reisija asukoha vorm (19) ning liikmesriike tuleks julgustada seda ühtset vormi reisimise hõlbustamiseks kasutama. Samuti tuleks liikmesriike julgustada ühinema reisija asukoha andmevahetusplatvormiga, mis loodi komisjoni rakendusotsuse (EL) 2021/858 (20) alusel – see aitaks neil suurendada oma piiriülest kontaktide jälgimise suutlikkust kõigi transpordiliikide puhul. Reisija asukoha andmevahetusplatvorm võimaldab turvalist, õigeaegset ja tõhusat andmevahetust liikmesriikide pädevate asutuste vahel, sest selle kaudu saavad nad koostalitlusvõimeliselt ja automaatselt edastada teistele pädevatele asutustele oma riiklikus digitaalses reisija asukoha vormide süsteemis sisalduvat teavet ja asjakohast epidemioloogilist teavet.

                  (38)

                  Kui reisija asukoha vorme kasutatakse ka muul otstarbel kui kontaktide jälgimiseks, näiteks selleks, et teha kindlaks, kas saabuv reisija peab tegema SARS-CoV-2 nakkuse testi, ei tohiks vormi õigeaegselt enne saabumist esitamata jätmine põhjustada seda, et reisijal keelatakse siseneda asjaomasesse riiki, kuna see kujutaks endast tõsist vaba liikumise piirangut. Vajaduse korral võidakse sellistelt reisijatelt siiski nõuda muude meetmete võtmist, näiteks saabumisjärgset SARS-CoV-2 nakkuse testi.

                  (39)

                  Üldsuse selge, õigeaegne ja põhjalik teavitamine on äärmiselt oluline vaba liikumise piirangute mõju vähendamisel, kuna teavitamise abil saab tagada prognoositavuse, õiguskindluse ja nõuete täitmise kodanike poolt. Liikmesriigid peaksid esitama sellise teabe õigeaegselt, kasutades muu hulgas veebiplatvormi „Re-open EU“ (21). Lisaks tuleks liikmesriike julgustada andma platvormil „Re-open EU“ teavet ELi digitaalse COVID-tõendi riigisisese kasutamise kohta, sest see teave on oluline teistest liikmesriikidest pärit reisijatele.

                  (40)

                  Võttes arvesse muutuvat epidemioloogilist olukorda ja asjakohasemate teaduslike tõendite kättesaadavaks saamist, peaks komisjon Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse toel käesoleva soovituse korrapäraselt läbi vaatama ning esitama oma järeldused nõukogule arutamiseks, lisades neile vajaduse korral ettepaneku soovituse muutmiseks. Eelkõige palutakse komisjonil kooskõlas vajalikkuse ja proportsionaalsuse põhimõttega, mille kohaselt tuleks kõik piirangud kaotada kohe, kui epidemioloogiline olukord seda võimaldab, hoolikalt jälgida epidemioloogilise olukorra arengut ja hinnata uuesti, kas ELi digitaalse COVID-tõendi omamise nõue on endiselt põhjendatud, kui epidemioloogiline olukord kogu ELis või piirkondlikul tasandil on paranenud.

                  (41)

                  Kuna käesoleva soovitusega kohandatakse ja arendatakse edasi ühist lähenemisviisi, et hõlbustada ohutut vaba liikumist COVID-19 pandeemia ajal, tuleks nõukogu soovitus (EL) 2020/1475 asendada.

                  (42)

                  Et anda piisavalt aega käesolevas soovituses esitatud koordineeritud lähenemisviisi rakendamiseks, tuleks soovitust kohaldada alates 1. veebruarist 2022.

                  (43)

                  Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega peaks käesoleva soovitusega kehtestatud mehhanismide ulatus ja kestus olema rangelt piiratud pandeemiale reageerimiseks kehtestatud piirangutega. Käesoleva soovituse kohaldamine tuleks lõpetada hiljemalt siis, kui lõpetatakse määruse (EL) 2021/953 kohaldamine,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

         Üldpõhimõtted

      COVID-19 pandeemiale reageerimiseks rahvatervise kaitse meetmete võtmisel ja kohaldamisel peaksid liikmesriigid koordineerima oma meetmeid, tuginedes võimalikult suurel määral järgmistele põhimõtetele:

                  1.

                  COVID-19 leviku piiramiseks kehtestatud mis tahes piirangud isikute vabale liikumisele liidus peaksid põhinema konkreetsetel ja piiratud avaliku huviga seotud põhjustel, nimelt rahvatervise kaitsel. Selliseid piiranguid tuleb kohaldada kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtetega, eelkõige proportsionaalsuse ja mittediskrimineerimise põhimõttega. Seega ei tohiks võetavad meetmed minna kaugemale sellest, mis on hädavajalik rahvatervise kaitseks.

                  2.

                  Kõik sellised piirangud tuleks tühistada kohe, kui epidemioloogiline olukord, sealhulgas haiglates, seda võimaldab.

                  3.

                  Liikmesriigid peaksid tagama, et kodanikele ja ettevõtjatele kehtestatud ametlikud nõuded toovad konkreetset kasu pandeemia tõkestamisel tehtavates rahvatervisealastes jõupingutustes ning ei tekita põhjendamatut ja tarbetut halduskoormust.

                  4.

                  Liikmesriikide vahel ei tohi olla diskrimineerimist, näiteks ei tohi kohaldada naaberliikmesriiki reisimise ja sealt saabumise suhtes leebemaid norme kui teistesse liikmesriikidesse reisimise ja sealt saabumise suhtes.

                  5.

                  Piirangud ei tohi olla diskrimineerivad, st neid tuleks samamoodi kohaldada ka asjaomase liikmesriigi enda tagasipöörduvate kodanike suhtes. Piirangud ei saa põhineda asjaomase isiku kodakondsusel.

                  6.

                  Liikmesriigid peaksid alati võtma vastu oma kodanikke ning nende territooriumil elavaid liidu kodanikke ja nende pereliikmeid. Liikmesriigid ei tohiks põhimõtteliselt keelata teistest liikmesriikidest reisivate isikute sisenemist riiki ning peaksid võimaldama kiiret transiiti läbi oma territooriumi.

                  7.

                  Liikmesriigid peaksid pöörama erilist tähelepanu piiriüleste piirkondade, äärepoolseimate piirkondade, eksklaavide ja geograafiliselt eraldatud piirkondade eripäradele ning vajadusele teha koostööd kohalikul ja piirkondlikul tasandil.

                  8.

                  Liikmesriigid peaksid hoidma ära häireid tarneahelates ja hädavajaliku reisimise katkemist ning tagama transpordivoogude jätkumise kooskõlas roheliste transpordikoridoride süsteemiga.

                  9.

                  Liikmesriigid peaksid korrapäraselt vahetama teavet kõigis käesoleva soovituse kohaldamisalasse kuuluvates küsimustes ja teavitama vastavalt kodanikke.

                  10.

                  Piirangud ei tohiks seisneda teatavate transporditeenuste osutamise keelamises.

         Koordineeritud raamistik ohutu vaba liikumise hõlbustamiseks COVID-19 pandeemia ajal

                  11.

                  Täiendavaid vaba liikumise piiranguid ei tohiks kohaldada nende reisijate suhtes, kellel on määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud kehtiv ELi digitaalne COVID-tõend, mis vastab punkti 12 tingimustele. Eelkõige ei tohiks liidu piires reisivatelt isikutelt nõuda karantiini jäämist.
                  Esimese lõigu suhtes tuleks kohaldada järgmisi erandeid:

                              a)

                              punktis 16 sätestatud erandid;

                              b)

                              punktis 19 sätestatud lisameetmed isikutele, kes saabuvad piirkondadest, kus viiruse leviku tase on väga kõrge ja seega märkimisväärse hulga haigusjuhtude sissetoomise tõenäosus on suur;

                              c)

                              punkti 25 kohaselt kokku lepitud lisameetmed, et aeglustada murettekitavate ja uurimisaluste SARS-CoV-2 variantide levimist.

                  12.

                  ELi digitaalset COVID-tõendit tuleks aktsepteerida, kui selle ehtsust, kehtivust ja terviklikkust on võimalik kontrollida ning kui see vastab järgmistele tingimustele:

                              a)

                              vaktsineerimistõend on välja antud kooskõlas määrusega (EL) 2021/953 kõnealuse määruse artikli 5 lõike 5 esimese lõiguga hõlmatud COVID-19 vaktsiini kohta ning tõendil näidatakse, et tõendi omanik:

                                          —

                                          on saanud kahedoosilise vaktsiini korral vaktsiini mõlemad doosid;

                                          —

                                          ühedoosilise vaktsiini;

                                          —

                                          kooskõlas vaktsineerimisliikmesriigi vaktsineerimisstrateegiaga ühe doosi kahedoosilisest vaktsiinist pärast eelnevat SARS-CoV-2 läbipõdemist;

                                          —

                                          tõhustusdoosi pärast esmase vaktsineerimistsükli lõppu,

                                    tingimusel, et määruses (EL) 2021/953 sätestatud kehtivusaeg ei ole veel lõppenud ning et alapunktide i–iii alla kuuluvate tõendite puhul on viimasest doosist möödunud vähemalt 14 päeva.
                              Nende COVID-19 vaktsiinide puhul, mis kuuluvad ELi digitaalse COVID-tõendi määruse artikli 5 lõike 5 teise lõigu kohaldamisalasse, võivad liikmesriigid aktsepteerida ka määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud vaktsineerimistõendeid.
                              Liikmesriigid peaksid tagama tõhustusdoosiga vaktsineerimise kättesaadavuse nendele elanikkonnarühmadele, kelle puhul vaktsineerimistsükli lõpuleviimist näitav vaktsineerimistõendite standardne kehtivusaeg hakkab läbi saama ja kelle puhul on riiklikud ametiasutused andnud soovituse tõhustusdoosi manustamiseks.
                              Komisjon peaks alapunktis a sätestatud lähenemisviisi uute teaduslike tõendite valguses korrapäraselt taashindama.

                              b)

                              Määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud testimistõendid, milles on märgitud, et isik on saanud negatiivse testitulemuse:

                                          —

                                          NAAT-testi korral mitte varem kui 72 tundi enne riiki saabumist või

                                          —

                                          mitte varem kui 24 tundi enne saabumist, kui tegemist on antigeeni kiirtestiga, mis on loetletud nõukogu 21. jaanuari 2021. aasta soovituse (22) alusel koostatud COVID-19 antigeeni kiirtestide ajakohastatud ühisloetelus (23).

                                    Vaba liikumise õiguse kasutamisel reisimiseks peaksid liikmesriigid aktsepteerima mõlemat liiki teste.
                              Liikmesriigid peaksid püüdma tagada, et testimistõendid antakse välja võimalikult kiiresti pärast testi jaoks proovi võtmist.

                              c)

                              Määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud läbipõdemistõendid, mis näitavad, et esimese positiivse NAAT-tulemuse kuupäevast ei ole möödunud rohkem kui 180 päeva.

                  13.

                  Liikmesriigid peaksid kasutama ELi digitaalse COVID-tõendi süsteemi pakutavat standardset talitlusreeglite töötlemise funktsiooni.

                  14.

                  Kui käesolevas soovituses osutatakse ELi digitaalsetele COVID-tõenditele, mis on välja antud kooskõlas määrusega (EL) 2021/953, tuleks seda mõista nii, et see hõlmab ka kõnealuse määruse artikli 3 lõike 10 või artikli 8 lõike 2 kohaselt vastu võetud rakendusaktiga hõlmatud tõendeid, mille kolmandad riigid on välja andnud liidu kodanikele ja nende pereliikmetele. Samuti julgustatakse liikmesriike väljastama vaktsineerimistõendeid vastavalt määruse (EL) 2021/953 artikli 8 lõikele 1.

                  15.

                  Isikutelt, kellel ei ole määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud ELi digitaalset COVID-tõendit, võidakse nõuda, et nad teeksid enne saabumist või mitte hiljem kui 24 tundi pärast saabumist NAAT-testi või antigeeni kiirtesti, mis on kantud ajakohastatud ühisloetellu. Seda nõuet ei kohaldata isikute suhtes, kes on punkti 16 kohaselt vabastatud ELi digitaalse COVID-tõendi omamisest.

         Erandid

                  16.

                  Järgmistesse kategooriatesse kuuluvatelt reisijatelt ei tohiks nõuda määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud kehtiva ELi digitaalse COVID-tõendi omamist:

                              a)

                              järgmised olulist ülesannet täitvad reisijad või vältimatu reisivajadusega reisijad:

                                          —

                                          transporditöötajad või transporditeenuse osutajad, sealhulgas selliste kaubaveokite juhid, millega veetakse kaupu liikmesriigi territooriumil kasutamiseks või millega tehakse üksnes transiitvedusid;

                                          —

                                          patsiendid, kes reisivad mõjuvatel meditsiinilistel põhjustel;

                                          —

                                          meremehed;

                              b)

                              piirialadel elavad isikud, kes töö, ettevõtluse, hariduse, pereelu, arstiabi või hoolduse eesmärgil reisivad iga päev või sagedasti üle piiri;

                              c)

                              alla 12aastased lapsed.

         ELi valgusfoorikaart ning sellel põhinevad erandid ja lisameetmed

                  17.

                  Liikmesriikide esitatud andmete põhjal peaks Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus avaldama piirkondade kaupa liigendatud liikmesriikide kaardi, mis näitab vastavalt valgusfoorisüsteemile võimalikku ohtu, et piirkonnast pärit isik on nakatunud SARS-CoV-2ga. See kaart peaks sisaldama ka andmeid Islandi, Liechtensteini, Norra ja, niipea kui tingimused seda võimaldavad, (24) Šveitsi Konföderatsiooni kohta.
                  Valgusfoorikaart peaks põhinema lisas esitatud kriteeriumidel, künnistel ja värvikoodidel.

                  18.

                  Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus peaks iga nädal avaldama kaartide ajakohastatud versiooni ja nende alusandmed.

                  19.

                  Valgusfoorikaart peaks andma üldsusele ja liikmesriikide ametiasutustele teavet epidemioloogilise olukorra arengu kohta kogu liidus. Lisaks peaksid liikmesriigid valgusfoorikaardile tuginedes kohaldama nendesse piirkondadesse ja nendest piirkondadest reisimise suhtes, kus viiruse leviku tase on väga kõrge ja mis on lisa punkti 3 alapunkti g kohaselt liigitatud tumepunasteks piirkondadeks, järgmisi meetmeid:

                              a)

                              liikmesriigid peaksid soovitama hoiduda vältimatu vajaduseta reisimisest nendesse piirkondadesse ja nendest piirkondadest;

                              b)

                              isikutelt, kellel ei ole vaktsineerimis- või läbipõdemistõendit ja kes saabuvad sellisest piirkonnast, tuleks nõuda, et nad teeksid enne teele asumist NAAT-testi või antigeeni kiirtesti, mis on kantud ajakohastatud ühisloetellu ning et nad jääksid kümneks päevaks pärast saabumist karantiini/eneseisolatsiooni. Karantiin/eneseisolatsioon peaks lõppema varem, kui asjaomasele isikule tehakse kõige varem viiendal päeval pärast saabumist SARS-CoV-2 nakkuse test, mille tulemus on negatiivne.
                              Kui sellised isikud kuuluvad punkti 16 alapunktide a või b kohaldamisalasse, ei tohiks neilt nõuda karantiini/eneseisolatsiooni jäämist, kuid neilt võidakse nõuda negatiivse testi tõendi olemasolu. Erandina ei tohiks transporditöötajatelt ja transporditeenuse osutajatelt nende oluliste ülesannete täitmise ajal nõuda eneseisolatsiooni/karantiini jäämist ega negatiivse testi tõendi olemasolu.
                              Nn tumepunastest piirkondadest saabuvatelt alla 12aastastelt lastelt, kellel on kehtiv ELi digitaalne COVID-tõend või tõend SARS-CoV-2 nakkuse negatiivse testitulemuse kohta, ei tohiks nõuda karantiini/eneseisolatsiooni jäämist. Lisaks ei tohiks alla 6aastastelt lastelt nõuda reisimisega seotud karantiini/eneseisolatsiooni jäämist või reisimiseks SARS-CoV-2 nakkuse testi tegemist.

         Murettekitavate või uurimisaluste variantide käsitlemine ja hädapidurimehhanism

                  20.

                  Liikmesriigid peaksid pöörama erilist tähelepanu SARS-CoV-2 uute murettekitavate või uurimisaluste variantide levikule, eriti juhul, kui need suurendavad ülekanduvust, haiguse raskusastet või mõjutavad vaktsiini tõhusust. Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid kasutama Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse avaldatud andmeid ja riskihindamiste tulemusi murettekitavate ja uurimisaluste variantide kohta ELis/EMPs.
                  Liikmesriikide toetamiseks peaks Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus jätkama SARS-CoV-2 murettekitavate ja uurimisaluste variantide kohta teabe ja kaartide avaldamist, eelkõige järjendamismahtude ja variantide leviku kohta.

                  21.

                  Selleks et saada õigeaegset ja täpset teavet SARS-CoV-2 murettekitavate või uurimisaluste variantide tekke ja leviku kohta, peaksid liikmesriigid saavutama või säilitama järjendamismahu kõrge taseme, ideaaljuhul tasemel, mis võimaldab avastada variante, mis moodustavad 1 % või vähem ringlevatest viirustest.
                  Liikmesriigid peaksid esitama igal nädalal andmed järjendatud SARS-CoV-2 positiivsete juhtude ja järjendamismahtude kohta, sealhulgas piirkondlikul tasandil, et tagada mis tahes meetmete suunamine nendele piirkondadele, kus need on rangelt vajalikud.

                  22.

                  Kui liikmesriik nõuab reisijatelt, sealhulgas ELi digitaalse COVID-tõendi omanikelt, pärast oma territooriumile sisenemist karantiini/eneseisolatsiooni jäämist või testimist SARS-CoV-2 nakkuse suhtes või kui ta kehtestab selliste tõendite omanikele muid piiranguid seoses uue SARS-CoV-2 murettekitava või uurimisaluse variandi tekkimisega, peaks ta sellest teavitama komisjoni ja teisi liikmesriike ning esitama määruse (EL) 2021/953 artikli 11 lõikes 2 osutatud teabe. Võimaluse korral tuleks see teave esitada 48 tundi enne uute piirangute kehtestamist. Võimaluse korral peaksid sellised meetmed piirduma piirkondliku tasandiga.
                  See peaks kehtima ka olukorras, kui liikmesriik kehtestab täiendavad karantiini/eneseisolatsiooni- või testimisnõuded kooskõlas liidu õigusega, sest epidemioloogiline olukord liikmesriigis või liikmesriigi piirkonnas halveneb kiiresti, eelkõige juba tumepunaseks liigitatud piirkondades. Sel juhul tuleks esitatud teabes selgelt näidata, miks on lisameetmed vajalikud ja proportsionaalsed.

                  23.

                  Kui liikmesriik võtab kasutusele hädapidurimehhanismi ning nõuab selle tulemusel transporditöötajatelt ja transporditeenuse osutajatelt COVID-19 nakkuse testi tegemist, peaks kasutama antigeeni kiirtesti ja karantiini jäämist ei peaks nõudma, mis ei tohiks põhjustada transpordihäireid. Et tagada roheliste transpordikoridoride toimimine, peaksid liikmesriigid transpordi- või tarneahela häirete korral sellised süstemaatilise testimise nõuded viivitamata kaotama või kehtetuks tunnistama. Testimist ei tuleks nõuda, kui hädapidurimehhanism käivitatakse punkti 22 teise lõigu kohaselt.

                  24.

                  Punkti 22 kohaselt esitatud teabe põhjal peaks nõukogu tihedas koostöös komisjoniga ning Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse toel olukorra koordineeritult läbi vaatama. Koordineerimiskoosolekul peaks asjaomane liikmesriik kirjeldama oma meetmete põhjuseid.
                  Tuginedes Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse viirusevariante käsitleva uue teabe korrapärasele hindamisele ja SARS-CoV-2 variante uuriva Euroopa eksperdirühma väljatöötatud raamistikule, niipea kui see on tehtud kättesaadavaks, võib komisjon teha ettepaneku arutada nõukogus ka uut SARS-CoV-2 murettekitavat või uurimisalust varianti või kiiresti halvenevat epidemioloogilist olukorda liikmesriigis või liikmesriigi piirkonnas.

                  25.

                  Punkti 24 kohase arutelu käigus võiks komisjon vajaduse korral teha nõukogule ettepaneku leppida kokku asjaomastest piirkondadest lähtuvate reiside suhtes kooskõlastatud lähenemisviisis, mille eesmärk on eelkõige lükata edasi variandi levikut liidus, näiteks testimise ja/või karantiini/eneseisolatsiooni nõuded reisijatele.

                  26.

                  Kõik olukorrad, mille tulemusena võetakse vastu käesoleva punkti kohased meetmed, tuleks korrapäraselt läbi vaadata. Komisjon või liikmesriigid võivad teha ettepaneku tühistada meetmed, mis on kehtestatud kooskõlas uute SARS- CoV-2 murettekitavate või uurimisaluste variantide suhtes kohaldatava koordineeritud lähenemisviisiga.

         Reisija asukoha vorm ja kontaktide jälgimine

                  27.

                  Liikmesriigid võiksid kaaluda võimalust nõuda, et isikud, kes reisivad nende territooriumile ühistranspordiga, kus istekoht või kajut on eelnevalt määratud, esitaksid reisija asukoha vormi kooskõlas andmekaitsenõuetega. Selleks peaksid liikmesriigid kasutama ELi ühismeetmega „Healthy Gateways“ (25) välja töötatud ühtset digitaalset reisija asukoha vormi ja ühinema reisija asukoha andmevahetusplatvormiga, et parandada oma piiriülest kontaktide jälgimise suutlikkust kõigi transpordiliikide puhul.

                  28.

                  Kui isikul tekivad sümptomid pärast sihtkohta saabumist, peaks testimine, diagnoosimine, isoleerimine ja kontaktide jälgimine toimuma vastavalt kohalikule tavale ning riiki sisenemist ei tohiks keelata. Teavet saabumisel avastatud juhtumite kohta tuleks kontaktide jälgimise eesmärgil viivitamata jagada nende riikide tervishoiuasutustega, kus asjaomane isik on viimase 14 päeva jooksul viibinud, ja kasutada võimaluse korral reisija asukoha andmevahetusplatvormi või muul viisil varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi.

         Üldsuse teavitamine

                  29.

                  Kooskõlas määruse (EL) 2021/953 artikliga 11 peaksid liikmesriigid andma asjaomastele sidusrühmadele ja üldsusele võimalikult varakult enne uute meetmete jõustumist selget, põhjalikku ja õigeaegset teavet kõigi vaba liikumise õigust mõjutavate meetmete ja kaasnevate nõuete kohta, näiteks vajaduse kohta esitada reisija asukoha vorm. Üldjuhul tuleks see teave avaldada vähemalt 24 tundi enne meetmete jõustumist, võttes arvesse, et epidemioloogiliste hädaolukordade puhul on vaja teatavat paindlikkust. Teave tuleks avaldada ka masinloetavas vormingus.

                  30.

                  Seda teavet peavad liikmesriigid korrapäraselt ajakohastama ja sellega peaks olema võimalik tutvuda ka veebiplatvormil „Re-open EU“, mis peaks sisaldama kaarti, mida korrapäraselt avaldab Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus vastavalt punktile 17. Kui see on asjakohane, peaksid liikmesriigid esitama veebiplatvormil „Re-open EU“ ka teabe ELi digitaalsete COVID-tõendite riigisisese kasutamise kohta.

                  31.

                  Selgelt tuleks kirjeldada meetmete sisu ja geograafilist ulatust ning isikute kategooriaid, kelle suhtes meetmeid kohaldatakse.

         Lõppsätted

                  32.

                  Komisjon peaks käesoleva soovituse Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse toel korrapäraselt läbi vaatama. Komisjon peaks sellest nõukogule korrapäraselt aru andma.

                  33.

                  Soovitus (EL) 2020/1475 asendatakse käesoleva soovitusega.

                  34.

                  Käesolevat soovitust tuleks kohaldada alates 1. veebruarist 2022.

                  35.

                  Käesoleva soovituse kohaldamine lõpeb hiljemalt samal ajal kui määruse (EL) 2021/953 kohaldamine.

         Brüssel, 25. jaanuar 2022

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            C. BEAUNE

         (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, 30.4.2004, lk 77).

         (2)  Komisjoni teatis majanduse elushoidmiseks vajalike roheliste transpordikoridoride ajakohastamise kohta COVID-19 pandeemia taasleviku tingimustes (COM(2020) 685 final).

         (3)  Nõukogu 13. oktoobri 2020. aasta soovitus (EL) 2020/1475, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (ELT L 337, 14.10.2020, lk 3).

         (4)  Nõukogu 1. veebruari 2021. aasta soovitus (EL) 2021/119, millega muudetakse soovitust (EL) 2020/1475, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (ELT L 36 I, 2.2.2021, lk 1).

         (5)  ELT L 211, 15.6.2021, lk 1.

         (6)  Nõukogu 14. juuni 2021. aasta soovitus (EL) 2021/961, millega muudetakse soovitust (EL) 2020/1475, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (ELT L 213I, 16.6.2021, lk 1).

         (7)  https://vaccinetracker.ecdc.europa.eu/public/extensions/COVID-19/vaccine-tracker.html#summary-tab

         (8)  https://vaccinetracker.ecdc.europa.eu/public/extensions/COVID-19/vaccine-tracker.html#uptake-tab

         (9)  Komisjoni 8. juuli 2021. aasta rakendusotsus (EL) 2021/1126, millega määratakse kindlaks Šveitsi välja antud COVID-19 tõendite samaväärsus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud tõenditega (ELT L 243, 9.7.2021, lk 49).

         (10)  EUCO 17/21.

         (11)  WHO-2019-nCoV-Policy-Brief-Risk-based-international-travel-2021,1, kättesaadav aadressil https://www.who.int/publications/i/item/WHO-2019-nCoV-Policy-Brief-Risk-based-international-travel-2021,1

         (12)  ELT L 458, 22.12.2021, lk 459.

         (13)  Kättesaadav aadressil https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/preparedness_response/docs/covid-19_rat_common-list_en.pdf

         (14)  https://ec.europa.eu/health/security/crisis-management/twg_covid-19_diagnostic_tests_et

         (15)  https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/ehealth/docs/eu-dcc_validation-rules_en.pdf

         (16)  https://www.ecdc.europa.eu/en/covid-19/variants-concern

         (17)  https://covid19-country-overviews.ecdc.europa.eu/#4_EUEEA:_variants_of_concern

         (18)  https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/expert-groups/consult?lang=en&groupId=3791&fromMeetings=true&meetingId=27935

         (19)  https://www.euplf.eu/en/home/index.html

         (20)  Komisjoni 27. mai 2021. aasta rakendusotsus (EL) 2021/858, millega muudetakse rakendusotsust (EL) 2017/253 seoses tõsistest piiriülestest terviseohtudest tulenevate hoiatusteadetega ja kontaktide jälgimisega reisija asukoha vormide alusel (ELT L 188, 28.5.2021, lk 106).

         (21)  https://reopen.europa.eu/et

         (22)  Nõukogu 21. jaanuari 2021. aasta soovitus COVID-19 antigeeni kiirtestide ELis kasutamise ja valideerimise ning testitulemuste vastastikuse tunnustamise ühise raamistiku kohta (ELT C 24, 22.1.2021, lk 1).

         (23)  Kättesaadav aadressil https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/preparedness_response/docs/covid-19_rat_common-list_en.pdf

         (24)  Tingimusel et sõlmitakse ELi ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping rahvatervisealase koostöö kohta, sealhulgas Šveitsi Konföderatsiooni osalemise kohta Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuses, vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 851/2004, millega asutatakse haiguste ennetuse ja tõrje Euroopa keskus (ELT L 142, 30.4.2004, lk 1).

         (25)  https://www.euplf.eu/en/home/index.html

         LISA
         ELi valgusfoorikaart

            1.
            Valgusfoorikaart peaks põhinema järgmistel kriteeriumidel:

                        a)

                        14 päeva teatatud juhtumite määr – viimase 14 päeva jooksul piirkonna tasandil teatatud uute COVID-19 juhtumite koguarv 100 000 elaniku kohta;

                        b)

                        vaktsineerituse tase – esmase vaktsineerimistsükliga täielikult vaktsineeritud inimeste osakaal kogu elanikkonnast piirkondlikul tasandil;

                        c)

                        testimise suhtarv – viimasel nädalal tehtud COVID-19 nakkuse testide arv 100 000 elaniku kohta.

            2.
            Üldise punktisumma saamiseks tuleks 14 päeva teatatud juhtumite määra (C) võrrelda vaktsineerituse tasemega (V) asjaomases piirkonnas. Kui emma-kumma kriteeriumi väärtus ei ole piirkondlikul tasandil kättesaadav, tuleks kasutada riigi tasandi väärtust.
            Selleks tuleks kasutada järgmist valemit:

               (C+C*(100-V)/100)/2 = haigusjuhtude kohandatud määr

            3.
            Valgusfoorikaardil tuleks piirkonnad märgistada järgmiste värvidega:

                        d)

                        roheline: haigusjuhtude kohandatud määr on väiksem kui 40;

                        e)

                        oranž: haigusjuhtude kohandatud määr on väiksem kui 100, kuid suurem kui 40;

                        f)

                        punane: haigusjuhtude kohandatud määr on väiksem kui 300, kuid suurem kui 100;

                        g)

                        tumepunane: haigusjuhtude kohandatud määr on 300 või rohkem;

                        h)

                        tumehall: testimise suhtarv on 600 või väiksem;

                        i)

                        hall: punktide a–e hindamiseks ei ole piisavalt andmeid.


title: Nõukogu soovitus (EL) 2022/108, 25. jaanuar 2022, millega muudetakse soovitust (EL) 2020/1632 seoses koordineeritud lähenemisviisiga, mille eesmärk on hõlbustada COVID-19 pandeemia ajal ohutut reisimist Schengeni alal (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               27.1.2022

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 18/124

      NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2022/108,
      25. jaanuar 2022,
      millega muudetakse soovitust (EL) 2020/1632 seoses koordineeritud lähenemisviisiga, mille eesmärk on hõlbustada COVID-19 pandeemia ajal ohutut reisimist Schengeni alal
      (EMPs kohaldatav tekst)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte c ja e ning artikli 292 esimest ja teist lauset,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  ELi toimimise lepingu artikli 67 kohaselt moodustab liit vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala, kus tagatakse isikutele piirikontrolli puudumine sisepiiridel. Schengeni acquis’ kohaselt võib sisepiire ületada igas kohas, ilma et isikuid, olenemata nende kodakondsusest, piiril kontrollitakse. See hõlmab ka ELis seaduslikult elavaid ja liikmesriigi territooriumile seaduslikult sisenenud kolmandate riikide kodanikke, kes võivad reisida vabalt kõigi teiste liikmesriikide territooriumil 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul.

                  (2)

                  30. jaanuaril 2020 kuulutas Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) peadirektor välja rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealase hädaolukorra seoses koroonaviirushaigust COVID-19 põhjustava uue koroonaviiruse 2019. aastal alanud ülemaailmse puhanguga. 11. märtsil 2020 andis WHO hinnangu, et COVID-19 võib käsitada pandeemiana.

                  (3)

                  SARS-CoV-2 viiruse leviku piiramiseks on liikmesriigid võtnud mitmesuguseid meetmeid, millest mõned, näiteks sisenemispiirangud või nõuded, mille kohaselt peavad piiriülesed reisijad jääma karantiini, on mõjutanud õigust liikmesriikide territooriumil vabalt elada ja reisida, sealhulgas liikmesriigi territooriumil seaduslikult viibivate või elavate kolmandate riikide kodanike jaoks. Neil meetmetel on olnud kahjulik ja ebaproportsionaalne mõju mis tahes kodakondsusega isikute kontrollimise tõttu Schengeni ala sisepiiride ületamisel.

                  (4)

                  13. oktoobril 2020 võttis nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu soovituse (EL) 2020/1475, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (1). Selles soovituses on kindlaks määratud üldpõhimõtted ja ühised kriteeriumid, sealhulgas ühised künnised, mida võtta arvesse, kui kaalutakse vaba liikumise piiranguid COVID-19 pandeemiale reageerimiseks. Sellega on loodud ka ühine raamistik võimalike meetmete võtmiseks suurema riskiga piirkondadest saabuvate reisijate suhtes. Selles soovitatakse liikmesriikidel oma tegevust koordineerida ning teavitada üldsust piiravate meetmete kehtestamisest.

                  (5)

                  Nõukogu soovituse (EL) 2020/1632 (2) kohaselt tuleks soovituses (EL) 2020/1475 sätestatud üldpõhimõtteid, ühiseid kriteeriume, ühiseid künniseid ja ühist meetmete raamistikku, sealhulgas soovitusi koordineerimise ja teavitamise kohta kohaldada ka sisepiirikontrollita alal reisimise suhtes.

                  (6)

                  Selleks et võtta arvesse COVID-19 pandeemia arengut pärast soovituse (EL) 2020/1475 vastuvõtmist, on nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal nimetatud soovituse asendanud soovitusega (EL) 2022/108.

                  (7)

                  Selleks et tagada, et ühised kriteeriumid, ühised künnised ja ühine meetmete raamistik, mida liikmesriigid COVID-19 pandeemia ajal ohutu reisimise hõlbustamiseks sisepiirikontrollita alal kohaldavad, oleksid jätkuvalt ajakohased ja täielikult kooskõlas ühise lähenemisviisiga, mille eesmärk on hõlbustada soovituses (EL) 2022/108 sätestatud liikumisvabadust, tuleks nõukogu soovituses (EL) 2020/1632 esitatud viide soovitusele (EL) 2020/1475 asendada viitega soovitusele (EL) 2022/108.

                  (8)

                  Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu poolt otsuse tegemist käesoleva soovituse üle, kas ta rakendab seda.

                  (9)

                  Käesolev soovitus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ; Seetõttu ei osale Iirimaa soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

                  (10)

                  Bulgaaria, Horvaatia, Küprose ja Rumeenia puhul kujutab käesolev soovitus endast Schengeni acquis’ edasiarendamist vastavalt 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 2, 2005. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 ja 2011. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 tähenduses.

                  (11)

                  Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (3) artikli 1 punktis C osutatud valdkonda.

                  (12)

                  Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (4) artikli 1 punktis C osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ (5) artikliga 3.

                  (13)

                  Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ (6) artikli 1 punktis C osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes otsuse 2011/350/EL (7) artikliga 3,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      Soovitust (EL) 2020/1632 muudetakse järgmiselt.

         Soovituses asendatakse sõnad „soovituses (EL) 2020/1475“ sõnadega „nõukogu soovituses (EL) 2022/108“.
         Brüssel, 25. jaanuar 2022

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            C. BEAUNE

         (1)  Nõukogu 13. oktoobri 2020. aasta soovitus (EL) 2020/1475, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (ELT L 337, 14.10.2020, lk 3).

         (2)  Nõukogu 30. oktoobri 2020. aasta soovitus (EL) 2020/1632, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel Schengeni alal (ELT L 366, 4.11.2020, lk 25).

         (3)  EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.

         (4)  ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

         (5)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/146/EÜ sõlmida Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 1).

         (6)  ELT L 160, 18.6.2011, lk 21.

         (7)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/350/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, seoses sisepiiridel piirikontrolli kaotamise ja isikute liikumisega (ELT L 160, 18.6.2011, lk 19).