Tähtis õiguslik teade

|

52005SC0011

Soovitus: Nõukogu Arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2004–2007  /* SEK/2005/0011 lõplik */

	Brüssel 11.1.2005SEK(2005) 11 lõplikSoovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2004–2007(komisjoni esitatud)SELETUSKIRINõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[1] on sätestatud, et osalevad liikmesriigid, kes on võtnud kasutusele ühisraha, pidid esitama nõukogule ja komisjonile stabiilsusprogrammid 1. märtsiks 1999. Vastavalt selle määruse artiklile 5 peab nõukogu kontrollima iga stabiilsusprogrammi komisjoni ja asutamislepingu artikli 114 alusel moodustatud komitee (majandus- ja rahanduskomitee) koostatud hinnangute alusel. Olles programmi kontrollinud, peab nõukogu esitama arvamuse komisjoni soovituse alusel ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega. Selle määruse kohaselt peavad liikmesriigid esitama igal aastal ajakohastatud stabiilsusprogrammi, mida võib nõukogu samuti kontrollida sama menetluse kohaselt.Kuna valitsemissektori puudujääk oli 2003. aastal 3,2% SKTst, otsustas nõukogu 2. juunil 2004. aastal, et Madalmaadel on ülemäärane eelarvepuudujääk, ja soovitas ülemäärase puudujäägi likvideerida hiljemalt 2005. aastaks. Eelkõige soovitati, et 2005. aastaks võetaks peamiselt struktuurilisi meetmeid olukorra parandamiseks vähemalt poole protsendi ulatuses SKTst. 21. oktoobri 2004. aasta kohtumisel vaatas majandus- ja rahandusministrite nõukogu Madalamaade võetud meetmed läbi ja järeldas kooskõlas komisjoni hinnanguga, et antud etapil tundusid meetmed olevat piisavad ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamiseks nõutavaks tähtajaks. Komisjon ja nõukogu jätkavad järelevalvet võetud meetmete üle. Ajakohastatud stabiilsusprogrammi hindamine on osa kõnealusest pidevast järelevalvest.Madalmaad esitasid esimese stabiilsusprogrammi aastateks 1999–2002 4. novembril 1998 ja nõukogu andis sellele hinnangu 1. detsembril 1998. Ajakohastatud programmid esitati igal järgneval aastal, viimane 23. novembril 2004. Komisjoni talitused andsid ajakohastatud programmile tehnilise hinnangu, arvestades komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognooside tulemusi ning võttes arvesse tegevusjuhendit stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta[2], potentsiaalse tootmismahu ja tsükliliselt kohandatud tasakaalu ühiselt kokkulepitud hindamismetoodikat, 2003.–2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste soovitusi ning põhimõtteid, mis on sätestatud komisjoni 27. novembri 2002. aasta teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile eelarvepoliitika kooskõlastamise tõhustamise kohta[3]. Hinnang on järgmine:-  Madalmaad esitasid 2004. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi aastateks 2004–2007 23. novembril 2004 pärast seda, kui valitsus selle heaks kiitis. Ajakohastatud programmi mitmeaastased prognoosid tulenevad peamiselt 2005. aasta eelarvest, mis esitati parlamendile 21. septembril 2004[4]. Ajakohastatud programm vastab suures osas andmenõuetele, mis on esitatud tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta. See hõlmab kõiki valdkondi ja selles esitatakse kõik nõutavad kohustuslikud muutujad ja praktiliselt kõik valikulised muutujad, v.a teatavad andmed potentsiaalse tootmismahu kohta.-  Ajakohastatud programmi makromajanduslik stsenaarium on võetud Madalmaade majanduspoliitika uuringute büroost. Ajakohastatud programmis eeldatakse järkjärgulist taastumist koos SKT 1,5% reaalkasvuga 2005. aastal, mis tõuseb alates 2006. aastast 2,5%ni. Aastateks 2004–2006 on peamiste muutujate prognoosid üsna sarnased komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognoosidega. Viimased kättesaadavad andmed toorainehindade, vahetuskursside ja kaubanduse mahu kohta näitavad siiski, et 2005. ja 2006. aasta ajakohastatud makromajanduslik stsenaarium on optimistlik. Eelkõige tunduvad soodsad olevat 2005. aasta majanduskasvu eeldused. 2007. aasta kasvueeldused tunduvad mõistlikud, pidades silmas prognoositud potentsiaalset kasvumäära ja eeldust, et negatiivne tootmismahu tühik väheneb majanduse taastumise ajal järkjärguliselt. Ajakohastatud programmi makromajanduslikust stsenaariumist tulenev kokkulepitud metoodika kohane potentsiaalne kasvumäär ja tootmismahu tühik tunduvad olevat mõistlikud. Programmi inflatsiooniprognoos tundub olevat realistlik.-  Programmi eelarvestrateegia esmane eesmärk on viia valitsemissektori puudujääk 2005. aastaks alla asutamislepingus sätestatud kontrollväärtuse 3% SKTst. Selleks hõlmab strateegia stabiliseerimismeetmete kava, mille raskuspunkt on 2004. ja 2005. aastal. 2005. aasta parandusmeetmed moodustavad kokku pool protsenti SKTst. Eelarve stabiliseerimise ja eeldatava järkjärgulise majanduse elavnemise koosmõjul prognoositakse ajakohastatud programmis valitsemissektori puudujäägi langemist 3%lt SKTst 2004. aastal 2,6%le SKTst 2005. aastal, 2,1%le SKTst 2006. aastal ja 1,9%le SKTst 2007. aastal. Tsükliliselt kohandatud puudujääk on eelduste kohaselt kogu perioodi jooksul madalam ja langeb 2004. aasta 1,6%lt SKTst 2005. aastaks 1,2%le SKTst. Tsükliliselt kohandatud tasakaal 2006. aastal eelduste kohaselt siiski rohkem ei parane ja pigem isegi halveneb 2007. aastal pisut, langedes 1,3%se puudujäägini SKTst. Eelarvestrateegia hõlmab reaalkulutuste ülemmäärasid kulude kasvu piiramiseks ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse pikaajalist eemärki kooskõlas eelmise ajakohastatud programmi strateegiaga. Riiklike investeeringute määr jääb eelduste kohaselt kogu hõlmatud perioodi jooksul samaks ja on pisut üle 3% SKTst võrreldes ELi 2004. aasta keskmisega 2,4% SKTst.-  Ajakohastatud programmi eelarveprognoosid tunduvad olevat mõistlikud ja arvutustega seotud ebamäärasus on enam-vähem tasakaalustatud. Puudujäägiprognooside mõningad riskid tulenevad makromajanduslike väljavaadetega seotud riskidest. Lisaks ei sisalda ajakohastatud programm valitsuse ja tööturu osapoolte vahel 5. novembril 2004 saavutatud kokkuleppega seotud eelarvekulusid, samuti võib tervishoiu ja pensioni alal rakendatavate reformidega seotud ebamäärasus viia puudujäägi suurenemiseni. Neid riske vähendavad siiski kõrge naftahinna positiivne mõju maagaasi müügituludele ja tõsiasi, et ajakohastatud programmi alusstsenaariumis kasutatud majandustegevuse maksukoormuse prognoosid on ettevaatlikud. Võttes arvesse eelarve-eesmärkide riske, tunduvad Madalmaad olevat õigel kursil, et parandada ülemäärane eelarvepuudujääk nõukogu kehtestatud tähtajaks 2005. aastal. Ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamiseks ettenähtud rahanduse stabiliseerimistee ei ole siiski piisavalt ambitsioonikas, sest see ei taga keskpika eesmärgi, tasakaalulähedase eelarveseisundi, saavutamist programmiperioodi jooksul. Lisaks ei tundu ajakohastatud programmi eelarvealased põhimõtted selleks ajavahemikuks (2006–2007) piisavad, et tagada varu tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral, mis ületavad kontrollväärtuse 3% SKTst.-  Ajakohastatud programmis eeldatakse, et võla suhe jääb alla kontrollväärtuse 60% SKTsse ja kerkib pisut üle 56% tasemelt SKTsse 2004. aastal kuni pisut üle 58% SKTsse aastatel 2005–2007, kuid SKT nominaalkasvu suurenemine neutraliseerib püsiva puudujäägi võla suhet tõstva mõju. Ajakohastatud programmis eeldatakse, et varude muutuste kohandamine suurendab võlga pisut aastatel 2005–2007 pärast aastatel 2000–2003 erastamistuludest tulenevate varude muutuste kohandamist võla vähendamiseks; kohandamise määr oleks siiski suhteliselt vähene ja jääks alla poole protsendi SKTst. Need arvutused on üsna sarnased komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognoosile. Võla suhte riskid vastavad puudujäägi arvutustele ja tunduvad olevat enam-vähem mõistlikud.-  Ajakohastatud programmis on veidi muudetud valitsuse struktuurireformi kava, mis hõlmab laiaulatuslikku sotsiaalkindlustus-, pensioni- ja tervishoiusüsteemi muutmist, mille eesmärgiks on parandada riigi rahanduse jätkusuutlikkust ja tõsta tööturul osalemist. Selles kirjeldatakse samuti halduskoormuse vähendamisest tulenevat positiivset mõju tööhõivele ja majandustegevusele. Üldiselt peaksid reformid aitama parandada Madalmaade rahanduse jätkusuutlikkust. Mitmes valdkonnas, näiteks tervishoiu- ja pensionireform, esineb kahtlusi selle kohta, kui tõhusalt suudavad ettepandud meetmed mõjutada majandussubjektide tegelikku käitumist ja kindlustada seega kavandatud eelarvekokkuhoidu. Tundub, et potentsiaalset kasvu tugevdavate struktuurireformide positiivne mõju eelarvele on märgatav pärast programmiga hõlmatud ajavahemiku lõppu, kuid mõningad lähiajal riigitulu suurendavad meetmed, näiteks maksu piirmäära suurendamine madala ja keskmise sissetuleku puhul, ei pruugi olla majanduse struktuuri parandamiseks optimaalsed.-  Madalmaad tunduvad olevat suhteliselt soodsas olukorras seoses riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega, vaatamata vananeva elanikkonnaga seotud suurele eelarvekulude prognoosile. Vaatamata sotsiaalkindlustus-, pensioni- ja tervishoiuvaldkonnas rakendatavatele reformidele on Madalamaade poliitika seotud mõningate jätkusuutlikkuse alaste riskidega. Programmis esitatud strateegia aluseks on peamiselt tööturul osalemise tõstmise ja vananeva elanikkonnaga seotud kulude piiramise meetmed. Vanaduspensionide osakaalu kavandatud suurenemist silmas pidades on edaspidised reformid vananemisega seotud kulude suundumuste muutmiseks ja tööturul osalemise määra tõstmiseks võtmeteguriks jätkusuutlikkuse tagamisel pikemas plaanis.-  Üldiselt vastab ajakohastatud programmis esitatud majanduspoliitika osaliselt riigi majanduspoliitika üldsuunistele riigi rahanduse valdkonnas. Kulude ülemmäärasid sisaldavast eelarveraamistikust peetakse kinni ja eelarve kohandamine ülemäärase puudujäägi parandamiseks on hästi edenenud. Põhipuudujäägi kavandatud vähenemine 2006. ja eriti 2007. aastal on siiski üsna aeglane ja tsükliliselt kohandatud tasakaal ei vähene vähemalt 0,5% SKTst igal aastal. Ei oodata, et ajakohastatud programmiga kaetud ajavahemiku jooksul saavutatakse tasakaalulähedane või ülejäägis eelarveseisund.-  Eespool toodud hinnangut silmas pidades soovitatakse Madalmaadel võtta vajalikud meetmed tasakaalulähedase eelarveseisundi saavutamiseks ja säilitamiseks pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamist.Tähtsamate makromajanduslike ja eelarveliste prognooside võrdlus2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reaalne SKT (muutus, %) | LP nov 2004 | 1¼ | 1½ | 2½ | 2½ |KOM | 1.4 | 1.7 | 2.4 | puudub |KOM okt 2003 | 1 | 2½ | 2½ | 2½ |THHI inflatsioon (%) | LP nov 2004 | 1¼ | 1¼ | 1½ | 1½ |KOM | 1.2 | 1.3 | 1.4 | puudub |KOM okt 2003 | 1.5 | 1½ | 1½ | 1½ |Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) | LP nov 2004 | -3.0 | -2.6 | -2.1 | -1.9 |KOM | -2.9 | -2.4 | -2.1 | puudub |KOM okt 2003 | -2.3 | -1.6 | -0.9 | -0.6 |Eelarve esmane tasakaal (% SKTst) | LP nov 2004 | -0.1 | 0.3 | 0.7 | 0.8 |KOM | 0.0 | ½ | 0.9 | puudub |KOM okt 2003 | 0.6 | 1.2 | 1.8 | 2.1 |Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst) | LP nov 20041 | -1.6 | -1.2 | -1.2 | -1.3 |KOM | -1.4 | -1.0 | -1.0 | puudub |KOM okt 20031 | -0.7 | -0.3 | -0.2 | -0.2 |Valitsemissektori koguvõlg (% SKTst) | LP nov 2004 | 56.3 | 58.1 | 58.6 | 58.3 |KOM | 55.7 | 58 | 58.4 | puudub |KOM okt 2003 | 54. 5 | 53.7 | 53.0 | 52.2 |1 Komisjoni talituste arvutused programmis sisalduva teabe alusel. Allikad: stabiilsusprogramm (SP); komisjoni talituste 2004. aasta sügise majandusprognoosid (KOM); komisjoni talituste arvutused. Ajakohastatud programmi prognoosi kasvumäärad on ümardatud lähima protsendi veerandosani. |Käesoleva hinnangu põhjal on komisjon võtnud vastu lisatud soovituse, et nõukogu võtaks vastu arvamuse Madalamaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta, ja edastab selle nõukogule.Soovitus:NÕUKOGU ARVAMUSkooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2004–2007EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[5], eriti selle artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni soovitust,pärast konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteegaON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE:1.  [18. jaanuaril 2005] kontrollis nõukogu Madalamaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi, mis hõlmab aastaid 2004–2007. Programm vastab suures osas andmenõuetele, mis on esitatud muudetud tegevusjuhendis stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta.2.  Programmi aluseks olevas makromajanduslikus stsenaariumis kavandatakse SKT reaalkasvu suurenemist 1%lt 2004. aastal 1,5%ni 2005. aastal ja keskmiselt 2,5%ni ülejäänud programmiperioodi jooksul. See stsenaarium tundub kajastavat soodsat kasvuprognoosi, pidades silmas hiljutisi suundumusi toorainehindades, vahetuskurssides ja asjaomastes kaubandusmahtudes. Programmi inflatsiooniprognoos tundub olevat realistlik.3.  Nõukogu tegi 2. juunil 2004. aastal otsuse, et Madalmaadel on ülemäärane eelarvepuudujääk, ning soovitas selle parandada 2005. aastaks. Programmi eelarvestrateegia esmane eesmärk kooskõlas käesoleva soovitusega on viia valitsemissektori puudujääk 2005. aastaks alla asutamislepingus sätestatud kontrollväärtuse 3% SKTst. Selleks hõlmab programm stabiliseerimismeetmete kava, mille raskuspunkt on 2004. ja 2005. aastal. Eelarvestrateegia hõlmab reaalkulutuste ülemmäärasid kulude kasvu piiramiseks ja pikaajalist riigi rahanduse jätkusuutlikkuse saavutamise eemärki. Samas jätkuvad märkimisväärsed riiklikud investeeringud, mille tulemusel on keskmine riiklike investeeringute määr programmiperioodi jooksul pisut üle 3% SKTst võrreldes ELi 2004. aasta keskmisega 2,4% SKTst.4.  Programmi eelarveprognooside riskid tunduvad olevat tasakaalustatud. Eelkõige neutraliseerivad makromajanduslikust stsenaariumist tulenevaid riske ja valitsuse ja tööturu osapoolte vahel 5. novembril 2004 saavutatud kokkuleppega seotud eelarvekulusid kõrge naftahinna positiivne mõju maagaasi müügituludele ja elavnenud majandustegevusest saadava maksumäära ettevaatlikud prognoosid. Seda riskianalüüsi arvestades tunduvad programmi eelarvealased põhimõtted piisavad, et viia puudujääk 2005.aastaks alla 3% SKTst, kuid ei tundu tagavat piisavat varu 3% puudujäägiläve rikkumise eest olukorras, kus järgnevatel aastatel on normaalsed makromajanduslikud kõikumised. Samuti ei tundu põhimõtted olevat piisavad stabiilsuse ja kasvu pakti keskpika perioodi eesmärgi, tasakaalulähedase eelarveseisundi, saavutamiseks programmiperioodi jooksul.5.  Eeldatav võla suhe on 2004. aastal jõudnud 56,3%ni SKTsse, mis on alla asutamislepingus sätestatud 60% kontrollväärtuse. Programmis prognoositakse, et võla suhe väheneb programmiperioodi jooksul kahe protsendi võrra.6.  Programmis kirjeldatud eelarvestrateegia kohaselt tunduvad Madalmaad olevat suhteliselt soodsas olukorras seoses riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega, vaatamata vananeva elanikkonnaga seotud suurele eelarvekulude prognoosile. Vanaduspensionide osakaalu kavandatud suurenemist ja tasakaalulähedase või ülejäägis oleva eelarveseisundi saavutamiseni viiva keskpika perioodi eelarve edasise stabiliseerimise puudumist silmas pidades, vähendaksid vananemisega seotud kuluste suundumusi muutvad ja tööturu osakaalu tõstvad reformid jätkusuutlikkuse riske pikemas plaanis.7.  Programmis esitatud majanduspoliitika vastab osaliselt riigi majanduspoliitika üldsuunistele riigi rahanduse valdkonnas. Kulude ülemmäärasid sisaldavast eelarveraamistikust peetakse kinni ja eelarve kohandamine ülemäärase eelarvepuudujäägi parandamiseks on hästi edenenud. Põhipuudujäägi kavandatud vähenemine 2006. ja eelkõige 2007. aastal on siiski üsna aeglane ja tsükliliselt kohandatud tasakaal ei liigu keskpika perioodi eesmärgi suunas, milleks on tasakaalulähedase eelarve saavutamine pärast 2005. aastat.* * *Eespool toodud hinnangut silmas pidades soovitatakse Madalmaadel tagada, et puudujääk viidaks 2005. aastaks alla 3% SKTst ja võtta vajalikke meetmeid tasakaalulähedase eelarve saavutamiseks peale seda.Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi peamised prognoosid2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |SKT reaalkasv (%) THHI inflatsioon (%) Valitsemissektori eelarve tasakaal (% SKTst) Eelarve esmane tasakaal (% SKTst) Tsükliliselt kohandatud tasakaal (% SKTst)1 Valitsemissektori koguvõlg (% SKTsse) | -0.9 2.2 -3.2 -0.3 -1.9 54.1 | 1¼ 1¼ -3.0 -0.1 -1.6 56.3 | 1½ 1¼ -2.6 0.3 -1.2 58.1 | 2½ 1½ -2.1 0.7 -1.2 58.6 | 2½ 1½ -1.9 0.8 -1.3 58.3 |1 Komisjoni talituste arvutustes kohaldatakse programmis sisalduva teabe suhtes ühiselt kokkulepitud metoodikat.[1] EÜT L 209, 2.8.1997. Kõik dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Majandus- ja rahandusministrite nõukogu 10. juulil 2001 jõustatud majandus- ja rahanduskomitee läbivaadatud arvamus stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Parlament võttis 2005. aasta eelarve vastu mitmete muudatustega, millel ei olnud tuntavat mõju põhilistele eelarvelistele koondnäitajatele.[5] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Nõukogu soovitus, 20. november 2008 , noorte vabatahtlike liikuvuse kohta Euroopa Liidus

text:
               13.12.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 319/8

      NÕUKOGU SOOVITUS,

   20. november 2008,
   noorte vabatahtlike liikuvuse kohta Euroopa Liidus
   (2008/C 319/03)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 149 lõiget 4,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut
   NING ARVESTADES JÄRGMIST:

               (1)

               Noorte vabatahtlike liikuvus on osa isikute vabast liikumisest, mida kaitseb asutamislepingu artikkel 18.

               (2)

               Ühendus võib kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega võtta vastu meetmeid noorte vabatahtlike liikuvuse edendamiseks vabatahtliku tegevuse korraldajate vahelise koostöö kaudu. Vastavalt kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttele ei lähe käesolev soovitus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (3)

               Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 1408/71 (sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes) (1) ning sellega seonduvad eeskirjad hõlmavad üksnes neid vabatahtlikke, kes on kindlustatud riiklike sotsiaalkindlustusalaste õigusaktide alusel ning selle tagajärjel võivad sotsiaalkindlustusega seotud probleemid olla mõnikord põhjuseks teises liikmesriigis vabatahtlikust tegevusest loobumiseks.

               (4)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. juuli 2001. aasta soovituses 2001/613/EÜ (üliõpilaste, koolitust läbivate isikute, vabatahtlike, õpetajate ja koolitajate liikuvuse kohta ühenduses) (2) kutsuti liikmesriike üles rakendama sobilikke meetmeid kooskõlas ühenduse õiguse ja siseriikliku õigusraamistikuga, nii et vabatahtlikke ja nende perekondi ei diskrimineeritaks asjassepuutuvas sotsiaalkaitse valdkonnas, näiteks tervishoiu- ja sotsiaalhoolekandepoliitika kaudu, mis võiks takistada nende liikuvust.

               (5)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu soovitus 2001/613/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta soovitus (EÜ) 2006/961/EÜ (hariduse ja koolitusega seotud riikidevahelise liikuvuse kohta ühenduse piires: liikuvust käsitlev Euroopa kvaliteediharta) (3) sisaldavad otseseid viiteid vabatahtlikele.

               (6)

               Nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/114/EÜ kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil (4) võimaldab anda kolmandate riikide kodanikele, kes taotlevad liikmesriigi territooriumile lubamist vabatahtliku töö eesmärgil, eri elamisloa.

               (7)

               Nõukogu ja nõukogus 15. novembril 2004. aastal kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate resolutsioonis noorte vabatahtlike tegevuste ühiste eesmärkide kohta ning nõukogu ja nõukogus 16. novembril 2007. aastal kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate resolutsioonis noorte vabatahtlike tegevuste ühiste eesmärkide rakendamise kohta (5) sätestati noorte vabatahtlike tegevuste ühised eesmärgid, soovitati eesmärkide rakendamise tõhustamiseks heade tavade vahetamist ja vastastikust õppimist ning kutsuti liikmesriike üles kaaluma praktilisi vahendeid edusammude hindamiseks. Ühtlasi kutsuti viimati nimetatud resolutsioonis komisjoni üles esitama täiendavaid ettepanekuid noorte vabatahtlike tegevuse edendamiseks ning tunnustamiseks.

               (8)

               Euroopa Parlament võttis 2008. aasta aprillis vastu aruande „Vabatahtliku töö panus majanduslikku ja sotsiaalsesse ühtekuuluvusse”, milles julgustatakse liikmesriike ja piirkondlikke ja kohalikke omavalitsusi tunnustama vabatahtliku töö väärtust sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse edendamisel ning soovitakse soodustada piiriüleseid vabatahtlikke projekte,

         TÕDEB, ET:

               1.

               Käesoleva soovituse raames on piirülene vabatahtlik tegevus selline tegevus, mis on avatud kõigile noortele, toimub vaba tahte alusel ja üldistes huvides, on tähtajaline ja selge raamistikuga, toimub väljaspool elukohariiki, on tasustamata või sümboolse tasu eest ja/või mille puhul vabatahtliku kulud kaetakse. Vabatahtlik tegevus ei tohi negatiivselt mõjutada ega asendada potentsiaalseid või olemasolevaid tasustatavaid töökohti.

               2.

               Vabatahtlik tegevus on rikkalik kogemus mitteformaalse ja informaalse õppimise kontekstis, mis parandab noorte ametialaseid oskusi ja pädevusi, aitab kaasa nende tööalase konkurentsivõime ja solidaarsuse tunnetamise suurendamisele, arendab sotsiaalseid oskusi, lihtsustab ühiskonda sulandumist ning aktiveerib kodanikutunnet.

               3.

               Euroopas on endiselt palju erinevaid kodanikuühiskonna ja valitsusasutuste korraldatud vabatahtlikke tegevusi ning neid tuleks säilitada, edasi arendada ning hõlbustada tuleks koostööd vabatahtliku tegevuse korraldajate vahel.

               4.

               Piiriülene liikuvus Euroopas võib olla oluline vahend hariduse, tööhõive ning piirkondliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse edendamiseks ning vastastikuse mõistmise ja aktiivse osaluse parandamiseks ühiskonnas. See kõik puudutab eelkõige noori, kes tegutsevad tööturul, kus väärtustatakse üha enam kohanemisvõimet ja paindlikkust.

               5.

               Noori vabatahtlikke vastuvõtvad kohalikud kogukonnad saavad palju kasu vabatahtlike tegevusest, mis võib toimuda mitmetes erinevates valdkondades, näiteks sotsiaalse kaasatuse edendamine, kultuuripärandi säilitamine, põlvkondade vahelise ühtekuuluvuse tugevdamine ning keskkonnakaitse. Sellised tegevused rikastavad samal ajal vastuvõtvate kogukondade kultuurilist mitmekesisust.

               6.

               Vabatahtlikuna töötamine on noortepoliitika avatud koordinatsioonimeetodi prioriteet, mille raames on juba kindlaks määratud palju häid tavasid. Selles kontekstis on Euroopa vabatahtlik teenistus, üks ELi noorteprogrammi meede alates 1996. aastast, võimaldanud noortel tegeleda vabatahtliku teenistusega mitmetes valdkondades. Käimasolev programm „Aktiivsed noored” toetab nimetatud meedet.

               7.

               Vaatamata neile jõupingutustele võib Euroopas noorte vabatahtlike piiriülesel liikuvusel endiselt takistusi olla ning seega on käesoleva soovituse peamine eesmärk tihendada liikmesriikide koostööd liikuvuse arendamiseks vajaliku raamistiku loomisel, piiramata seejuures liikmesriikides valitsevate olukordade mitmekesisust.

               8.

               Parem koostöö eri riikide vabatahtliku tegevuse korraldajate vahel ning tihedam teabevahetus võib stimuleerida noori eurooplasi nende kodakondsusest olenemata osalema edasises vabatahtlikus tegevuses kolmandates riikides.

               9.

               Erilist tähelepanu tuleks pöörata vähemate võimalustega noortele, sest vabatahtlik tegevus on eriti väärtuslik võimalus nende noorte liikuvuseks, kes muidu saaksid liikuvuse programmidest osa kas vähem või üldse mitte,

         SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL:

               A.

               Edendada noorte vabatahtlike liikuvust Euroopas, parandades tingimusi koostööks eri riikide vabatahtliku tegevuse korraldajate vahel, olgu siis tegemist kodanikuühiskonna või valitsusasutustega, et igal noorel inimesel oleks soovi korral võimalus olla vabatahtlikuks Euroopas.

               B.

               Hõlbustada sel eesmärgil järgmiste tegevussuundade arengut, võttes samas nõuetekohaselt arvesse liikmesriikide raamistikke ja õigusakte vabatahtliku tegevuse valdkonnas ning riikide endi üldprioriteete ja olemasolevaid kohalikke võimalusi ning austades riiklike kulutuste korda:

                           1)

                           parandada teadmisi vabatahtliku tegevuse kohta oma riigi territooriumil ning edastada vastav teave Euroopa Komisjonile edasiseks levitamiseks;

                           2)

                           teha noortele, noorsootöö tegijatele ja noorteorganisatsioonide aktivistidele kergesti kättesaadavaks teave vabatahtliku tegevuse võimalustest välismaal;

                           3)

                           teha kõigile asjaosalistele kättesaadavaks teave õiguste ja võimaluste kohta, mis tulenevad kehtivatest Euroopa ja liikmesriikide tasandi õigusaktidest, mis käsitlevad vabatahtlikku tööd;

                           4)

                           edendada teabevahetust teiste liikmesriikidega vabatahtliku tegevusega seotud võimaluste kohta ning selliste menetluste lihtsustamist, mille eesmärgiks on hõlbustada ühe liikmesriigi noortel osaleda vabatahtlikus tegevuses teistes liikmesriikides;

                           5)

                           võtta vajaduse korral vastu paindlik lähenemisviis, et arendada piiriülese vabatahtliku tegevuse võimalusi Euroopas, näiteks järgmiste meetmete abil:

                                       —

                                       teistest riikidest pärit vabatahtlike vastuvõtmise võime arendamise toetamine;

                                       —

                                       noortele Euroopa vabatahtlikele kontaktpunktide loomine võimalusel koostöös programmi „Aktiivsed noored” riiklike agentuuridega;

                                       —

                                       noorte liikuvust soodustada võivate olemasolevate Euroopa mehhanismide, näiteks liikuvuskaardid, kasutamise edendamine;

                                       —

                                       noorsootöö tegijate ja noorteorganisatsioonide aktivistide piiriülese liikuvuse edendamine;

                                       —

                                       noorsootöö tegijate ja noorteorganisatsioonide aktivistide, kohalike omavalitsuste ja ühiskondlike organisatsioonide teavitamise ja koolitamise toetamine noorte piiriülese vabatahtliku tegevuse vallas;

                           6)

                           parandada noorte teadlikkust kultuuridevaheliste pädevuste ja keeleõppe vallas, et vähendada takistusi nende piiriüleselt liikuvuselt;

                           7)

                           julgustada vabatahtliku tegevuse korraldajaid töötama Euroopa vabatahtliku teenistuse kogemusi arvesse võttes välja enesehindamise vahendeid, et veenda vabatahtlikke nende piiriüleste tegevuste kvaliteedis, milles nad osalevad;

                           8)

                           julgustada korraldajaid nii vabatahtlikke lähetavates kui vastuvõtvates liikmesriikides tegema koostööd eesmärgiga tagada noorte vabatahtlike ja teenuste tarbijate kaitse. See peaks hõlmama vabatahtliku tegevust, selle korraldajaid ja vabatahtlikku puudutava piisava teabe kättesaadavust, et mõlemad pooled saaksid teha teadliku otsuse tegevuse sobivuse kohta ning järgida juriidilisi nõudeid;

                           9)

                           uurida olemasolevate teemakohaste ELi foorumite kaudu täiendavalt asjakohaseid sotsiaalkaitsesätteid, et kasutada täielikult ära ELi ja riikide õigusaktides sätestatud võimalusi;

                           10)

                           edendada vabatahtliku tegevuse õppetulemuste asjakohast tunnustamist kooskõlas ühenduse sätetega ning riiklike kvalifikatsioonisüsteemide või -raamistike raames, kui need on olemas;

                           11)

                           edendada ELi tasandil selliste vahendite kasutamist, mis võivad hõlbustada piiriülest vabatahtlikku tegevust, tagades kvalifikatsioonide läbipaistvuse (nt Europass, noortepass ja Euroopa kvalifikatsiooniraamistik);

                           12)

                           pöörata erilist tähelepanu vähemate võimalustega noortele, et parandada nende juurdepääsu vabatahtlikele tegevustele, eriti piiriülese vabatahtliku töö vormidele;

         KIIDAB HEAKS KOMISJONI KAVATSUSE:

               1.

               toetada liikmesriike eespool nimetatud ülesannete täitmisel, kasutades selleks ELi noortepoliitika koostööraamistikku ning eelkõige avatud koordinatsioonimeetodit ja programmi „Aktiivsed noored” vahendeid;

               2.

               julgustada ja korraldada koostöös liikmesriikidega teabe ja kogemuste vahetamist eri riikide vabatahtliku tegevuse korraldajate vahel, olgu siis tegemist kodanikuühiskonna või valitsusasustuste esindajatega;

               3.

               luua vabatahtlikku tegevust käsitlev Euroopa noorteportaal, võttes aluseks liikmesriikide noorte vabatahtlike portaalid, andmebaasid või vastavad veebisaidid, kui need on olemas;

               4.

               esitada nõukogule nelja aasta jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist aruanne, et määrata kindlaks, kas kavandatud meetmed toimivad tõhusalt, ning et hinnata vajadust edasisteks meetmeteks.

         Brüssel, 20. november 2008

      (1)  EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2.

      (2)  EÜT L 215, 9.8.2001, lk 30.

      (3)  ELT L 394, 30.12.2006, lk 5.

      (4)  ELT L 375, 23.12.2004, lk 12.

      (5)  ELT C 241, 20.9.2008, lk 1.


Tähtis õiguslik teade

|

52006SC0885

Komisjoni soovitus Nõukogule muuta Serbia ja Montenegroga peetavaid stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimisi käsitlevaid läbirääkimisdirektiive, et jätkata läbirääkimisi Serbia Vabariigiga  /* SEK/2006/0885 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 6.7.2006SEK(2006) 885 lõplikKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULEmuuta Serbia ja Montenegroga peetavaid stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimisi käsitlevaid läbirääkimisdirektiive, et jätkata läbirääkimisi Serbia Vabariigiga1. SELETUSKIRIEL kehtestas 1999. aastal stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi (SAP),[1] täpsemalt uut tüüpi lepingute – stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingute (SAA) abil ELi ja Lääne-Balkani riikide vaheliste tihedamate suhete loomise raamistiku.Serbia ja Montenegro keerukast ülesehitusest tulenevate raskuste ületamiseks ning Serbia ja Montenegro ELi suunaliste edusammude taasergutamiseks pakkus komisjon välja kaks paralleelset lähenemist, et sõlmida vastavalt pädevuste jaotusele liitriigi ning selle kahe liikmesriigiga stabiliseerimis- ja assotsieerimisleping.Kõnealuse lähenemise kiitsid nõukogu ning Serbia ja Montenegro poliitilised juhid heaks 2004. aasta oktoobris, mis omakorda võimaldas komisjonil esitada 2005. aasta aprillis Serbia ja Montenegro stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu teostatavusaruande.[2] Aruande kohaselt oli Serbia ja Montenegro piisavalt valmis stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimisteks; kuid nimetatud protsessi eri etappide läbimiseks nii enne läbirääkimisi kui ka nende ajal peab Serbia ja Montenegro jätkama koostööd endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga (EJRK) ning viivitamata saavutama täieliku koostöö. Komisjon oli ka arvamusel, et nii liitriik kui ka kaks vabariiki eraldi peaksid jätkama Euroopa partnerluse läbivaadatud prioriteetide rakendamist oma tegevuskavade kaudu ning erilist tähelepanu tuleks pöörata mitmele aruandes loetletud küsimusele, mis on stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu seisukohast eriti olulised. Nõukogu kinnitas kõnealuse aruande 25. aprillil 2005. 2005. aasta arenguaruandes võis komisjon täheldada edasist arengut stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu seisukohast olulistes valdkondades.Komisjoni soovitusel otsustas nõukogu 3. oktoobril 2005 volitada komisjoni alustama stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimisi Serbia ja Montenegroga kooskõlas samaaegselt vastu võetud läbirääkimisdirektiividega.[3] Stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimised Serbia ja Montenegroga algatati 10. oktoobril 2005. Siiani on toimunud Belgradis 7. novembril 2005 ja 5. aprillil 2006 kaks ametlikku läbirääkimiste vooru ning 20.–21. detsembril 2005 ja 22.–23. veebruaril 2006 kaks tehnilist läbirääkimiste vooru. Edusamme on tehtud esialgsete kokkulepete saavutamisel paljude tulevase stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu sätete osas.Sellegipoolest otsustas komisjon 3. mail 2006 tühistada 11. maiks kokku kutsutud läbirääkimiste vooru, kuna Serbia ja Montenegro ei teinud piisavalt koostööd endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga. Komisjon jätkab koostööd Serbiaga kõigis teistes stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi aspektides.Montenegro 21. mai 2006. aasta referendumil oli 55,5% osalejatest iseseisvumise poolt. Montenegro parlament võttis 3. juunil 2006. aastal vastu iseseisvusdeklaratsiooni. Montenegro Vabariik astus Serbia ja Montenegro liitriigist välja.Põhiseaduse harta artikli 60 kohaselt on Serbia endise Serbia ja Montenegro liitriigi õigusjärglane riik ja pärib tema rahvusvahelise staatuse. Üldasjade ja välissuhete nõukogu 12. juuni 2006. aasta istungil võttis nõukogu teadmiseks Serbia parlamendi otsuse, mille kohaselt on Serbia Vabariik Serbia ja Montenegro liitriigi õigusjärglane. Lisaks sellele on Serbia valitsus võtnud vastu dekreedi, millega võetakse üle liitriigi põhiliste institutsioonide kohustused ja liitriigi koht rahvusvahelistes organisatsioonides.***Sellest tulenevalt tuleb vastavalt kõnealusele arengule muuta Serbia ja Montenegro stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimiste praegust raamistikku. Komisjon soovitab jätkata läbirääkimisi senisaavutatud tulemuste põhjal, eesmärgiga sõlmida Montenegro ja Serbiaga kaks eraldiseisvat lepingut.Komisjoni 2005. aasta aprilli teostatavusaruanne, mis käsitleb Serbia ja Montenegro suutlikkust alustada stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimisi on peamistes järeldustes siiani kehtiv, selle kohaselt olid Serbia ja Montenegro stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu sõlmimiseks piisavalt ette valmistunud. Serbia on siiani näidanud märkimisväärset suutlikkust alustada läbirääkimisi stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu sõlmimiseks. Sügisel avaldatavas arenguaruandes asetab komisjon erilise rõhu Serbia suutlikkusele tulevast lepingut nõuetekohaselt rakendada. Aruandes hindab komisjon Serbia suutlikkust viia läbirääkimised lõpule vastavalt teostatavusaruandele ja nõukogu 3. oktoobri 2005. aasta järeldustele.[4]Kuna Serbia Vabariik on liitriigi õigusjärglane riik, tuleb nõukogu 3. oktoobri 2005. aasta otsust muuta, et see võtaks arvesse uut õiguslikku olukorda. Vaja on ainult tehnilist kohandamist, mis asendaks viite liitriigile viitega Serbia Vabariigile ja jätaks välja kõik viited Montenegrole. See võimaldaks komisjonil pidada läbirääkimisi 3. oktoobril 2005. aastal vastu võetud läbirääkimisdirektiivide alusel, jätkates sealt, kus need 3. mail 2006. aastal katkestati. Serbia on väljendanud valmisolekut läbirääkimisi nimetatud alustel jätkata.Käesolev soovitus ei mõjuta komisjoni 3. mai 2006. aasta otsust külmutada stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimised seniks, kuni Serbia ei täida täielikult kohustust teha koostööd endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga. Kõnealuse muudatuse vastuvõtmine võimaldab komisjonil läbirääkimiste kiiret jätkamist niipea, kui endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga seotud kohustused on täidetud.Soovitust esitades peab komisjon läbirääkimiste senistest tulemustest teavitama spetsiaalselt tema abistamiseks loodud erikomiteed (COWEB) ja tegema kättesaadavaks stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu eelnõu teksti.2. SOOVITUSEespool nimetatust lähtudes soovitab komisjon nõukogul:- lugeda 3. oktoobril 2005. aastal vastu võetud volitus stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimiste pidamiseks Serbia ja Montenegro liitriigiga edaspidi kohaldatavaks stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimiste pidamiseks Serbia Vabariigiga,- võtta vastu otsus, mille kohaselt 3. oktoobril 2005. aastal vastu võetud Serbia ja Montenegro stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu läbirääkimisdirektiive muudetakse järgmiselt:viited Serbia ja Montenegro liitriigile või kahele vabariigile asendatakse viidetega Serbia Vabariigile,- Montenegro Vabariigile viitavad sätted jäetakse välja,- I jao kolmas lõik ja punkti 3.1 kolmeteistkümnes ja neljateistkümnes taane jäetakse välja,- punkti 3.6.2 esimese taande viimane lause, punkti 3.6.6 viimane lause ja punkti 3.7.3 teise taande viimane lause jäetakse välja.- kinnitada veel kord, et komisjoni aitab kõnealuse küsimuse lahendamisel liikmesriikide esindajatest koosnev erikomitee. [1] Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, Serbia ja Montenegro. vt KOM (99) 235 (lõplik), 26. mai 1999.[2] KOM(2005) 476 (lõplik), 12. aprill 2005[3] Nõukogu dokumendid 12882/05, 12708/05, 12589/05 ja 12590/05[4] Nõukogu dokument 12591/05


   ET
ET    ET
 ---pagebreak---                    EUROOPA KOMISJON
                                                  Brüssel 11.3.2011
                                                  SEK(2011) 304 lõplik
                        KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE
   muuta nõukogu 26. juuli 2010. aasta otsust Euroopa Liidu osalemise kohta 1979. aasta
     piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni 1998. aasta raskmetallide protokolli
                         muutmise üle peetavates läbirääkimistes
ET                                                                                ET
 ---pagebreak---                                        A.      SELETUSKIRI
   1.  EESMÄRGID
       Käesoleva soovituse eesmärk on muuta nõukogu 26. juuli 2010. aasta otsust Euroopa
       Liidu osalemise kohta 1979. aasta piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni 1998.
       aasta raskmetallide protokolli muutmise üle peetavates läbirääkimistes (edaspidi
       „nõukogu otsus”), arvestades konventsiooni täitevorgani poolt detsembris 2010
       tehtud otsust laiendada läbirääkimiste valdkonda, et hõlmata elavhõbedat sisaldavad
       tooted, ning muuta läbirääkimiste lõpuleviimise tähtaega.
   2.  ÜLDINE TAUST
       Euroopa Liit on ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi
       konventsiooni (edaspidi „konventsioon”) osaline alates 15. juulist 1982 ja
       raskmetallide protokolli (edaspidi „protokoll”) osaline alates 3. maist 2001.
       Protokolliga on konventsiooniosalistele seatud kohustused, mille eesmärk on
       vähendada raskmetallide, eelkõige kaadmiumi, plii ja elavhõbeda heidet õhku.
       Konventsiooni täitevorgan otsustas 2009. aasta detsembris vaadata protokolli läbi, et
       hõlbustada neil, kes ei ole protokolliga ühinenud, ühineda muudetud protokolliga, ja
       tegi strateegia ja läbivaatamise töörühmale (edaspidi „töörühm”) ülesandeks alustada
       läbirääkimisi. Sel ajal olid läbirääkimised elavhõbedat sisaldavate toodete (VI ja VII
       lisa) üle ülesannetest välja jäetud, et oodata teavet selle kohta, kuidas edenevad veidi
       varem alustatud ÜRO Keskkonnaprogrammi läbirääkimised ülemaailmse
       elavhõbedat käsitleva siduva õigusakti sõlmimise üle. Töörühmale oli tehtud
       ülesandeks viia läbirääkimised lõpule 2011. aasta lõpuks.
       Nõukogu volitas 26. juulil 2010 komisjoni ELi nimel osalema protokolli
       läbivaatamist käsitlevates läbirääkimistes. Nõukogu otsuse vastuvõtmisel arvestati
       töörühmale 2009. aasta detsembris antud ülesandeid ja seepärast ei antud selles
       volitust pidada läbirääkimisi (VI ja VII lisas kirjeldatud) elavhõbedat sisaldavate
       toodetega seotud kohustuste üle. Selles suhtes on nõukogu otsuse artikli 1 lõikes 4
       täpsustatud, et nõukogu võib igal ajal kaaluda läbirääkimisjuhiste muutmist, kui
       täitevorgan otsustab lisada töörühmale ülesande muuta VI lisa, millega kaasnevad
       sellest tulenevad muudatused protokolli muudes osades ja lisades.
       Lisaks volitati komisjoni läbirääkimistes ELi nimel osalema kuni 2011. aasta lõpuni,
       arvestades konventsioonikohaste läbirääkimiste esialgset kava.
   3.  HILJUTISED SÜNDMUSED
       Konventsiooni täitevorgan otsustas 17. detsembril 20101 laiendada läbirääkimiste
       valdkonda, et hõlmata elavhõbedat sisaldavad tooted (st VI ja VII lisa) ja teha
       sellekohaseid muudatusi protokolli muudes osades. Lisaks andis ta töörühmale
       ülesande jätkata läbirääkimisi, et viia arutelud lõpuni ja esitada protokolli
       kavandatavad muudatused hiljemalt aastal 2012. Teemavaldkonna laiendamise
       tingisid peamiselt positiivsed signaalid mõnelt protokolliga mitte ühinenud riigilt,
       eelkõige Valgevenelt ja Vene Föderatsioonilt, et nimetatud riikide jaoks oleks oluline
       VI ja VII lisa muutmine, et nad saaksid ühineda muudetud protokolliga. Arvestades
   1
      Konventsiooni täitevorgani 28. istungjärgu aruanne (osa VI B).
ET                                                  2                                           ET
 ---pagebreak---            nõukogu otsuse artikli 1 lõiget 4 ja vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli
           218 lõikele 3 on vaja, et komisjon esitaks nõukogule soovitused volitada komisjoni
           osalema ELi nimel läbirääkimistes ka eespool nimetatud täiendavate aspektide üle.
           Samas tehakse soovituses ettepanek kohandada volituse ajalist raamistikku, et
           võimaldada komisjonil läbirääkimistes osaleda kuni 2012. aasta lõpuni.
   4.      OLEMASOLEVAD ELI ÕIGUSE SÄTTED
           VI lisa (tootekontrollimeetmed) ja VII lisa (tootehaldusmeetmed) sisu on
           reguleeritud ELi õigusaktidega. Osutatud õigusaktide hulka kuuluvad Euroopa
           Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiiv 98/70/EÜ (bensiini ja
           diislikütuse kvaliteedi kohta)2 ning direktiiv 2006/66/EÜ (mis käsitleb patareisid ja
           akusid ning patarei- ja akujäätmeid)3 (muudetud direktiiviga 2008/103/EÜ4).
           Praegu VII lisas loetletud tootehaldusmeetmeid on muu hulgas käsitletud määruses
           1103/20105 (patareide ja akude märgistamine), direktiivis 2002/95/EÜ (teatavate
           ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes)6,
           direktiivis 2002/96/EÜ (elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta)7 ja
           direktiivis 2007/51/EÜ (millega muudetakse nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ seoses
           teatavate elavhõbedat sisaldavate mõõteseadmete turustamise piirangutega)8.
                                         B.       SOOVITUS
   Eespool esitatut arvestades soovitab komisjon nõukogul muuta oma otsust järgmiselt:
   a)      artikli 1 lõikes 1 asendada sõnad „2010” ja „2011” sõnadega „2011” ja „2012”;
   b)      artikli 1 lõige 4 asendada järgmisega:
           „4. Nõukogu võib igal ajal läbirääkimisjuhiste sisu läbi vaadata. Eelkõige võib
           nõukogu kaaluda läbirääkimisjuhiste läbivaatamist seoses olukorra asjakohase
           muutumisega aastatel 2011 ja 2012. Selleks annab komisjon nõukogule korrapäraselt
           aru läbirääkimiste käigust.”;
   c)      nõukogu otsuse lisas esitatud läbirääkimisjuhiste punkt 1 asendatakse järgmisega:
           „1. ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni egiidi all toimuvatel läbirääkimistel püüab
           komisjon saavutada eesmärke, mis vastavad piiriülese õhusaaste kauglevi
           konventsiooni täitevorgani poolt 17. detsembril 2010 strateegia ja läbivaatamise
           töörühmale antud ülesannete ulatusele, täpsemalt:
           a)     jätkata läbirääkimisi, et viia arutelud lõpuni ja esitada raskmetallide protokolli
           kavandatavad muudatused hiljemalt täitevorgani 30. istungjärgul aastal 2012.
           Täitevorgan palus töörühmal kaaluda raskmetallide protokolli võimalikku
           läbivaatamist järgmises ulatuses:
                  i)      esimese prioriteedina kõik läbivaatamise võimalused, millega
                  suurendada protokolli ratifitseerimiste arvu, võttes arvesse võimalikke
                  valikuvariante, mille on esitanud raskmetallide rakkerühm;
   2
         EÜT L 350, 28.12.1998, lk 58.
   3
         ELT L 266, 26.9.2006, lk 1.
   4
         ELT L 327, 5.12.2008, lk 7.
   5
         ELT L 313, 30.11.2010, lk 3.
   6
         ELT L 37, 13.2.2003, lk 19.
   7
         ELT L 37, 13.2.2003, lk 24.
   8
         ELT L 257, 3.10.2007, lk 13.
ET                                                  3                                                ET
 ---pagebreak---           ii)     protokolli ja I–VII lisa teksti võimalik läbivaatamine, võttes arvesse
          raskmetallide rakkerühma esitatud võimalikke valikuvariante, samuti püsivate
          orgaaniliste saasteainete protokolli asjakohaseid vastuvõetud muudatusi ja
          Göteborgi protokolli kavandatavaid muudatusi, eeldusel et selline
          läbivaatamine ei raskendaks ratifitseerimiste arvu suurendamist;
          iii)    võimalused muuta protokolli paremini kohandatavaks olukorra
          muutumisele tulevikus sellega, et koostatakse suunisdokument parima
          võimaliku tehnika kohta, mis on võetud III lisast ja mida vajaduse korral
          ajakohastatakse.”;
   b)     keskendada läbirääkimised, nagu 2011. aasta kohta oli palutud, sellistele
   kavandatavatele muudatustele, mille eesmärk on suurendada ratifitseerimiste arvu ja
   milles käsitletakse küsimusi, mis on kerkinud esile ka seoses Göteborgi protokolli
   läbivaatamisega;
   c)     kui kaalutakse ettepanekuid muuta VI ja VII lisa seoses elavhõbedat
   sisaldavate toodetega (tuginedes Euroopa Liidu ja raskmetallide rakkerühma
   ettepanekule), võtta arvesse ÜRO Keskkonnaprogrammi egiidi all töötava
   valitsustevahelise läbirääkimiskomitee tööd eeldusel, et nimetatud komitee töötab
   sellise juriidiliselt siduva õigusakti sõlmimise heaks, milles käsitletakse elavhõbedat,
   sealhulgas elavhõbedasisaldusega tooteid.”
ET                                          4                                               ET


title: Nõukogu soovitus, 9. juuli 2013 , milles käsitletakse Rumeenia 2013. aasta riiklikku reformikava ning esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2013. aasta lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta

text:
               30.7.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/67

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   9. juuli 2013,
   milles käsitletakse Rumeenia 2013. aasta riiklikku reformikava ning esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2013. aasta lähenemisprogrammi (2012–2016) kohta
   2013/C 217/17
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               13. juulil 2010 võttis nõukogu vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (2); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega luuakse sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil ning võimaldatakse kasutada kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärke ja rakendada riigipõhiseid soovitusi.

               (4)

               10. juulil 2012 võttis nõukogu vastu soovituse (3) Rumeenia 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Rumeenia lähenemisprogrammi (2012–2015) kohta.

               (5)

               28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise 2013. aasta Euroopa poolaasta algust. Samuti võttis komisjon 28. novembril 2012 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (4) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles ei nimetatud Rumeeniat liikmesriikide hulgas, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Parlament on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97 nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 7. veebruaril 2013 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2013. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2013. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta.

               (7)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2012 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (8)

               30. aprillil 2013 esitas Rumeenia oma 2013. aasta riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2012–2016. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (9)

               Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav ja kooskõlas komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosis esitatud hinnanguga. Tänu eelarve ulatuslikule konsolideerimisele ja järgides nõukogu soovitust, viis Rumeenia oma valitsemissektori eelarvepuudujäägi 2012. aastaks alla 3 %. Lähenemisprogrammis on sihiks seatud keskpika perioodi eesmärk -1 % SKP-st (varem -0,7 % SKP-st), mis on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Programmis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on jõuda keskpika perioodi eesmärgini aastaks 2014, mis kokkulepitud metoodika kohaselt komisjoni poolt ümber arvutatuna vastab keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele aastaks 2015. Keskpika perioodi eesmärgi täitmisele jõutakse struktuurse eelarvepositsiooni mõistes lähemale aastal 2013 rohkem kui 0,5 % võrra SKP-st ja aastal 2014 umbes 0,4 % võrra. Programmiperioodil järgiti stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud kulutuste sihttaset. Kohandused on aastal 2013 koondunud perioodi algusse ning tulusid suurendavate meetmete hulgas on maksustatavast tulust mahaarvamiste vähendamine, põllumajanduse maksustamise täiustamine, gaasihindade vabakslaskmisele järgneva gaasiettevõtete suurenenud tulu maksustamine ja elektri ning gaasi põhivõrkude erimaksu kehtestamine. Peamised lähenemisprogrammi ohustavad asjaolud on seotud võimalike edaspidiste finantskorrektsioonidega, mis tulenevad ELi vahendite kasutamisest, või prioriteetsete projektide rahastamisega riigieelarvest, uute võlgnevuste kuhjumisega, eriti kohalike omavalitsuste tasandil, ja piiratud eduga riigiomandis olevate ettevõtete ümberstruktureerimise alal. Rumeenia valitsemissektori võlakoormus on endiselt suhteliselt väike: 2012. aastal 37,8 % SKPst. Aastal 2014 kasvab see eeldatavalt 38,6 protsendini, kuid jääb programmiperioodi jooksul siiski alla 60 % SKPst.

               (10)

               Kui Rumeenia oli 17. veebruaril 2011 esitanud sellekohase taotluse, leppisid komisjon ja IMF Rumeenia ametivõimudega kokku ennetuslikus majanduse kohandamise programmis. Liidu ennetava abi kontekstis kohustus Rumeenia rakendama ulatuslikku majanduspoliitika programmi, mis keskendus eelkõige struktuursetele reformimeetmetele, et parandada töö- ja tooteturgude toimimist ning suurendada Rumeenia majanduse kohanemisvõimet ja kasvupotentsiaali. Paralleelselt on programm taganud, et eelarve konsolideerimine jätkub, riigi rahanduse juhtimine ja kontroll paraneb ning välis-, raha-, finantsstabiilsus- ja finantsturupoliitikas rakendatakse reformid. Märtsis 2013 taotles Rumeenia ametlikult IMFi programmi pikendamist kolme kuu võrra. Kuigi võimalus kasutada ELi programmist saadavaid rahalisi vahendeid kaotas kehtivuse 2013. aasta märtsi lõpus, vaadatakse programm lõplikult läbi 2013. aasta juuni lõpuks.

               (11)

               Rumeenia eelarvepositsioon on paranenud, eelarve puudujääk vähenes aastal 2012 alla 3 % piiri ja aastaks 2013 on oodata eelarve edasist konsolideerimist. Rumeenia maksusüsteemi üks suuremaid probleeme on vähene maksukuulekus, eelkõige käibemaksu ja tööjõu maksustamise valdkondades. Keskkonnamaksud on alla ELi keskmise. Kuigi Rumeenias ei ole lühemas või keskmises perspektiivis oodata eelarve pingestumist, on see risk pikas perspektiivis vananemisega seotud kulutuste tõttu mõõdukas. Pensionisüsteemi jätkusuutlikkus ja piisavus on muret tekitav, sest töötavaid sissemaksetegijaid on pensionisaajatega võrreldes vähe. Rumeenia on praegu üks kahest liikmesriigist, kes ei ole veel otsustanud võrdsustada meeste ja naiste pensioniiga ning eakamate töötajate tööhõive määr (2012. aastal 41,4 %) on oluliselt allpool ELi keskmist. Rumeenia valitsus on otsustanud jätkata pensionireformi elluviimist ja kaasata sotsiaalpartnereid reformi kujundamisse ning suurendada isevastutust. Rumeenia valitsus on otsustanud jätkata pensionireformi ja kaasata sotsiaalpartnereid, et kavandada kõnealust reformi ja suurendada selle omalust.

               (12)

               Rumeenia tervishoiusektoris esineb suur võimaluste ebavõrdsus juurdepääsu ja pakutavate teenuste kvaliteedi alal. See tuleneb muu hulgas ressursside ebatõhusast kasutamisest ja kehvast juhtimisest. Reformid tervishoiusektori tõhususe suurendamiseks on alanud, kuid vaja on jätkuvaid jõupingutusi. Süsteemi kulutasuvust võib suurendada, vähendades haiglaravi ülemäärast kasutamist ning tugevdades esmatasandi arstiabi ja eriarstile suunamise süsteeme.

               (13)

               Rumeenias oli aastal 2012 jätkuvalt madal tööhõivemäär 63,8 %, kuigi oli täheldatud mõningast paranemist võrreldes eelneva aastaga, mil see oli 62,8 %. Strateegias „Euroopa 2020” riigi eesmärgiks seatud 70 % saavutamine aastaks 2020 on jätkuvalt problemaatiline. Rumeenia tööjõu tootlikkus on endiselt üks madalamaid liidus. Riiklike tööjõu aktiveerimise meetmete ning tööotsimis- ja ümberõppeteenuste kvaliteet on endiselt suhteliselt madal. Piiratud haldussuutlikkus ei võimalda tõhusalt teostada aktiivset tööturupoliitikat kvaliteetsete individuaalsete teenuste kaudu ega aktiivseid ja passiivseid tööturumeetmeid paremini lõimida. Täiskasvanute osalemine elukestvas õppes püsib endiselt väga madal, 2011. aastal oli see 1,6 %, mis on oluliselt madalam ELi keskmisest, mis on 8,9 %. Noorte tööhõive ja aktiivsuse määr oli aastal 2012 üks liidu madalamaid – vastavalt 23,9 % ja 30,9 %), samal ajal kui noorte töötuse määr oli kõrge, ulatudes 2012. aastal 22,7 protsendini. Rumeenia mittetöötavate ja mitteõppivate noorte osakaal, mis 2012. aastal oli 16,8 %, on kõrge ja veelgi kasvamas.

               (14)

               Vaesuse vähendamine on jätkuvalt raske ülesanne. Aastal 2011 oli vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse riskis 40,3 % elanikkonnast, mida on peaaegu kahe kolmandiku võrra rohkem kui ELi vastav määr 24,2 %. Iseäranis rängalt on see tabanud lapsi (49,1 %). Sotsiaalsiirete (välja arvatud pensionid) mõju vaesuse vähendamisel on endiselt oluliselt allpool liidu siirete keskmist tõhusust nii elanikkonna kui terviku puhul (23,7 % Rumeenias, samas kui ELis 2011. aastal 37,5 %) kui ka laste puhul (22 %, liidus 42,8 %). Sotsiaaltoetuste tõhusust vaesuse vähendamisel raskendab endiselt sotsiaaltoetuste vähene kasutamine, katvus ja piisavus. Sotsiaalabi valdkonnas võeti 2011. aastal toimunud reformi jätkuna 2012. aastal vastu mitmed õigusaktid. Ülejäänud õigusaktide vastuvõtmine oleks oluline samm reformi lõpuleviimisel. Ent seost töötute aktiveerimise meetmetega saaks veelgi tugevdada. Riikliku romade integratsiooni strateegia rakendamine algas aastal 2012, kuid tulemused on tagasihoidlikud. Et strateegiat tulemuslikult rakendada, sealhulgas raha eraldada, on vaja saavutada eri huvirühmade vahel parem koordineerimine.

               (15)

               2011. aasta haridusseadus, mis kujutas endast ulatuslikku reformi, milles pandi paika pikaajaline tegevuskava kõikide haridustasandite kvaliteedi parandamiseks, ei toimi veel täielikult. Et haridusreformi edukalt rakendada, tuleb eraldada vajalikud rahalised vahendid ja inimressursid haldus- ja poliitikakujundussuutlikkuse ülesehitamiseks. Haridus- ja koolitussüsteemi kvaliteedi parandamine on Rumeenial ees seisev suur katsumus. Koolist väljalangemine on oluline probleem: 2012. aastal oli Rumeenias koolist väljalangenuid 17,4 %, mis on tunduvalt rohkem kui ELi keskmine 13,5 % ja riigis eesmärgiks seatud tase 11,3 %. Probleemid püsivad visalt eelkõige maapiirkondades, äärealadel ja romade hulgas. Rumeenias puudub ka piisav mehhanism andmete kogumiseks koolist väljalangevuse kohta. Ses suhtes peaks abiks olema sel aastal vastuvõetav põhjalik strateegia. Kvaliteetse ja taskukohase väikelaste hariduse ja hoiu kättesaadavus on endiselt problemaatiline. Oskuste ja tööturu nõudluse kokkusobimatus on iseloomulik suurele osale kutsehariduse ja kolmanda taseme hariduse programmidest ning konkreetsemalt on probleem kutseoskuste puudulikkuses. Kõrge töötuse määr kolmanda taseme hariduse omandanute hulgas ja ülekvalifitseeritute osakaal muudavad kolmanda taseme hariduse edasise vastavusseviimise tööjõuturuga esmatähtsaks. Positiivseid, kuid aeglasi edusamme on tehtud vanemliku hoolitsuseta jäänud laste üleminekul hoolekandeasutustest alternatiivhoolekandesse, kuid vaja on veel edasisi pingutusi.

               (16)

               Nõrk haldussuutlikkus on Rumeenia üks peamisi mureteemasid. Avalikku haldust iseloomustab ebajärjekindel õigusraamistik, sagedane erakorraliste määruste kasutamine, vähene koostöö ministeeriumide vahel ja liigne bürokraatia. Samuti nõrgestab seda oskuste puudumine, läbipaistvuse puudumine personali töölevõtus ja suur kaadri voolavus. Nõrgast haldussuutlikkusest on tingitud ka ELi vahendite vähene kasutamine. ELi finantsabi programmi raames 2012. aasta lõpuks kokku lepitud ELi vahendite kasutamise sihttase jäi suure varuga saavutamata. Kumulatiivne abi kasutamine oli 2012. aasta lõpuks 5,53 miljardit eurot ehk 20,2 % ettenähtud struktuuri-, ühtekuuluvus- ja põllumajandusfondide vahenditest. See jäi 2,47 miljardi euro võrra alla programmis 2012. aasta lõpuks ette nähtud 8 miljardi euro taseme. Struktuuri- ja ühtekuuluvusvahendite kasutamise määr paranes 2012. aasta aprilli lõpu 7,5 protsendilt 15,2 protsendini 2013. aasta mai lõpus. Vahendite kasutamise määra edasiseks parandamiseks ning assigneeringute vabastamise ohu vähendamiseks 2013. aastal peavad Rumeenia ametiasutused keskenduma muu hulgas meetmetele, mis tõhustaksid Euroopa vahendite haldus- ja kontrollisüsteeme ning tugevdaksid riigihankesüsteemi haldussuutlikkust.

               (17)

               Kuna tootlikkus on nii tööstuses kui ka teenindussektoris jäänud madalaks, on Rumeenial ees mitmeid katsumusi majandusliku konkurentsivõime alal. Olulisemad probleemid on nõrk ettevõtluskeskkond ja vähene toetus teadus- ja arendustegevusele. Ettevõtluskeskkonna parandamine tuleks lõimida laiema, sidusa e-valitsuse strateegiaga, et edendada sellist halduskultuuri, mida iseloomustab läbipaistvus ja õiguskindlus, ning pakkuda paremaid internetipõhiseid avalikke teenuseid. Samuti peaks Rumeenia tegema jõupingutusi, et lihtsustada väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEd) juurdepääsu rahastamisele ja vähendada nende halduskoormust. Teadus- ja arendustegevuse intensiivsus on väga väike, 2011. aastal oli see 0,48 %, ning investeeringute tõhusust ja tulemuslikkust tuleb oluliselt parandada. Teadus- ja arendustegevuse valdkonna investorid peavad seadma esmatähtsaks tegevuse, mis suudab ligi meelitada erasektori investeeringuid. Samuti peaks Rumeenia tugevdama intellektuaalomandi õiguste raamistikku, et suurendada teadustulemuste kasutamist ettevõtluses.

               (18)

               Energia- ja transpordisektoris on Rumeenias konkurents ja tõhusus madal. Riigi omandis olevate ettevõtete ebatõhusus ja läbipaistmatu juhtimine on selles sektoris üks olulisemaid probleeme. Teine oluline väljakutse on hoonete, kaugkütte, tööstuse ja transpordi energiatõhususe suurendamine. Rumeenia majandus on energiamahukuselt liidus kolmas ja sealne energiatarbimise intensiivsus on 2,5 korda suurem kui ELis keskmiselt. Samuti on ta liidus kolmandal kohal CO2-heite intensiivsuse poolest. Rumeenia elamud kasutavad kaheksa korda rohkem energiat kui EL-15-s keskmiselt, sest sealne kaugküttesüsteem on ebatõhus ja hooned ei ole korralikult isoleeritud. Rumeenia elektri- ja gaasiturgude lõimimine ELi turgudega on endiselt puudulik ja piiriüleseid gaasiühendusi pole ikka veel loodud.

               (19)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Rumeenia majanduspoliitikat. Hinnati riiklikku reformikava ja lähenemisprogrammi. Hindamisel on arvesse võetud nende dokumentide asjakohasust Rumeenia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–8.

               (20)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud lähenemisprogrammi ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

         SOOVITAB Rumeenial võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

               1.

               Viia lõpule ELi-IMFi rahalise abi programm.

               2.

               Tagada majanduskasvu toetav eelarve konsolideerimine ning rakendada kavandatud eelarvestrateegia aastaks 2013 ja järgnevateks aastateks, tagades nii keskpika perioodi eesmärgi täitmise aastaks 2015. Parandada maksude kogumist, rakendades selleks tervikliku maksuseaduste täitmise strateegia, ja võidelda deklareerimata töö vastu. Samal ajal otsida võimalusi laiendada keskkonnamaksude kasutamist. Jätkata 2010. aastal alustatud pensionireformi elluviimist, võrdsustades meeste ja naiste pensioniea ning edendades vanemaealiste töötajate tööalast konkurentsivõimet.

               3.

               Viia ellu tervishoiusektori reforme, et suurendada selle tõhusust, kvaliteeti ja kättesaadavust, eeskätt ebasoodsas olukorras olevate inimeste ning kõrvaliste ja isoleeritud kogukondade jaoks. Vähendada haiglaravi ülemäärast kasutamist, sealhulgas tugevdades haiglavälist arstiabi.

               4.

               Parandada tööturul osalemist, samuti tööjõu tööalast konkurentsivõimet ja tootlikkust, vaadates üle aktiivsed tööturumeetmed ja tugevdades neid, pakkudes koolitust ja personaliseeritud teenuseid ning edendades elukestvat õpet. Tugevdada riikliku tööhõiveagentuuri suutlikkust tõsta oma teenuste kvaliteeti ja suurendada katvust. Võitlemaks noorte töötuse vastu, rakendada kiiresti riiklik noorte tööhõive kava, sealhulgas näiteks noortegarantii kaudu. Vaesuse leevendamiseks parandada sotsiaalsiirete tulemuslikkust ja tõhusust, keskendudes eelkõige lastele. Viia lõpule sotsiaalabireform, võttes vastu asjakohased õigusaktid ja tugevdades selle seost töötute aktiviseerimise meetmetega. Tagada riikliku romade integreerimise strateegia alal konkreetsete tulemusteni jõudmine.

               5.

               Kiirendada haridusreformi, sealhulgas parandada haldussuutlikkust nii keskvalitsuse kui ka kohalikul tasandil ning hinnata reformide mõju. Kiirendada reforme kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas. Viia kolmanda taseme haridus veel paremini vastavusse tööturu vajadustega ja parandada ebasoodsas olukorras olevate inimeste juurdepääsu sellele. Rakendada koolist väljalangemise vastane riiklik strateegia, keskendudes kvaliteetse väikelaste hariduse kättesaadavuse parandamisele, sealhulgas roma laste seas. Kiirendada vanemliku hoolitsuseta jäänud laste üleminekut hoolekandeasutustest alternatiivhoolekandesse.

               6.

               Tugevdada institutsioonide ja avaliku halduse juhtimist ning kvaliteeti, eelkõige suurendades strateegilise ja eelarve planeerimise suutlikkust, suurendades parema inimressursside juhtimise kaudu avaliku teenistuse professionaalsust ning tugevdades eri valitsustasandite vahelisi koordineerimismehhanisme. Oluliselt parandada õigusnormide kvaliteeti, kasutades mõju hindamist ja süstemaatilisi hindamisi. Suurendada jõupingutusi, et kiirendada ELi vahendite kasutamist, eelkõige tugevdades haldus- ja kontrollisüsteeme ning parandades riigihankemenetlust.

               7.

               Parandada ja lihtsustada ettevõtluskeskkonda, eelkõige VKEde halduskoormuse vähendamise ja sidusa e-valitsuse strateegia rakendamise kaudu. Hõlbustada ja mitmekesistada VKEde juurdepääsu rahastamisele. Tagada tihedam seos teadustegevuse, innovatsiooni ja tööstuse vahel, eelkõige seades esmatähtsale kohale sellise teadus- ja arendustegevuse, mis võib ligi meelitada erasektori investeeringuid. Kiirendada tööd kohtusüsteemi kvaliteedi, sõltumatuse ja tõhususe parandamiseks kohtuasjade lahendamisel ja võidelda tõhusamalt korruptsiooni vastu.

               8.

               Edendada konkurentsi ja tõhusust võrgutööstustes, tagades riiklike reguleerivate asutuste sõltumatuse ja suutlikkuse ning jätkates energia- ja transpordisektoris riigi omanduses olevate ettevõtete üldjuhtimise reformi. Võtta vastu põhjalik pikaajaline transpordikava ja parandada lairibaühenduste taristut. Jätkata reguleeritud gaasi- ja elektrihindade kaotamist ning parandada energiatõhusust. Parandada energiavõrkude piiriülest lõimimist ja kiirendada gaasivõrkude vastastikuse sidumise projektide rakendamist.

      Brüssel, 9. juuli 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivad 2013. aastal vastavalt nõukogu 22. aprilli 2013. aasta otsusele 2013/208/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 118, 30.4.2013, lk 21).

      (3)  ELT C 219, 24.7.2012, lk 72.

      (4)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 19. märts 2007 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kuues EAF) meetmete rakendamisega 2005. eelarveaastal

text:
               8.5.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 103/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   19. märts 2007,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (kuues EAF) meetmete rakendamisega 2005. eelarveaastal
   (2007/C 103/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse 8. detsembril 1984. aastal Lómes alla kirjutatud kolmandat AKV-EMÜ konventsiooni, (1)

   võttes arvesse siselepingut 86/126/EMÜ ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta, (2) eriti selle artikli 29 lõiget 3,
   võttes arvesse kuuenda Euroopa Arengufondi (kuues EAF) suhtes kohaldatavat 11. novembri 1986. aasta finantsmäärust, (3) eriti selle artikleid 66 ja 73,
   olles läbi vaadanud kuuenda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2005. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2005. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega, (4)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt siselepingu artikli 29 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu kuuenda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2005. eelarveaastal on komisjon kuuenda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses kuuenda EAFi meetmete rakendamisega 2005. eelarveaastal.

      Brüssel, 19. märts 2007

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         H. SEEHOFER

      (1)  EÜT L 86, 31.3.1986, lk 3.

      (2)  EÜT L 86, 31.3.1986, lk 210. Lepingut on muudetud otsusega 86/281/EMÜ (EÜT L 178, 2.7.1986, lk 13).

      (3)  EÜT L 325, 20.11.1986, lk 42.

      (4)  ELT C 263, 31.10.2006, lk 205.


				|

		52013DC0393

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS Poola valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks /* COM/2013/0393 final - 2013/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
Poola valitsemissektori ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 7,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust
ning arvestades järgmist:
(1)       Vastavalt Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklile 126 hoiduvad liikmesriigid valitsemissektori
ülemäärasest eelarvepuudujäägist.
(2)       Stabiilsuse ja kasvu pakti
eesmärk on tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade
stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja jätkusuutliku
majanduskasvu tagamiseks.
(3)       Nõukogu otsustas 7. juulil 2009
kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 6, et Poolal on
ülemäärane eelarvepuudujääk, ning esitas talle soovituse kõrvaldada ülemäärane
eelarvepuudujääk hiljemalt 2012. aastaks[1]
vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikele 7 ja nõukogu 7. juuli 1997.
aasta määruse (EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse
rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta)[2]
artiklile 3. Et vähendada valitsemissektori eelarvepuudujääki usaldusväärsel ja
jätkusuutlikul viisil alla kontrollväärtuse 3 % SKPst, soovitati Poola
ametiasutustel 2009. aastal kavakohaselt rakendada stimuleerivaid
fiskaalmeetmeid, tagada, et eelarve keskmine struktuurne kohandamine oleks
alates 2010. aastast vähemalt 1¼ protsendipunkti aastas, töötada välja
üksikasjalikud meetmed, et 2012. aastaks vähendada eelarvepuudujääk alla
kontrollväärtuse, ning teostada reformid, millega piiratakse järgmistel
aastatel jooksvate esmaste kulutuste tegemist. Nõukogu kehtestas tõhusate
meetmete võtmise tähtajaks 7. jaanuari 2010.
(4)       3. veebruaril 2010 jõudis
komisjon järeldusele, et komisjoni talituste 2009. aasta sügisprognoosi andmeil
on Poola nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovituse kohaselt võtnud vajalikud
meetmed valitsemissektori eelarvepuudujäägi viimiseks allapoole
kontrollväärtust 3 % SKPst, ja asus seisukohale, et ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse raames ei ole seepärast vaja rohkem meetmeid võtta.
2011. aasta sügisprognoosi põhjal leidis komisjon, et Poola ei paistnud
eesmärke saavutavat, ja palus esitada täiendavaid meetmeid, mida Poola ka tegi.
11. jaanuaril 2012 kinnitas komisjon, et Poola ametiasutused on võtnud tõhusaid
meetmeid ülemäärase eelarvepuudujäägi tähtaegseks ja jätkusuutlikuks
kõrvaldamiseks ning et Poola suhtes kohaldatava ülemäärase eelarvepuudujäägi
menetluse raames ei tulnud tol ajal võtta täiendavaid meetmeid[3].
(5)       Vastavalt määruse (EÜ) nr 1467/97
artikli 3 lõikele 5 võib nõukogu juhul, kui on võetud tõhusaid meetmeid ja kui
ootamatu tõsine majanduslik sündmus, millel on riigi rahandusele oluline
negatiivne mõju, esineb pärast kõnealuse soovituse vastuvõtmist, teha komisjoni
soovituse alusel otsuse võtta ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7
kohaselt vastu muudetud soovitus. Eelarvele olulist negatiivset mõju avaldavate
ootamatute tõsiste majanduslike sündmuste esinemist hinnatakse lähtuvalt
nõukogu soovituse aluseks olevast majandusprognoosist.
(6)       Vastavalt ELi toimimise
lepingu artikli 126 lõikele 7 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artiklile 3 on
nõukogu kohustatud andma asjaomasele liikmesriigile soovitused ülemäärase
eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks teatava tähtaja jooksul. Soovituses tuleb
asjaomasele liikmesriigile kehtestada maksimaalselt kuue kuu pikkune tähtaeg,
et võtta tõhusaid meetmeid ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks. Lisaks
sellele tuleks nõukogul ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise soovituses
nõuda, et saavutataks aastased eelarve-eesmärgid, mis soovituse aluseks oleva
prognoosi kohaselt tagaksid struktuurse eelarvepositsiooni (st tsükliliselt
kohandatud eelarvepositsioon, välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised
meetmed) paranemise vähemalt 0,5 % SKPst aastas.
(7)       Vastavalt komisjoni talituste
2009. aastakevadprognoosile, millel põhines EÜ asutamislepinguartikli 104 lõike
7 kohane nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovitus, pidanuks Poola majandus 2010.
aastal kasvama 0,8 %. Prognoos ei hõlmanud 2011. ega 2012. aastat. SKP
reaalkasv oli 2009. aastal 1,6 %. Sellele aitasid kaasa peamiselt eelarve-
ja rahapoliitika leevendamine, ELi vahenditest rahastatud taristuinvesteeringud
ja Poola vääringu vahetuskursi odavnemine. Ekspordi elavnemise ja sisenõudluse
suurenemise tõttu majandus 2010. ja 2011. aastal elavnes ning reaalne SKP
suurendes vastavalt 3,9 % ja 4,5 %. Seega oli SKP kasv 2010. aastal
selgelt suurem kui komisjoni talituste 2009. aasta kevadprognoosis oodatud 0,8 %
SKPst. Komisjoni talituste 2009. aasta kevadprognoosi kohaselt oleks SKP lõhe
sulgunud pärast prognoosiperioodi lõppu, kuna eeldati, et Poola majanduskasvu
potentsiaal kasutatakse hilisematel aastatel enam-vähem täielikult ära, kuid
tegelikult Poola majanduskasv aeglustus 2012. aastal järsult ja SKP
reaalkasvuks kujunes 1,9 %. Investeeringute tegemist, eriti ehituse
valdkonnas, piirasid valitsuse konsolideerimismeetmed, laenumahu aeglane kasv
ja majapidasmiste soovimatus kinnisvara soetada. Üldiselt võttes püsis Poola
majandusaktiivsus 2009.–2012. aastal suhteliselt stabiilsena, kuigi 2012.
aastal jäi SKP reaalkasv eelkõige üleilmse majandus- ja finantskriisi tõttu
kasvupotentsiaalist madalamaks.
(8)       Komisjoni talituste 2013.
aasta kevadprognoosi kohaselt suureneb reaalne SKP 2013. aastal vaid 1,1 %.
Tööhõive vähenemise, mõõduka palgatõusu ja majapidamiste innukama säästmise
tõttu peaks eratarbimine prognoosi kohaselt suurenema 0,8 %. Kapitali
kogumahutus põhivarasse, eelkõige taristuehitusse, väheneb 2,6 %. Tegemist
on suundumusega, mis kajastab täiendavat eelarve konsolideerimist, nõrka
välisnõudlust ja laenumahu aeglast kasvu. 2014. aastal on oodata teatavat
majanduse taaselavnemist ja reaalse SKP suurenemist 2,2 %, kuigi seejuures
esineb mõlemasuunalisi ohte sõltuvalt maailmamajanduse elavnemise kiirusest.
(9)       Märkimisväärsete
stimuleerivate fiskaalmeetmete võtmise ning kulutuste märkimisväärse ja
majanduskasvu kiirendamisele suunatud dünaamilise suurendamise tõttu suurenes
valitsemissektori eelarvepuudujääk 2009. aastal 7,4 %-ni SKPst võrreldes 3,7 %
SKPst 2008. aastal. Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse algatamist
võeti 2010. aastal konsolideerimismeetmeid, mille hulka kuulub avaliku sektori
palgakulu ja jooksvate kulude vähendamine ning aktsiiside tõstmine. 0,6 %
suurustest konsolideerimismeetmetest hoolimata suurenes valitsemissektori
eelarvepuudujääk 2010. aastal 7,9 %-ni SKPst eelkõige avaliku sektori
investeeringute (0,4 % SKPst) ja vahetarbimise (0,5 % SKPst)
märkimisväärse suurenemise tõttu. Alates 2011. aastast mõjutab
valitsemissektori eelarvepuudujääki jätkuv konsolideerimine, sealhulgas avatud
pensionifondidesse tehtavate sotsiaalkindlustusmaksete vähendamine,
käibemaksumäära tõstmine, muude maksude korrigeerimine maksutulu
suurendamiseks, kulutuste tegemise ajutiste eeskirjade kehtestamine ja aktiivsele
tööturupoliitikale tehtavate kulutuste kärpimine. Selle tulemusel vähenes
valitsemissektori eelarvepuudujääk 2011. aastal 5 %-ni SKPst.
(10)     Vastavalt 2013. aasta aprillis
Eurostati esitatud tegelikele andmetele ulatus valitsemissektori eelarvepuudujääk
2012. aastal 3,9 %-ni SKPst. 2012. aasta eelarvepuudujääk on Poola
ametiasutuste poolt 2012. aasta septembris avaldatud prognoosist (3,5 %
SKPst) suurem. Oodatust suuremad olid eelkõige intressikulud ja sotsiaalsed
siirded. Samal ajal laekus kaudsetest maksudest, eriti käibemaksust, oluliselt
vähem maksutulu kui prognoositud. Veelgi halvemast päästis avaliku sektori
investeeringute teostamine väiksemas mahus, kuid seda tasakaalustasid osaliselt
väiksemad saadud kapitalisiirded.
(11)     Komisjoni talituste 2013.
aasta kevadprognoosis ennustati valitsemissektori eelarvepuudujäägi suuruseks 3,9 %
SKPst 2013. aastal (Poola eelarvepuudujäägi eesmärk 2013. aastal on 3,5 %
SKPst) ja eeldusel, et poliitikat ei muudeta, 4,1 % SKPst 2014. aastal.
Seda hinnangut ei muuda ka Poola 2013. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammis
ettenähtud täiendavad meetmed, mis avaldati pärast komisjoni talituste poolt 2013.
aasta kevadprognoosi koostamisel arvesseminevat kuupäeva. Lähenemisprogrammis
ei ole 2013. aastaks ette nähtud uusi kaalutlusõiguse kohaseid meetmeid. Kuigi
lähenemisprogrammi kohaselt käibemaksumäärasid ei alandata, vaid säilitatakse
senisel tasemel, saaks komisjoni hinnangul sellise meetme abil vähendada 2014.
aasta eelarvepuudujääki 3,7 %-ni SKPst. Seda silmas pidades on komisjoni
talituste ajakohastatud kevadprognoosis võetud arvesse ka lähenemisprogrammi
meetmeid, et täpsustada uue soovituse koostamiseks kasutatavat
lähtestsenaariumi.
(12)     Senisest kogemusest võib
järeldada, et peamised 2013. aasta ja sellele järgnevate aastate
eelarve-eesmärkide saavutamisega seotud ohud on kaudsete ja otseste maksutulude
tugev sõltuvus majandustsüklitest, mis on väiksem kui prognoosimisel kasutatud
tulude standardelastsus. Eriti ilmne oli see 2012. aastal, kui hoolimata
maksubaasi suurendamisest vähenesid kaudsed maksutulud, sest
käibemaksutagastuste ja käibemaksuviiviste summa suurenes.
(13)     Struktuurne puudujääk vähenes 8,3 %-lt
SKPst 2010. aastal 5,4 %-le 2011. aastal ja 3,8 %-le 2012. aastal.
Selle aja jooksul võeti konsolideerimismeetmeid eelkõige kaudsete maksude,
puuetega inimeste toetuste, avatud pensionifondidesse tehtavate maksete,
avaliku sektori (välja arvatud kohalik omavalitsus) palgakulude ja
vahetarbimise valdkonnas. Tegemist on märkimisväärsete meetmetega, mis hõlmasid
nii tulude kui ka kulude poolt. Kumulatiivselt moodustasid need 2011. aastal 2,1 %
SKPst ja 2012. aastal 1,6 % SKPst.
(14)     Eelarve nähtav keskmine
aastane konsolideerimine oli 2010.–2012. aastal hinnanguliselt 1,5 %
SKPst. Kui võtta arvesse potentsiaalse majanduskasvu (-0,3 protsendipunkti)
olulist ülespoole korrigeerimist võrreldes nõukogu soovituse esitamise ajaga ja
tulude aeglasemat suurenemist (+0,4 protsendipunkti) kui oleks võinud oletada
standardelastsusel põhineva SKP kasvu alusel, siis on aasta keskmine kohandatud
struktuurne konsolideerimine 2010.−2012. aastal (1,6 % SKPst) suurem
kui soovitatav aasta keskmine eelarve konsolideerimine (1¼ % SKPst).
Alt-üles lähenemisviisi kohaselt hinnatuna oli aastail 2010–2012
konsolideerimismeetmete kumulatiivne suurus ligikaudu 4,3 % SKPst. Seega
võib Poola meetmeid pidada tõhusaks.
(15)     Euroopa Komisjoni 2012. aasta
eelarve jätkusuutlikkuse aruandest selgub, et lähemal ajal ei ole oodata Poola
eelarve pingestumist. Kui eelarve konsolideerimise kavad rakendatakse
täielikult, siis on eelarve jätkusuutlikkus keskmises perspektiivis ohustatud
keskmisel ja pikas perspektiivis vähesel määral. 2012. aastal koostatud
rahvastiku vananemist käsitlevast aruandest nähtub, et 2010.–2060. aastal
valitseb kerge vanusega seotud avaliku sektori kogukulutuste suurenemise tendents.
Poolal tuleb küll rakendada pikaajalise jätkusuutlikkuse suurendamise
poliitikat, kuid selles valdkonnas ei tule tal teha nii suuri jõupingutusi kui
nõutavate tulemuste saavutamiseks tuleb teha ELil tervikuna.
(16)     Tingituna võlakoormuse ja
eelarvepositsiooni muutuse näitaja märkimisväärsest kohandamisest vähenes
valitsemissektori võlg, mis 2011. aastal oli 56,2 % SKPst, 2012. aastal 55,6 %-ni
SKPst. Komisjoni talituste kevadprognoosis ennustatakse, et 2013. aastal
suureneb see näitaja 57½ %-ni SKPst, ning kui poliitikat ei muudeta, siis 2014.
aastal juba peaaegu 59 %-ni SKPst.
(17)     Selleks et 2013. aastaks
vähendada eelarvepuudujääk alla kontrollväärtuse 3 % SKPst, pikendades
seega tähtaega ühe aasta võrra, peaks struktuurne konsolideerimine moodustama
vähemalt 1,4 % SKPst. Selline aastane konsolideerimine oleks nõukogu 7.
juuli 2009. aasta soovituses esitatud näitajast (1¼ % SKPst) suurem hoolimata
sellest, et pärast 2009. aastat on eelarverisk vähenenud, kuna
valitsemissektori eelarvepuudujääk on märksa madalamal tasemel ja võlg jääb
alla 60 % läve. Seega on võimalik konsolideerimist aeglustada. See aitaks
vähendada ka väljundkulusid, mis oleksid juhul, kui eelarvepuudujääk
kõrvaldataks juba 2013. aastal, üsna märkimisväärsed, eriti seetõttu, et pärast
soovituse esitamist jääks nõutavate meetmete vastuvõtmiseks väga vähe aega.
Seetõttu tuleks selleks, et meetmete mõju ulatuks terve aasta lõikes 1 %-ni
SKPst, meetmeid veelgi paisutada.
(18)     Eespool esitatut arvesse
võttes ning kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud eeskirjadega on
põhjendatud pikendada ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega kahe
aasta võrra.
(19)     Ülemäärase eelarvepuudujäägi
kõrvaldamine 2014. aastaks oleks kooskõlas valitsemissektori eelarvepuudujäägi
vahe-eesmärkidega – 2013. aastal 3,6 % SKPst ja 2014. aastal 3,0 %
SKPst. Kõnealuseid eesmärke on võimalik saavutada, kui struktuurne
eelarvepositsioon paraneks 2013. aastal 0,8 % SKPst ja 2014. aastal 1,3 %
SKPst. Selleks tuleb võtta täiendavaid meetmeid mahus 0,4 % SKPst 2013.
aastal ja 0,4 % SKPst 2014. aastal lisaks meetmetele, mida kevadprognoosis
ja ajakohastatud lähenemisprogrammis on juba arvesse võetud ning mille
hinnanguline mõju eelarvele on 2013. aastal 0,25 % SKPst ja 2014. aastal 0,4 %
SKPst.
(20)     Poola vastab määruse (EÜ) nr 1467/97
(ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise
kohta) artikli 3 lõikes 5 sätestatud tingimustele, mis võimaldavad pikendada
valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
(1)
Poola peaks ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldama
hiljemalt 2014. aastaks.
(2)
Poolal tuleks täita valitsemissektori
eelarvepuudujäägi vähendamise eesmärgid – 2013. aastal 3,6 % SKPst ja 2014.
aastal 3,0 % SKPst –, mis on kooskõlas komisjoni talituste 2013. aasta
ajakohastatud kevadprognoosi kohase aastase struktuurse eelarvepositsiooni
paranemisega 2013. aastal vähemalt 0,8 % SKPst ja 2014. aastal vähemalt 1,3 %
SKPst.
(3)
Poola peaks kõrvalekaldumatult rakendama juba
vastuvõetud meetmed ning täiendama neid uute meetmetega, mis on piisavad, et
kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2014. aastal.
(4)
Nõukogu kehtestab, et Poolal tuleb [1. oktoobriks 2013]
võtta tõhusad meetmed ja esitada vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97
artikli 3 lõikele 4a üksikasjalik eesmärkide saavutamiseks kavandatud
konsolideerimisstrateegia.
Lisaks sellele tuleks Poola ametiasutustel i)
parandada riigi rahanduse kvaliteeti, eelkõige piirates taristusse tehtavate
majanduskasvu soodustavate investeeringute kärpimist ning hoolikalt läbi
vaadates sotsiaalkulutused ja nende tõhususe, ii) parandada maksukuulekust ja
suurendada maksuhalduse tõhusust ning iii) muuta riigi rahanduse
institutsioonilist raamistikku siduvamaks ja läbipaistvamaks. Selleks tuleks
muu hulgas kiiresti vastu võtta alalised valitsemissektori eelarvest tehtavate
kulutuste eeskirjad. Eelarve konsolideerimise strateegia eduka rakendamise
huvides on ka oluline toetada eelarve konsolideerimist laiaulatuslike
struktuurireformidega kooskõlas Euroopa poolaasta raames Poolale adresseeritud
nõukogu soovitustega. Lisaks 4. soovituses ettenähtud aruandele peaksid Poola ametiasutused
esitama kõnealuste soovituste rakendamisel tehtud edusammudest aruande iga
lähenemisprogrammi eraldi peatükis seni, kuni ülemäärane eelarvepuudujääk on
täielikult kõrvaldatud.
Käesolev soovitus on adresseeritud Poola
Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               Kõik Poola ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetlusega seotud dokumendid on kättesaadavad aadressil http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/poland_en.htm.
[2]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.
[3]               Komisjoni teatis nõukogule „Eelarve täitmise hindamine
käimasoleva ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse osana pärast komisjoni
talituste 2011. aasta sügisprognoosi”, COM(2012) 4 final, 11. jaanuar 2012.