title: Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 67. istungjärk Euroopa Parlamendi 13. juuni 2012 . aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 67. istungjärgu kohta (2012/2036(INI))

text:
               15.11.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               CE 332/106

         Kolmapäev, 13. juuni 2012Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 67. istungjärk
   P7_TA(2012)0240
   Euroopa Parlamendi 13. juuni 2012. aasta soovitus nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 67. istungjärgu kohta (2012/2036(INI))
   2013/C 332 E/23

      Euroopa Parlament,

               —

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikleid 21 ja 34,

               —

               võttes arvesse ettepanekut võtta vastu soovitus nõukogule, mille esitas fraktsiooni ALDE nimel Alexander Lambsdorff Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 67. istungjärgu kohta (B7-0132/2012),

               —

               võttes arvesse oma 8. juuni 2011. aasta soovitust nõukogule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 66. istungjärgu kohta (1) ning oma 11. mai 2011. aasta resolutsiooni ELi kui ülemaailmse osaleja ja tema rolli kohta mitmepoolsetes organisatsioonides (2),

               —

               võttes arvesse nõukogu poolt 10. juunil 2011. aastal vastu võetud ELi prioriteete Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 66. istungjärguks (3),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 66. istungjärku, eriti selle organi resolutsioone „ÜRO ülemaailmses juhtimises” (4), „Avaliku halduse tõhususe, vastutuse, tulemuslikkuse ja läbipaistvuse edendamine kõrgeimate kontrolliasutuste tugevdamise teel” (5), „Olukord Süüria Araabia Vabariigis” (6), „Rahva aktiivne osalus ja areng” (7), „Globaalsete partnerluste poole” (8), „Lõuna–Lõuna koostöö” (9), „ÜRO roll arengu edendamisel globaliseerumise ja vastastikuse sõltuvuse raames” (10), „ÜRO rolli tugevdamine korrapäraste ja õiguspäraste valimiste tõhustamisel ning demokratiseerimise edendamisel” (11), „Aruanne desarmeerimiskonverentsi kohta” (12), „Demokraatliku ja võrdse rahvusvahelise korra edendamine” (13) ning „Kõikide inimõiguste ja põhivabaduste universaalne, jagamatu, omavahel seotud, üksteisest sõltuv ja vastastikku tugevdav olemus” (14),

               —

               võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee 19. detsembri 2011. aasta resolutsiooni, mis käsitleb võitlust sallimatuse, negatiivsete stereotüüpide loomise, häbimärgistamise, diskrimineerimise, vägivalla õhutamise ning usutunnistusel või veendumustel põhineva isikuvastase vägivalla vastu (15),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 3. mai 2011. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu osalemise kohta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni töös (16),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 31. märtsi 2010. aasta resolutsiooni Agenda 21 rakendamise, Agenda 21 edasise rakendamise kava ja ülemaailmse säästva arengu tippkohtumise tulemuste kohta (17),

               —

               võttes arvesse ÜRO 8. septembri 2000. aasta aastatuhande deklaratsiooni, milles sätestatakse aastatuhande arengueesmärgid kui rahvusvahelise üldsuse poolt vaesuse kaotamiseks ühiselt kehtestatud eesmärgid,

               —

               võttes arvesse komisjoni 10. septembri 2003. aasta teatist „Euroopa Liit ja Ühinenud Rahvaste Organisatsioon: mitmepoolsuse valik” (COM(2003)0526),

               —

               võttes arvesse Euroopa Ülemkogu eesistuja märkusi pärast kohtumist Ühendatud Rahvaste Organisatsiooni peasekretäriga 16. aprillil 2012. aastal,

               —

               võttes arvesse oma 16. veebruari 2012. aasta resolutsiooni ÜRO inimõiguste nõukogu 19. istungjärku käsitleva Euroopa Parlamendi seisukoha kohta (18),

               —

               võttes arvesse oma 17. novembri 2011. aasta resolutsiooni ELi toetuse kohta Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule probleemide lahendamiseks ja raskuste ületamiseks (19),

               —

               võttes arvesse oma 7. juuli 2011. aasta resolutsiooni demokratiseerimist toetava ELi välispoliitika kohta (20),

               —

               võttes arvesse oma 15. detsembri 2010. aasta resolutsiooni ELi ja Aafrika strateegilise partnerluse tuleviku kohta pärast ELi ja Aafrika kolmandat tippkohtumist (21),

               —

               võttes arvesse oma 25. novembri 2010. aasta resolutsiooni naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (2000) kümnenda aastapäeva kohta (22),

               —

               võttes arvesse oma 23. novembri 2010. aasta resolutsiooni tsiviil-sõjaväelise koostöö ja tsiviil-sõjaväeliste võimete arendamise kohta (23),

               —

               võttes arvesse oma 9. juuni 2005. aasta resolutsiooni Ühendatud Rahvaste Organisatsiooni reformi kohta (24),

               —

               võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 66. istungjärgul osalenud väliskomisjoni ja inimõiguste allkomisjoni ühisdelegatsiooni raportit (28.–29. november 2011),

               —

               võttes arvesse kodukorra artikli 121 lõiget 3 ja artiklit 97,

               —

               võttes arvesse väliskomisjoni raportit ning arengukomisjoni arvamust (A7-0186/2012),

               A.

               arvestades, et ühiste rahvusvaheliste väärtuste ja normide eesmärk on tagada maailmas rahu, inimõiguste kaitse, julgeolek ja jõukus ning jagada globaliseerumise hüvesid kõikide vahel võrdsemal alusel;

               B.

               arvestades, et ÜRO asub ülemaailmse juhtimise keskmes, samas kui ta viib ellu omaenda reforme, et suurendada oma läbipaistvust, tulemuslikkust ja tõhusust;

               C.

               arvestades, et kasvab vajadus ühiste eeskirjade ja otsustamismehhanismide järele, et ühiselt käsitleda esilekerkivaid ülemaailmseid probleeme ja ülemaailmse majanduskriisi negatiivset mõju;

               D.

               arvestades, et EL peab tugevdama oma sidusust, et jääda oluliseks jõuks aina rohkemate jõukeskustega maailmas, mis vajab ülemaailmset kooskõlastatud tegevust; arvestades, et ELi liikmesriigid on aluslepingutega kohustatud kooskõlastama oma tegevust rahvusvahelistes organisatsioonides ja rahvusvahelistel konverentsidel;

               E.

               arvestades, et EL on pühendunud tulemuslikule mitmepoolsusele, mille keskmes on tugev ÜRO, sest see on väga oluline ülemaailmsete probleemidega tegelemiseks;

               F.

               arvestades, et EL ja selle liikmesriigid on ÜRO süsteemi suurimad rahalised toetajad; arvestades, et EL-27 liikmesriigid rahastavad 39 % ÜRO korralisest eelarvest ja rohkem kui 40 % ÜRO rahuvalveoperatsioonidest;

               G.

               arvestades, et ELi ja ÜRO kindel ja stabiilne partnerlus on põhjapaneva tähtsusega ÜRO töö jaoks kõigi kolme samba – rahu ja julgeolek, inimõigused ning areng – raames ja on ühtlasi otsustav ELi kui ülemaailmse jõu rolli seisukohast;

               H.

               arvestades, et EL ja ÜRO on loomulikud partnerid rahu tagamisel ja riikide ülesehitamisel ning üheskoos loovad nad raamistiku kollektiivseteks rahu tagamise ja riikide ülesehitamise jõupingutusteks;

               I.

               arvestades, et inimõigused ja demokraatia on ELi põhiväärtused ning Euroopa välistegevuse, kaasa arvatud väliskaubanduse põhimõtted ja eesmärgid; arvestades, et inimõiguste universaalsuse ja jagamatuse austamine ja edendamine ning kaitsmine on Euroopa ühtsuse ja terviklikkuse nurgakivid;

               J.

               arvestades, et õiglus ja õigusriik on kestva rahu alused, mis tagavad inimõiguste ja põhivabaduste kaitse; arvestades, et Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuut annab otsustava panuse inimõiguste säilitamisse, rahvusvahelisse õigusesse ja võitlusesse karistamatuse vastu;

               K.

               arvestades, et kõik riigid ja kõik kodanikud ning rahvusvaheline üldsus ise saavad kasu jätkuvast toetusest demokraatlikele protsessidele; arvestades, et nad seisavad silmitsi demokraatia ülesehitamise, taastamise ja säilitamise probleemidega;

         1.   esitab nõukogule järgmised soovitused:

         Euroopa Liit ÜROs

               a)

               võimalikult suurel määral kooskõlastada ja esitada ühtsustatud seisukohad ja tugevdada ELi kui ülemaailmse jõu sidusust ja nähtavust ÜROs; vastata ÜRO liikmesriikide ootustele seoses ELi suutlikkusega õigeaegselt tegutseda ja anda tulemusi; rakendada ühise välis- ja julgeolekupoliitika seisukohtade puhul ÜRO tasandil laiaulatuslikku ja paindlikku lähenemisviisi, et võimaldada ELil tegutseda ühise välis- ja julgeolekupoliitika küsimustes kiirelt ja põhjalikult;

               b)

               tõhustada oma panust ÜRO töösse, jõudes ühise tõlgenduseni ÜRO Peaassamblee resolutsiooni kohta, mis käsitleb ELi ÜRO Peaassamblee töös osalemise korda ning töötades koos partneritega selle täieliku rakendamise nimel; esitada parlamendile aruanne selle rakendamise kohta praktikas;

               c)

               töötada koos ELi liikmesriikidega ja ÜRO juures asuva ELi delegatsiooniga, et parandada kooskõlastamist, läbipaistvust ja teabevahetust ÜRO Julgeolekunõukogus ning ELi seisukohtade ja huvide kaitsmist ÜRO Julgeolekunõukogus sellesse organisse kuuluvate ELi liikmesriikide poolt või Julgeolekunõukogu eesistuja kutsutud ELi esindaja poolt; tugevdada ELi mõju ÜRO Julgeolekunõukogu otsustele ja tõsta ELi profiili ÜROs kriitilise tähtsusega ÜRO Julgeolekunõukogu küsimustes;

               d)

               tagada ELi tugev esindatus kõigis ÜRO institutsioonides ja eriagentuurides;

               e)

               töötada välja ÜRO liikmesust käsitlev pikaajaline strateegia ja arendada tugevamat avalikku diplomaatiat ÜRO küsimustes;

         EL ja ülemaailmne juhtimine

               f)

               edendada ELi esmajärguliseks strateegiliseks kaalutluseks olevat tulemuslikku mitmepoolsust, tõhustades ÜRO esindatust, läbipaistvust, usaldusväärsust, tõhusust ja tulemuslikkust, eesmärgiga parandada selle kohapealseid tulemusi; tuletada meelde vajadust saavutada uus institutsiooniline tasakaal tõusva tähtsusega G20, ÜRO ja selle agentuuride ning rahvusvaheliste finantseerimisasutuste vahel; edendada sellega seoses ülemaailmset juhtimist ning otsida lahendusi G-ühenduste ja ÜRO süsteemi vahelise kooskõlastamise edasiseks parandamiseks, kuivõrd kõnealused rühmad võiksid kasulikult hõlmata majandusliku mõõtme, tingimusel et ÜRO säilitab oma keskse rolli ning jääb ülemaailmse tegevuse õiguspäraseks organiks;

               g)

               suhelda aktiivsemalt strateegiliste ja teiste kahepoolsete ning mitmepoolsete partneritega, eelkõige USAga, et edendada tulemuslikke lahendusi probleemidele, mis mõjutavad nii ELi kodanikke kui ka kogu maailma, sealhulgas kõige vaesemaid ja kõige haavatavamaid;

               h)

               aktiivselt toetada ÜRO Julgeolekunõukogu põhjalikku ja üksmeelset reformimist, et tugevdada selle õiguspärasust, piirkondlikku esindatust, usaldusväärsust ja tõhusust; meenutada, et ELi liikmekoht laiendatud ÜRO Julgeolekunõukogus on jätkuvalt Euroopa Liidu keskne, pikaajaline eesmärk; paluda liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal ja komisjoni asepresidendil töötada välja liikmesriikide ühine seisukoht nimetatud eesmärgil; kõnealuse eesmärgi saavutamiseks tulevikus kooskõlastada Euroopa Liidu Nõukogus eelnevalt seisukohti, mis puudutavad uute liikmete vastuvõtmist ÜRO Julgeolekunõukogusse ning ÜRO Julgeolekunõukogu otsustusprotsesside reformi;

               i)

               osaleda ÜRO Peaassamblees alustatud kaalutlemisel ÜRO rolli üle ülemaailmses juhtimises eesmärgiga parandada läbipaistvust ja koostööd; edendada tihedamat koostööd ELi ja ÜRO Peaassamblee vahel;

               j)

               aidata muuta ÜRO Peaassamblee taas aktiivsemaks ning suurendada selle tõhusust, toetades muu hulgas ajutise töörühma tööd, lihtsustades põhjalikumaid ja tulemustele orienteeritud temaatilisi arutelusid teemakohaste, oluliste küsimuste üle ja ÜRO Peaassamblee tihedama suhtluse abil teiste sidusrühmadega, kaasa arvatud kodanikuühiskond ning muud rahvusvahelised ja piirkondlikud organisatsioonid ja foorumid; rõhutada vajadust ÜRO Peaassamblee ja selle peamiste komiteede päevakordade edasise ühtlustamise järele; rõhutada, et ÜRO Peaassamblee saab aktiivsemaks muutuda vaid siis, kui ta võtab asjakohaseid ja sobivaid meetmeid rahvusvahelisele kogukonnale üldist huvi pakkuvates küsimustes;

               k)

               kinnitada veel kord kohustust tagada ÜRO rahaliste vahendite piisavus ning tõhus ja tulemuslik haldamine vastavalt eelarvedistsipliini ja ühtsuse põhimõtetele ning kooskõlas kõrgeimate rahvusvaheliste nõuetega;

         Rahu ja julgeolek

      Rahuvalve ja rahu kindlustamine

               l)

               tugevdada tegevuspartnerlust ja edendada rahu kindlustamiseks tehtavate kollektiivsete jõupingutuste strateegilist kooskõlastatust ja tõhusust, muu hulgas rahuvalveoperatsioonide erikomitee tööga;

               m)

               edendada koostööd ja luua partnerlusi konfliktiennetuse, tsiviil- ja sõjaliste kriiside ohjamise ning konfliktide lahendamise valdkonnas ÜRO, OSCE, Aafrika Liidu, Araabia Liiga ja teiste rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonidega ning samuti kodanikuühiskonnaga; parandada piirkondlike organisatsioonide rahu kindlustamise suutlikkust, muu hulgas ettepanekutes esitatud ELi–ÜRO–Aafrika Liidu ja ELi–ÜRO–Lääne-Aafrika riikide majandusühenduse kolmepoolsete partnerluste abil;

               n)

               edendada koostööd erinevate osalejate vahel rahu kindlustamise struktuuris, eelkõige ÜRO sekretariaadi, ÜRO Julgeolekunõukogu, ÜRO Peaassamblee ja rahu kindlustamise missioonides osalevate ÜRO liikmesriikide vahel; teha jõupingutusi tagamaks, et ELi liikmesriigid aitavad ÜRO rahumissioonidele kaasa erisuutlikkusega, nagu transport ja logistika ning väljaõpe; kaaluda võimalust alustada ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika (ÜJKP) raames sõjalist operatsiooni, kaasa arvatud võimaliku lahingugrupi lähetamine enne ÜRO rahumissiooni, kui ÜRO seda taotleb, pöörates samal ajal erilist tähelepanu rahuvalvemissioonide ning lahingugruppide kõikide liikmete kaitsele; toetada konfliktide ennetamise ja ohjamise ning vahendamise, rahuvalve ja rahu kindlustamise suutlikkuse arendamist riiklikul ja piirkondlikul tasandil; edendada teadmiste ja heade tavade vahetust partnerite vahel;

               o)

               osutada ÜRO tsiviilvõimete läbivaatamisel abi praktiliste viiside väljaselgitamiseks, et sobitada nõudlust pakkumisega kriitilistes tsiviilvõimete valdkondades; soodustada värbamist, kõrvaldada vastuolud tegevuses ja vältida kattuvust ÜJKP tsiviilvõimete rakendamisel ÜRO meetmete toetuseks; uurida võimalusi kriisile reageerimise meeskondade ühiseks lähetamiseks ÜRO operatsiooni raames juhtudel, kui on vaja kiiresti rakendatavat suutlikkust;

               p)

               tagada naiste osalus rahuprotsesside kõikidel etappidel ja kaasata neid süstemaatiliselt ennetavasse diplomaatiasse, varajasse hoiatamisse ja julgeolekujärelevalvesse; keskenduda vajadusele süvalaiendada soolisi aspekte seoses konfliktiennetuse, rahuvalveoperatsioonide, humanitaarabi, konfliktijärgse ülesehitustööga ja DDRi (25) algatustega vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonile nr 1325 (2000) naiste, rahu ja julgeoleku kohta; teha aktiivselt tööd ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 rakendamiseks kõigis ÜRO liikmesriikides;

               q)

               teha koostööd ÜROga selliste aktuaalsete globaalsete ohtudega võitlemiseks nagu kliimamuutused, tuumarelva levik, organiseeritud kuritegevus ja terrorism ning pandeemiad;

               r)

               anda oma panus ÜRO 2012. aasta relvakaubanduslepingu alase konverentsi ja 2012. aasta väike- ja kergrelvade tegevuskava läbivaatamise konverentsi edukasse tulemusse ja järelmeetmetesse;

      Kohustus kaitsta

               s)

               aidata riike nende rahvastiku kaitsmise kohustuse täitmisel; rõhutada vajadust õigeaegsete ja kohaste rahvusvaheliste meetmete järele genotsiidi, etnilise puhastuse, sõjakuritegude ning inimsusevastaste kuritegude ennetamiseks ja tõkestamiseks;

               t)

               saavutada jätkuvat poliitilist ja institutsioonilist edu kaitsmise kohustuse mõiste rakendamise osas ÜRO organites, eelkõige ÜRO Julgeolekunõukogus, ÜRO Peaassambleel ja ÜRO inimõiguste nõukogus, tehes järeldusi ja saades õppetunde nii Liibüas aset leidnud sekkumisest kui ka võimetusest tegutseda kiiresti Süüria juhtumi puhul; lihtsustada arutelu selle üle, kuidas ÜRO organid, eelkõige ÜRO Julgeolekunõukogu, saaksid seda kontseptsiooni kasutada, et tagada kriisi ajal ÜRO liikmesriikide vahel ulatuslikum koostöö; edendada piirkondlike organisatsioonide positiivset rolli kaitsmise kohustusele operatiivse lähenemisviisi väljatöötamisel ja kohaldamisel;

               u)

               töötada koos partneritega tagamaks, et see kontseptsioon keskendub ennetusele, kaitsele ja konfliktijärgsele ülesehitamisele, kooskõlas kaitsmise kohustuse jagamisega kolmeks osaks – kohustuseks ennetada, kaitsta ja üles ehitada; aidata riike sel eesmärgil suutlikkuse suurendamisel, muu hulgas tugevdades varajase hoiatamise süsteeme ja asjakohast ÜRO vahendustegevusealast suutlikkust; ergutada koostöös ÜRO liikmesriikidega looma keskuseid, et jälgida tekkivaid konfliktiolukordi ja arendada asjakohast suutlikkust ELi delegatsioonides;

               v)

               kindlalt taaskinnitada ELi kinnipidamist kaitsekohustusest ja algatada Euroopa Parlamendi, Euroopa välisteenistuse ja ELi liikmesriikide institutsioonidevahelise kaitsmise kohustuse väljatöötamine, mis tagaks neis valdkondades ELi tegevuse suurema järjepidevuse ÜRO foorumitel;

      Vahendamine

               w)

               edendada vahendust kui kulutõhusat vahendit vaidluste rahulikul ennetamisel ja lahendamisel ning konfliktijärgses olukorras riikide konflikti tagasilangemise ennetamisel; töötada välja tõhusamad vahendamissuunised õigusriigi ja demokraatliku vastutuse valdkonnas;

               x)

               pidada selle vahendi rakendamist esmatähtsaks ja seda arendada ning arendada edasi vahendamissuutlikkust Euroopa välisteenistuses ELi vahendustegevuse ja dialoogi alase suutlikkuse tugevdamise kontseptsiooni põhjal;

               y)

               teha tihedat koostööd ÜRO ja teiste vahendamises osalejatega; püüda saavutada ÜRO poliitikaosakonnaga sünergiat vahendamistegevustes; edendada rahvusvaheliste, piirkondlike ja allpiirkondlike organisatsioonide partnerlusi ja koostööd ÜRO, üksteise ja kodanikuühiskonnaga, näiteks ELi ja ÜRO ühispartnerluse kaudu vahendamissuutlikkuses; parandada teabejagamist, koostööd ja kooskõlastamist, et tagada konkreetsesse vahendamisse kaasatud osalejate jõupingutuste sidusus ja täiendavus;

      Rahvusvaheline õigusemõistmine

               z)

               tugevdada rahvusvahelise kriminaalõiguse süsteemi; tõsta esile Rahvusvahelise Kriminaalkohtu rolli võitluses karistamatusega ja toetada Rahvusvahelist Kriminaalkohut kui ainukest alalist õigusorganit, millel on pädevus mõista kohut üksikute sõjakuriteo, inimsusevastase kuriteo või genotsiidi toime pannud kurjategijate üle, kui riigikohtud seda teha ei suuda või ei taha;

               aa)

               tugevdada Rahvusvahelist Kriminaalkohut, pakkudes poliitilist, diplomaatilist, rahalist ja logistilist abi; julgustada kõiki ÜRO liikmesriike Rahvusvahelise Kriminaalkohtuga ühinema, ratifitseerides Rooma statuudi; edendada ÜRO ja selle ametite ja asutuste tugevat koostööd kohtuga;

         Inimõigused

               ab)

               tugevdada rahvusvahelisi jõupingutusi, mille eesmärk on tagada, et kõiki ÜRO konventsioonides kokku lepitud inimõigusi peetakse universaalseks, jagamatuks, üksteisest sõltuvaks ja omavahel seotuks; aidata tugevdada riikide suutlikkust täita rahvusvahelisi inimõigustega seotud kohustusi; rõhutada sellega seoses vajadust tagada kõigile õigus usu- ja veendumuste vabadusele;

               ac)

               toetada aktiivselt Aafrika juhitavat algatust ja naiste staatuse komisjoni soovitust, töötades selle nimel, et 2012. aastal võetaks vastu ÜRO Peaassamblee resolutsioon naiste suguelundite moonutamise keelustamiseks kogu maailmas; paluda liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal ja komisjoni asepresidendil ning komisjonil seada esikohale kõnealuse protsessi edukus;

               ad)

               edendada veelgi inimõiguste lisamist kõikidesse ÜRO töö tahkudesse, kinnitades veel kord, et inimõigused on lahutamatult seotud ÜRO muude rahu, julgeoleku ja arengu eesmärkidega;

               ae)

               osaleda proaktiivselt ÜRO inimõiguste nõukogu töös, toetades resolutsioone, tehes avaldusi ning osaledes interaktiivsetes dialoogides ja aruteludes, et tagada suurem tasakaal ÜRO inimõiguste nõukogu töös;

               af)

               tõhustada erikorra varajase hoiatamise suutlikkust, nähes ette mehhanismi, mis võimaldab neil automaatselt käivitada olukorra arutamise ÜRO inimõiguste nõukogus; tugevdada erikorra soovituste rakendamise järelmeetmeid;

               ag)

               üritada tugevdada üldise korrapärase läbivaatamise protsessi, lisades soovitused kahepoolsetesse ja mitmepoolsetesse dialoogidesse ÜRO liikmesriikidega ning rajades need dialoogid rahvusvahelistele normidele ja standarditele;

               ah)

               jätkata ÜRO Peaassamblees ja selle komiteedes jõupingutusi, mis on seotud üleskutsega kehtestada moratoorium surmanuhtlusele, millele üha rohkemad riigid aina tugevamat toetust avaldavad, ning jõupingutusi, mis on seotud lapse õiguste, vaba meedia ja usulise sallivusega; toetada kõiki pingutusi piinamise kaotamise saavutamiseks; julgustada eelkõige ÜRO piinamisvastase konventsiooni vabatahtlikku protokolli vastuvõtmist;

         Demokraatia toetamine

               ai)

               aidata tagada demokraatlikus protsessis kohalik vastutus ning demokraatiakultuuri ja õigusriigi areng; laiendada demokraatia toetamist valimisprotsessist kaugemale, et seda pikas plaanis säilitada ja suuta anda kodanikele käegakatsutavaid tulemusi; tagada parlamentide ja erakondade suuremas ulatuses kaasamine demokraatiat toetavatesse programmidesse; rõhutada sõltumatute vabaühenduste tähtsust, mis saaksid tegutseda vabalt tugeva kodanikukultuuri väljaarendamiseks;

               aj)

               keskenduda sotsiaalsele ja majanduslikule kaasatusele, demokraatiale üleminekule ja poliitilistele/valimisprotsessidele, suutlikkuse suurendamisele, kodanikuühiskonna tugevdamisele, noorte osalusele parlamentaarses demokraatias ning sõnavabaduse, südametunnistusvabaduse, usuvabaduse ja naiste õiguste kaitsele nii sotsiaalpraktika kui ka õigusaktide tasandil, mis hõlmab naiste osalemist avalikus elus ja poliitikas;

               ak)

               lõimida demokraatia toetamine paremini Euroopa välistegevusse; toetada demokraatlikku juhtimist oma erinevate rahaliste vahendite kaudu, kasutades võimaluse korral ELi delegatsioonide ressursse; töötada ÜRO ja muude partneritega üle maailma ja kohalikul tasandil, et tõhustada õigusriiki, edendada sõltumatut meediat ning ehitada üles ja tugevdada demokraatlikke institutsioone, mis suudavad tulemusi anda;

               al)

               tagada, et rahuvalvemissioonide mandaadid kajastavad vajadust toetada valimiste vaatlusmissioone ja võimaldada neile vajalikud vahendid, et tagada kohapeal olevate vaatlejate julgeolek;

         Areng

               am)

               ühtlustada arenguga seotud ELi poliitikasuundi kõigil tasanditel, et vältida vastuolu ühelt poolt arengut soosiva poliitika ja teisalt partnerriikide arengut takistavate tegurite vahel kahe- ja mitmepoolsetes lepingutes ja foorumites; pöörata erilist tähelepanu inimõigustele ja arengut mõjutavatele teguritele vabakaubanduslepingutes ja WTO tasandi läbirääkimiste raames;

               an)

               jätkata tööd selle nimel, et arenguprotsessi keskmesse asetataks inimene; järgida ÜRO deklaratsiooni, mis käsitleb õigust arengule, keskendudes selle rakendamiseks vajalikule praktilisele tegevusele;

               ao)

               tagada, et kogu Euroopa abi, mida antakse ELi eelarve kaudu, ei vähendata ja see keskendub jätkuvalt vaesusele ja näljale; kaaluda kogu ELi abist 20 % eraldamist ÜRO määratletud põhilistele sotsiaalteenustele, pannes erilist rõhku tasuta ja üldiselt kättesaadavatele esmatasandi tervishoiuteenustele ja põhiharidusele, võttes arvesse ELi toetust algatusele „Haridus kõigile” ja ELi võetud kohustust etendada oma osa ülemaailmses tervishoius;

               ap)

               aidata kaasa poliitikavaldkondade arengusidususe tõhustamisele ja arenguabi tulemuslikkuse parandamisele, sest need on jätkuvalt aastatuhande arengueesmärkide saavutamisega seotud peamised küsimused;

               aq)

               olla ÜROs juhtival kohal aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks tehtavates pingutustes ja neid kiirendada, keskendudes eelkõige neile eesmärkidele, mille suhtes on siiani kõige vähem edu saavutatud;

               ar)

               pühendudes jätkuvalt vaesuse kaotamisele koostöös rahvusvahelise üldsusega, töötada selle nimel, et koostada kaugeleulatuv 2015. aasta järgsete aastatuhande arengueesmärkide kava, võttes arvesse tehtud edusamme, aga ka olemasolevaid probleeme;

               as)

               võtta ÜRO säästva arengu konverentsi RIO+20 tulemuste järelmeetmeid ja töötada nende täieliku rakendamise nimel, muu hulgas edendades säästvat arengut kui ülemaailmse pikaajalise arengu juhtpõhimõtet;

               at)

               luua väljapaistvatest isikutest koosnev ÜRO töörühm;

               au)

               tegutseda aktiivselt Pusanis vastu võetud järelduste kohaselt;

               av)

               anda oluline panus toiduainetega spekuleerimise vastasesse võitlusse ja pakilise vaesuse- ja näljaprobleemi lahendamisse;

               aw)

               pidada vastavalt Istanbuli tegevusprogrammile ning 26. aprillil 2012. aastal Dohas toimunud ÜRO kaubandus- ja arengukonverentsi 13. istungjärgul vastu võetud järeldustele vähim arenenud riikide puhul esmatähtsaks toiduga kindlustatust, põllumajanduse tootmisvõimsust, infrastruktuuri, suutlikkuse suurendamist, kaasavat majanduskasvu, soodsaid turutingimusi ja uusi ettevõtteid, juurdepääsu tehnoloogiale ning inim- ja sotsiaalarengut;

               ax)

               taaskinnitada toiduga kindlustatuse Rooma deklaratsiooni põhimõtetest kinnipidamist; mõista hukka toidukaupadega spekuleerimise tagajärjed;

               ay)

               ärgitada arenguriike võtma rahvusvaheliste rahastajate abiga pikaajalisi meetmeid tagamaks, et põud ei too vältimatult kaasa näljahäda; rakendada loodusõnnetusteks valmisoleku strateegiaid ja varajase hoiatamise süsteeme;

               az)

               toetada täiel määral ÜRO ja eriti selle humanitaarasjade koordinatsioonibüroo (UNOCHA) keskset rolli;

               ba)

               kinnitada veel kord ELi pikaajalist kohustust toetada Aafrika Sarve elanike heaolu ning tegeleda struktuurse toiduga kindlustamatuse ja konfliktide põhjustega;

         Kliimamuutused, ülemaailmne keskkonnakaitse ja jätkusuutlikkus

               bb)

               asuda juhtpositsioonile ülemaailmses kliimapoliitikas ja kliimamuutuste alase rahvusvahelise koostöö valdkonnas; anda panus institutsioonilisse struktuuri, mis on kaasav, läbipaistev ja õiglane ning võimaldab asjaomastes juhtorganites esindada tasakaalustatult nii arenenud riike kui ka arenguriike; arendada edasi dialoogi teiste põhiosalejatega, nagu nn BRICS-riigid ja arenguriigid, arvestades, et kliimamuutustest on saanud rahvusvaheliste suhete peamisi elemente; arendada samas edasi Euroopa välisteenistuse suutlikkust luua ELi kliimadiplomaatia poliitika;

               bc)

               jätkata kodanike osalemise suurendamist keskkonnajuhtimises Rio põhimõtte nr 10 tõhusa ülemaailmse rakendamise kaudu; rakendada sellega seoses Århusi konventsiooni sätteid ülemaailmse konventsiooniga ka väljaspool ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni või avada Århusi konventsiooni ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni mittekuulujatele; edendada säästva arengu valdkonnas täiustatud juhtimist, muu hulgas tugevdades ÜRO Keskkonnaprogrammi (UNEP); teha partneritega aktiivselt koostööd keskkonnaalaste õigusaktide paremaks jõustamiseks kogu maailmas;

               bd)

               kujundada Aafrika Liidule ja ELile ühisseisukoht, mis pooldab ÜRO Keskkonnaprogrammi (UNEP) muutmist spetsialiseeritud ÜRO asutuseks, mille peakorter asuks Kenyas Nairobis; käsitleda selles uues institutsioonilises raamistikus säästva arengu rahastamise, tehnoloogiasiirde ja suutlikkuse suurendamise küsimusi;

               be)

               toetada bioloogilise mitmekesisuse ja kliima kaitset arenguriikides kooskõlas ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni ja bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni alusel seatud eesmärkidega; muuta Rio raamistiku üheks põhisambaks kliima ja bioloogilise mitmekesisuse kaitse kõrval mered ja ookeanid;

               bf)

               toetada komisjoni aktiivset osalemist ÜRO Pagulaste Ülemkomissari algatatud kaitses esinevate lünkade ja reaktsioonide teemalises käimasolevas arutelus, mis on osa ülemkomissari 2010. aasta kaitseprobleemide alasest dialoogist, mille eesmärk on parandada kehtivat rahvusvahelise kaitse raamistikku sundümberasustatud ja kodakondsuseta isikute jaoks; osaleda aktiivselt arutelus mõiste „kliimapõgenik” üle, mis peaks viitama inimestele, kes on sunnitud kodudest põgenema ning otsima pelgupaika välismaal kliimamuutuse tagajärjel, sh mõiste võimaliku õigusliku määratluse üle, mida ei tunnustata veel rahvusvahelises õiguses ega üheski õiguslikult siduvas rahvusvahelises lepingus;

         Muud

               bg)

               edendada valitsuste ja parlamentide vahel suhtlust ülemaailmsete küsimuste vallas ning edendada arutelu parlamentide ülemaailmse rolli kohta; tugevdada ülemaailmse juhtimise demokraatlikku olemust, vastutust ja läbipaistvust ning võimaldada suuremat avalikkuse ja parlamentaarset osalust ÜRO tegevuses;

         2.   teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ja komisjoni asepresidendile, nõukogule ja teavitamise eesmärgil komisjonile.

      (1)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0255.

      (2)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0229.

      (3)  Euroopa Liidu Nõukogu 11298/2011.

      (4)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/256.

      (5)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/209.

      (6)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/253.

      (7)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/224.

      (8)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/223.

      (9)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/219.

      (10)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/210.

      (11)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/163.

      (12)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/59.

      (13)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/159.

      (14)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/151.

      (15)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/66/167.

      (16)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/65/276.

      (17)  ÜRO Peaassamblee resolutsioon A/RES/64/236.

      (18)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2012)0058.

      (19)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0507.

      (20)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0334.

      (21)  Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2010)0482.

      (22)  ELT C 99 E, 3.4.2012, lk 56.

      (23)  ELT C 99 E, 3.4.2012, lk 7.

      (24)  ELT C 124 E, 25.5.2006, lk 549.

      (25)  Desarmeerimine, demobiliseerimine, tavaellu üleminek ja taasintegreerimine.


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu soovitus, 23. aprill 2008 , Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               6.5.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 111/1

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU SOOVITUS,
   23. aprill 2008,
   Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/C 111/01)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 149 lõiget 4 ja artikli 150 lõiget 4,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kodanike teadmiste, oskuste ja pädevuste arendamine ja tunnustamine on ühenduses hädavajalik isikute arengu, konkurentsivõime, tööhõive ja sotsiaalse ühtekuuluvuse seisukohalt. Arendamine ja tunnustamine peaksid hõlbustama töötajate ja õppurite riikidevahelist liikumist ning aitama vastata Euroopa tööturu pakkumisele ja nõudlusele. Seetõttu tuleb soodustada ja parandada elukestva õppe kättesaadavust kõigile, kaasa arvatud ebasoodsas olukorras olevatele inimestele, ning kvalifikatsioonide kasutamist riiklikul ja ühenduse tasandil.

               (2)

               2000. aastal Lissabonis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel järeldati, et kvalifikatsioonide läbipaistvuse suurendamine peaks olema üks põhieesmärk, et kohandada ühenduse haridus- ja koolitussüsteeme teadmisteühiskonna nõuetele. Lisaks sellele kutsuti Barcelonas 2002. aastal toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel üles tegema tihedamat koostööd ülikoolisektoris ning parandama läbipaistvuse tagamise ja tunnustamise meetodeid kutseõppe ja -koolituse valdkonnas.

               (3)

               Nõukogu 27. juuni 2002. aasta resolutsioonis elukestva õppe kohta (4) kutsuti komisjoni üles, tihedas koostöös nõukogu ja liikmesriikidega ning tuginedes Bologna protsessi saavutustele, välja töötama nii hariduse kui koolituse kvalifikatsioonide tunnustamise raamistik ning edendama samu meetmeid ka kutsehariduse valdkonnas.

               (4)

               2004. ja 2006. aastal nõukogu ja komisjoni poolt vastuvõetud ühistes vahearuannetes tööprogrammi „Haridus ja koolitus 2010” rakendamise kohta rõhutatakse Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku väljatöötamise vajadust.

               (5)

               Kopenhaageni protsessi raames 15. novembril 2004. aastal nõukogus kokku tulnud nõukogu ja liikmesriikide valitsuste esindajate lõppjäreldustes Euroopa täiustatud koostöö edasiste prioriteetide kohta kutseõppe ja -koolituse valdkonnas seatakse prioriteediks avatud ja paindliku Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku väljatöötamine; see raamistik peab rajanema läbipaistvusel ja vastastikusel usaldusel, mis peaks toimima ühise võrdlusalusena, hõlmates nii haridust kui koolitust.

               (6)

               Mitteformaalse ja informaalse õppe tulemuste valideerimist tuleks edendada kooskõlas nõukogu 28. mai 2004. aasta järeldustega mitteformaalse ja informaalse õppe määratlemise ja valideerimise Euroopa ühiste põhimõtete kohta.

               (7)

               2005. ja 2006. aasta märtsis toimunud Brüsseli Euroopa Ülemkogul rõhutati Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise tähtsust.

               (8)

               Käesolevas soovituses võetakse arvesse 15. detsembri 2004. aasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsust nr 2241/2004/EÜ (kvalifikatsioonide ja pädevuste läbipaistvuse ühtse ühenduse raamistiku kohta (Europass)) (5) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta soovitust 2006/962/EÜ (võtmepädevuste kohta elukestvas õppes) (6).

               (9)

               Käesolev soovitus on kooskõlas Euroopa kõrgharidusruumi raamistikuga ning tasemete kirjeldustega, mille 45 Euroopa riigi kõrghariduse eest vastutavad ministrid Bergenis 19. ja 20. mail 2005 Bologna protsessi raames heaks kiitsid.

               (10)

               Nõukogu 23. ja 24. mai 2004. aasta järeldused kvaliteedi tagamise kohta kutseõppes ja -koolituses, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. veebruari 2006. aasta soovitus 2006/143/EÜ (edasise Euroopa koostöö kohta kõrghariduse kvaliteedi tagamisel) (7) ning kõrghariduse eest vastutavate ministrite poolt Bergenis kokkulepitud kvaliteeditagamise normid ja suunised Euroopa kõrgharidusruumis sisaldavad kvaliteedi tagamise ühiseid põhimõtteid, mis peaksid toetama Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku rakendamist.

               (11)

               Käesolev soovitus ei piira Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) (8), mis annab õigusi ja seab kohustusi nii asjaomasele riiklikule asutusele kui ka migrandile. Kvalifikatsioonide sidumine Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku tasemetega ei tohiks mõjutada pääsu tööturule, kui kutsekvalifikatsioone on tunnustatud kooskõlas direktiiviga 2005/36/EÜ.

               (12)

               Käesoleva soovituse eesmärk on luua ühine võrdlusraamistik, mis oleks üld- ja kõrghariduses või kutseõppes ja -koolituses kasutatavate erinevate kvalifikatsioonisüsteemide ja nende tasemete tõlgendamise vahendiks. See parandab eri liikmesriikide tavade kohaselt antud kodanike kvalifikatsioonide läbipaistvust, võrreldavust ja ülekandevõimalusi. Iga kvalifikatsioonitase peaks põhimõtteliselt olema saavutatav erinevate haridus- ja karjääriteede kaudu. Peale selle peaks Euroopa kvalifikatsiooniraamistik võimaldama rahvusvahelistel valdkondlikel organisatsioonidel siduda oma kvalifikatsioonisüsteeme ühiste Euroopa võrdlusalustega ja seega näitama rahvusvaheliste valdkondlike kvalifikatsioonide suhet riiklikesse kvalifikatsioonisüsteemidesse. Käesolev soovitus aitab seega saavutada laiemaid eesmärke, nagu elukestva õppe edendamine ning töötajate ja õppurite tööalase konkurentsivõime, liikuvuse ja sotsiaalse integratsiooni suurendamine. Läbipaistvad kvaliteedi tagamise põhimõtted ja teabevahetus toetavad käesoleva soovituse rakendamist, aidates luua vastastikust usaldust.

               (13)

               Käesolev soovitus peaks aitama kaasajastada haridus- ja koolitussüsteeme, hariduse, koolituse ja tööhõive seotust ning lähendada formaalset, mitteformaalset ja informaalset õpet, tuues kaasa ka kogemuse teel saadud õpitulemuste valideerimise.

               (14)

               Käesolev soovitus ei asenda ega määratle riiklikke kvalifikatsioonisüsteeme ega kvalifikatsioone. Euroopa kvalifikatsiooniraamistikus ei kirjeldata konkreetseid kvalifikatsioone või üksikisiku pädevusi ning konkreetsed kvalifikatsioonid tuleks siduda sobiva Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku tasemega vastavate riiklike kvalifikatsioonisüsteemide abil.

               (15)

               Võttes arvesse käesoleva soovituse mittekohustuslikku iseloomu, on see vastavuses subsidiaarsuse põhimõttega, kuna see toetab ja täiendab liikmesriikide tegevusi hõlbustades nendevahelist koostööd läbipaistvuse suurendamise ning liikuvuse ja elukestva õppe edendamisel. Seda tuleks rakendada vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja tavadele.

               (16)

               Kuna käesoleva soovituse eesmärki, nimelt ühise võrdlusraamistiku loomine, mis oleks erinevate kvalifikatsioonisüsteemide ja nende tasemete tõlgendamise vahendiks, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seoses kavandatava meetme ulatuse ja toimega on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev soovitus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,

         SOOVITAVAD KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:

               1.

               kasutada Euroopa kvalifikatsiooniraamistikku eri kvalifikatsioonisüsteemide võrdlemise vahendina ja edendada nii elukestvat õpet kui ka võrdseid võimalusi teadmistepõhises ühiskonnas, samuti Euroopa tööturu edasist integreerimist, austades samal ajal riiklike haridussüsteemide suurt mitmekesisust;

               2.

               siduda oma riiklikud kvalifikatsioonisüsteemid Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga 2010. aastaks, eelkõige ühtlustades kvalifikatsioonitasemed selgelt II lisas kirjeldatud tasemetega ning töötades vajaduse korral välja riiklikud kvalifikatsiooniraamistikud kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja tavadega;

               3.

               võtta vajaduse korral meetmeid nii, et 2012. aastaks sisaldaksid kõik pädevate asutuste väljaantud uued kvalifikatsioonide tunnistused, diplomid ja Europassi dokumendid riiklike kvalifikatsioonisüsteemide kaudu selget viidet vastavale Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku tasemele;

               4.

               kasutada kvalifikatsioonide määratlemisel ja kirjeldamisel õpitulemustel põhinevat käsitlusviisi ning edendada mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimist kooskõlas Euroopa ühiste põhimõtetega, milles lepiti kokku nõukogu 28. mai 2004. aasta järeldustes, pöörates erilist tähelepanu nendele kodanikele, keda kõige tõenäolisemalt ohustab töötus või ebakindlad tööhõivevormid ning kelle puhul selline lähenemisviis võiks aidata suurendada osalemist elukestvas õppes ja parandada juurdepääsu tööturule;

               5.

               edendada ja rakendada III lisas esitatud hariduse ja koolituse kvaliteedi tagamise põhimõtteid riiklikesse kvalifikatsioonisüsteemidesse kuuluvate kõrghariduse ning kutsehariduse ja -koolituse kvalifikatsioonide sidumisel Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga;

               6.

               määrata konkreetsete liikmesriikide ülesehitusest ja nõuetest sõltuvalt riiklikud koordineerimisasutused, et toetada ja koos teiste asjaomaste riiklike asutustega suunata riiklike kvalifikatsioonisüsteemide ja Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku vahelist suhet, et edendada selle suhte kvaliteeti ja läbipaistvust.
               Riiklike koordineerimisasutuste ülesanded peksid hõlmama järgmist:

                           a)

                           siduda riiklike kvalifikatsioonisüsteemide tasemed II lisas kirjeldatud Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku tasemetega;

                           b)

                           tagada ühelt poolt, et riiklike kvalifikatsioonitasemete sidumisel Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga kasutatud meetodid on selged, et hõlbustada nende võrdlemist, ning tagada teiselt poolt, et avaldataks protsessi käigus tehtavad otsused;

                           c)

                           anda juurdepääs teabele ja juhiseid sidusrühmadele selle kohta, kuidas riiklikud kvalifikatsioonid on seotud Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga riiklike kvalifikatsioonisüsteemide kaudu;

                           d)

                           julgustada, et kvalifikatsioone võrdleksid ja kasutaksid Euroopa tasandil kõik asjaomased sidusrühmad, kaasa arvatud (kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja tavadega) kõrgharidusasutused ning kutseharidus- ja kutsekoolitusasutused, tööturu osapooled, valdkondade esindajad ja eksperdid.

         KIIDAVAD HEAKS KOMISJONI KAVATSUSED:

               1.

               toetada liikmesriike eelnimetatud eesmärkide saavutamisel ning rahvusvahelisi valdkondlikke organisatsioone Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku võrdlustasemete ja -põhimõtete rakendamisel, nagu on sätestatud käesolevas soovituses, eelkõige hõlbustades koostööd, vahetades häid tavasid ja testimist (muu hulgas vabatahtlike vastastikuste eksperthindamiste ja ühenduse programmide raames pilootprojektide kaudu, käivitades teavitamis- ja konsulteerimistegevuse sotsiaaldialoogi komiteedega) ning koostades abimaterjale ja juhendeid;

               2.

               asutada 23. aprill 2009 Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku nõuanderühm, mis koosneb liikmesriikide esindajatest ning kuhu on kaasatud Euroopa tööturu osapooled ja vajaduse korral muud sidusrühmad, et tagada kvalifikatsioonisüsteemide Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga sidumise protsessi üldist sidusust ja edendada selle läbipaistvust;

               3.

               koostöös liikmesriikidega ja pärast konsulteerimist asjaomaste sidusrühmadega hinnata käesoleva soovituse järel võetud meetmeid, sealhulgas nõuanderühma töövaldkonda ja mandaadi kestust, ning esitada 23. aprill 2013 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruanne saadud kogemuste ja tulevaste mõjude kohta ning vajaduse korral vaadata soovitus uuesti läbi ja parandada seda;

               4.

               edendada tihedaid seoseid Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku ning Euroopa ainepunktide ülekandmise ja kogumise praeguste või tulevaste süsteemide vahel kõrghariduse ning kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas, et parandada kodanike liikuvust ja hõlbustada õpitulemuste tunnustamist.

      Strasbourg, 23. aprill 2008

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. LANARČIČ

      (1)  ELT C 175, 27.7.2007, lk 74.

      (2)  ELT C 146, 30.6.2007, lk 77.

      (3)  Euroopa Parlamendi 24. oktoobri 2007. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 14. veebruari 2008. aasta otsus.

      (4)  EÜT C 163, 9.7.2002, lk 1.

      (5)  ELT L 390, 31.12.2004, lk 6.

      (6)  ELT L 394, 30.12.2006, lk 10.

      (7)  ELT L 64, 4.3.2006, lk 60.

      (8)  ELT L 255, 30.9.2005, lk 22. Direktiivi on muudetud nõukogu direktiiviga 2006/100/EÜ (ELT L 363, 20.12.2006, lk 141).

      I LISA
      Mõisted
      Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                  a)

                  „kvalifikatsioon” — hindamis- ja valideerimisprotsessi ametlik tulemus, mis saadakse, kui pädev asutus otsustab, et isik on saavutanud vastava normi kohased õpitulemused;

                  b)

                  „riiklik kvalifikatsioonisüsteem” — liikmesriigi tegevus, mis on seotud õppimise tunnustamisega, ning muud mehhanismid, mis seovad hariduse ja koolituse tööturu ja kodanikuühiskonnaga. See hõlmab kvaliteedi tagamise, hindamise ja kvalifikatsioonide andmisega seotud institutsioonilist korda ning protsesside arendamist ja rakendamist. Riiklik kvalifikatsioonisüsteem võib koosneda mitmest allsüsteemist ning hõlmata riiklikku kvalifikatsiooniraamistikku;

                  c)

                  „riiklik kvalifikatsiooniraamistik” — kvalifikatsioonide liigitamise vahend omandatud teadmiste tasemetele seatud kriteeriumide alusel, mille eesmärk on integreerida ja koordineerida riiklikke kvalifikatsioonide allsüsteeme ning parandada kvalifikatsioonide läbipaistvust, kättesaadavust, arengut ja kvaliteeti tööturu ning kodanikuühiskonna tarvis;

                  d)

                  „valdkond” — majandusliku funktsiooni, toote, teenuse või tehnoloogia põhjal seotud kutsetegevuste hulk;

                  e)

                  „rahvusvaheline valdkondlik organisatsioon” — riiklike organisatsioonide ühendus, kuhu kuuluvad näiteks tööandjad ja kutseorganid, mis esindavad riigi valdkondade huve;

                  f)

                  „õpitulemused” — tõendid selle kohta, mida õppur teab, millest ta aru saab ja mida ta on võimeline tegema pärast õppeprotsessi lõppu, mille määratlemisel kasutatakse teadmiste, oskuste ja pädevuste mõisteid;

                  g)

                  „teadmised” — õppeprotsessi käigus omandatud teave. Teadmised on faktide, põhimõtete, teooriate ja tavade kogum, mis on seotud teatud töö- või õppesuunaalaga. Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku kontekstis eristatakse teoreetilisi ja faktilisi teadmisi;

                  h)

                  „oskused” — võime rakendada teadmisi ja kasutada neid ülesannete täitmisel ja probleemide lahendamisel. Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku kontekstis eristatakse kognitiivseid oskusi (mis hõlmavad loogilise, intuitiivse ja loova mõtlemise kasutamist) või praktilisi oskusi (mis hõlmavad käelisi oskusi ning meetodite, materjalide, tööriistade ja vahendite kasutamist);

                  i)

                  „pädevus” — tõendatud suutlikkus kasutada teadmisi, oskusi ja isiklikke, sotsiaalseid ja/või metoodilisi võimeid töö- või õppeolukordades ning erialases ja isiklikus arengus. Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku kontekstis kasutatakse pädevuse kirjeldamiseks vastutuse ja iseseisvuse mõisteid.

      II LISA
      Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku tasemete kirjeldused

                  Iga tase (kokku on kaheksa taset) määratletakse teatud kirjelduste järgi, mis märgivad mistahes kvalifikatsioonisüsteemi kvalifikatsioonitasemele vastavaid õpitulemusi.

                  Teadmised

                  Oskused

                  Pädevus

                  Euroopa kvalifikatsiooniraamistikus eristatakse teoreetilisi ja faktilisi teadmisi

                  Euroopa kvalifikatsiooniraamistikus eristatakse kognitiivseid (loogilise, intuitiivse ja loova mõtlemise kasutamine) ja praktilisi oskusi (käelised oskused ning meetodite, materjalide, tööriistade ja vahendite kasutamine)

                  Euroopa kvalifikatsiooniraamistikus kasutatakse pädevuse määratlemisel vastutuse ja iseseisvuse mõisteid

                  1. tase
                  1. taseme õpitulemused

                  üldteadmised

                  põhioskused lihtsamate (töö)ülesannete täitmiseks

                  töötab või õpib otsesel juhendusel piiritletud situatsioonis

                  2. tase
                  2. taseme õpitulemused

                  põhilised töö- või õppesuunaalased faktilised teadmised

                  põhilised kognitiivsed ja praktilised oskused asjakohase teabe kasutamiseks, et täita (töö)ülesandeid ja lahendada tavalisi probleeme, kasutades lihtsaid reegleid ja töövahendeid

                  töötab või õpib juhendusel, kuid mõningase iseseisvusega

                  3. tase
                  3. taseme õpitulemused

                  teadmised töö- või õppesuunaalaste faktide, põhimõtete, protsesside ja üldiste mõistete kohta

                  kognitiivsed ja praktilised oskused (töö)ülesannete täitmiseks ja probleemide lahendamiseks, valides ja rakendades põhimeetodeid, töövahendeid, materjale ja teavet

                  vastutab töö- või õppeülesannete täitmise eest;
                  kohandab probleemide lahendamisel enda käitumist vastavalt olukorrale

                  4. tase
                  4. taseme õpitulemused

                  töö- või õppesuunaalased laiaulatuslikud faktilised ja teoreetilised teadmised

                  töö- või õppesuunaalased kognitiivsed ja praktilised oskused konkreetsetele probleemidele lahenduse leidmiseks

                  juhib ise oma tööd või õppimist vastavalt juhtnööridele olukordades, mida saab tavaliselt ette näha, kuid mis võivad muutuda;
                  juhendab kaaslaste tavatööd, võtab mõningase vastutuse töö või õppimise hindamise ja edendamise eest

                  5. tase (1)

                  5. taseme õpitulemused

                  laialdased ja spetsialiseeritud töö- või õppesuunaalased faktilised ja teoreetilised teadmised ning teadlikkus oma teadmiste piiridest

                  laialdased kognitiivsed ja praktilised oskused abstraktsetele küsimustele loovate lahenduste leidmiseks

                  juhib ja juhendab töö- või õppesituatsioone, kus võivad juhtuda ettearvamatud muutused;
                  kontrollib ja arendab enda ja teiste tegevust

                  6. tase (2)

                  6. taseme õpitulemused

                  töö- või õppesuunaalased süvateadmised, sh põhiline arusaam teooriatest ja põhimõtetest

                  meisterlikkust ja novaatorlikkust demonstreerivad arenenud oskused konkreetsete töö- või õppesuunaalaste keeruliste ja ettearvamatute probleemide lahendamiseks

                  juhib keerulisi tehnilisi või kutsealaseid tegevusi või projekte, võtab vastutuse otsuste langetamise eest ettearvamatutes töö- või õppesituatsioonides;
                  vastutab üksikisikute ja rühmade kutsealase arendamise juhtimise eest

                  7. tase (3)

                  7. taseme õpitulemused

                  väga spetsialiseeritud, osaliselt töö- või õppesuunaalaste teadmiste esirinnas olevad teadmised, millel rajaneb originaalne mõtlemine ja/või teadustöö;
                  põhiline teadlikkus töö- või õppesuunaalastest ja eri valdkondade vahelistest probleemidest

                  spetsialiseeritud probleemilahendamise oskused, mis on vajalikud teadus- ja/või innovatsioonitegevuses, selleks et luua uusi teadmisi ja protseduure ning siduda eri valdkondade teadmisi

                  juhib ja muudab töö- või õppesituatsioone, mis on keerukad, ettearvamatud ja nõuavad uut strateegilist käsitlust;
                  võtab vastutuse kutseteadmistesse ja -tegevusse panuse andmise eest ja/või kontrollib meeskondade strateegilist tegutsemist

                  8. tase (4)

                  8. taseme õpitulemused

                  teadmised, mis on töö- või õppesuunaalaste ja valdkondadevaheliste teadmiste esirinnas

                  eriti arenenud ja spetsialiseeritud oskused ja tehnikad, kaasa arvatud süntees ja hindamine, mis on vajalikud kriitiliste küsimuste lahendamiseks teadus- ja/või innovatsioonitegevuses ja olemasolevate teadmiste või kutseoskuste täiendamiseks ning uuesti määratlemiseks

                  omab autoriteeti ja demonstreerib oma uuenduslikkust, iseseisvust, teadus- ja kutsealast meisterlikkust ning pidevat pühendumust uute ideede või protsesside arendamisel töö- või õppesituatsioonide, sh teadustöö esirinnas

                  Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistik sisaldab tsüklite kirjeldusi.
                  Iga tsükli kirjelduses esitatakse üldised nõuded kõnealuse tsükli lõpetamiseks vajalike tüüpiliste saavutuste ja oskuste kohta.

         (1)  Kõrghariduse lühitsükli kirjeldus (esimese tsükli raames või sellega seotud), mis töötati välja Bologna protsessi raames kvaliteedi ühisalgatuse poolt, vastab Euroopa kutsekvalifikatsiooniraamistiku 5. taseme õpitulemustele.

         (2)  Kõrghariduse eest vastutavate ministrite poolt Bergenis 2005. aasta mais Bologna protsessi raames heaks kiidetud Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistiku esimese tsükli kirjeldus vastab Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku 6. taseme õpitulemustele.

         (3)  Kõrghariduse eest vastutavate ministrite poolt Bergenis 2005. aasta mais Bologna protsessi raames heaks kiidetud Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistiku teise tsükli kirjeldus vastab Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku 7. taseme õpitulemustele.

         (4)  Kõrghariduse eest vastutavate ministrite poolt Bergenis 2005. aasta mais Bologna protsessi raames heaks kiidetud Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistiku kolmanda tsükli kirjeldus vastab Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku 8. taseme õpitulemustele.

      III LISA
      Ühised põhimõtted kvaliteedi tagamiseks kõrghariduses ning kutseõppes ja -koolituses Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku kontekstis
      Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku rakendamisel on kõrghariduse ning kutseõppe ja -koolituse usaldusväärsuse ja täiustamise kindlustamiseks vaja tagada kvaliteet ning seda tuleks teha kooskõlas järgmiste põhimõtetega:

                  —

                  kvaliteedi tagamise poliitikad ja menetlused peaksid toetama Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku rakendamist selle kõikidel tasanditel;

                  —

                  kvaliteedi tagamine peaks olema haridus- ja koolitusasutuste sisese juhtimise lahutamatu osa;

                  —

                  kvaliteedi tagamine peaks hõlmama asutuste, nende programmide või kvaliteedi tagamise süsteemide korrapärast hindamist asutuseväliste järelevalveorganite poolt;

                  —

                  kvaliteedi tagamist kontrollivad asutusevälised järelevalveorganid peaksid alluma korrapärasele kontrollile;

                  —

                  kvaliteedi tagamine peaks hõlmama konteksti, sisu, protsessi ja tulemuse mõõdet ning samas tuleks tähelepanu pöörata (õpi)tulemustele;

                  —

                  kvaliteedi tagamise süsteemid peaksid hõlmama järgmisi elemente:

                              —

                              selged ja mõõdetavad eesmärgid ja normid;

                              —

                              rakendamissuunised, kaasa arvatud sidusrühmade kaasatus;

                              —

                              sobivad vahendid;

                              —

                              järjekindlad hindamismeetodid, enesehindamine ja välishindamine;

                              —

                              tagasisidemehhanismid ja täiustamise viisid;

                              —

                              kõigile kättesaadavad hindamise tulemused;

                  —

                  rahvusvahelisi, riiklikke ja kohalikke kvaliteedi tagamise algatusi tuleks kooskõlastada, et tagada ülevaade, sidusus, koostoime ja kogu süsteemi hõlmav analüüs;

                  —

                  kvaliteedi tagamine eeldab koostööd, mis peaks hõlmama kõiki haridus- ja koolitustasemeid ja -süsteeme, kaasates kõiki liikmesriikide ja ühenduse asjaomaseid sidusrühmi;

                  —

                  ühenduse kvaliteedi tagamise suundumusi võib kasutada hindamise ja vastastikuse õppe võrdlusalusena.


title: 2012/417/EL: Komisjoni soovitus, 17. juuli 2012 , teadusinfo kättesaadavuse ja säilitamise kohta

text:
               21.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 194/39

         KOMISJONI SOOVITUS,
   17. juuli 2012,
   teadusinfo kättesaadavuse ja säilitamise kohta
   (2012/417/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni teatises „Euroopa 2020” (1) nimetatakse prioriteedina teadmiste- ja innovatsioonipõhise majanduse loomist.

               (2)

               Strateegias „Euroopa 2020” seatud eesmärgid on esitatud üksikasjalikumalt eelkõige juhtalgatustes „Digitaalarengu tegevuskava” (2) ning „Innovatiivne liit” (3). Digitaalarengu tegevuskava kohaselt võetavate meetmete raames tuleks riiklikult rahastatava teadustegevuse tulemusi avalikkusele kättesaadavate teadusandmete ja -artiklite kaudu laialt levitada. Juhtalgatuses „Innovatiivne liit” kutsutakse üles looma Euroopa teadusruumi raamistik, et kõrvaldada liikuvust ja piiriülest koostööd pärssivad takistused. Selles sätestatakse, et tuleks toetada avatud juurdepääsu riiklikult rahastatavate teadusuuringute tulemustele ning muuta avatud juurdepääs väljaannetele üldpõhimõtteks selliste projektide puhul, mida rahastatakse ELi teadusuuringute raamprogrammide vahenditest.

               (3)

               14. veebruaril 2007 võttis komisjon vastu teatise teadusinfo kohta digitaalajastul: juurdepääs, levitamine ja säilitamine, (4) millele on lisatud komisjoni talituste töödokument. Selles on antud ülevaade üldisest olukorrast Euroopas seoses teadusväljaannete ja uurimistulemuste säilitamisega ja käsitletud asjaomaseid organisatsioonilisi, õiguslikke, tehnilisi ja finantsküsimusi.

               (4)

               Teatisele järgnesid 2007. aasta novembris nõukogu järeldused teadusinfo kohta digitaalajastul: juurdepääs, levitamine ja säilitamine. Kõnealustes järeldustes kutsuti komisjoni üles katsetama avatud juurdepääsu teadusväljaannetele selliste projektide puhul, mida rahastatakse ELi teadusuuringute raamprogrammide vahenditest, ning esitati liikmesriikide võetavate meetmete kogum. Mõned järeldustes käsitletud valdkonnad on edasi arenenud, kuid kõik eesmärgid ei ole saavutatud ning edusammud on olnud liikmesriigiti ebaühtlased. Euroopa teaduspotentsiaali täielikuks ärakasutamiseks on vaja ELi meedet.

               (5)

               Avatud juurdepääsu poliitika eesmärk on teha vastastikuse eksperdihinnangu saanud teaduslikud väljaanded ja teadusandmed lugejatele levitamisprotsessi võimalikult varases etapis vabalt kättesaadavaks ning võimaldada teadusuuringute tulemusi taaskasutada. Sellist poliitikat tuleks rakendada intellektuaalomandi õiguste aspekte arvestades.

               (6)

               Teadusuuringute tulemustele avatud juurdepääsu käsitlevat poliitikat tuleks kohaldada kõigi riiklikest vahenditest rahastatavate teadusuuringute suhtes. Selline poliitika peaks parandama teadusuuringute läbiviimise tingimusi, vähendades jõupingutuste kattumist ning kulutades teabe ja sellele juurdepääsu otsimiseks võimalikult vähe aega. See kiirendaks teaduse arengut ning lihtsustaks koostööd ELis ja väljaspool seda. Selline poliitika vastaks ka teadusringkondade üleskutsele parandada juurdepääsu teadusinfole.

               (7)

               Kui ühiskonnaliikmetel võimaldatakse uurimistsüklis üheskoos tegutseda, paraneb innovatsioonitulemuste kvaliteet, asjakohasus, aktsepteeritavus ja jätkusuutlikkus, lõimides nii ühiskonna ootusi, vajadusi, huve ja väärtusi. Avatud juurdepääs on liikmesriikide poliitika oluline aspekt seoses vastutustundlike teadusuuringute ja innovatsiooniga, sest seeläbi tehakse teadusuuringute tulemused kõigile kättesaadavaks ja lihtsustatakse ühiskonna osalust.

               (8)

               Samuti saavad ettevõtjad kasu laiemast juurdepääsust teadusuuringute tulemustele. Eelkõige väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad parandavad oma innovatsioonisuutlikkust. Seepärast peaks teadusinfole juurdepääsu käsitlev poliitika lihtsustama ka teadusinfole juurdepääsu eraettevõtete jaoks.

               (9)

               Internet on teadusmaailma põhjalikult muutnud. Näiteks teadusringkonnad on katsetanud uusi võimalusi, kuidas teadusväljaandeid registreerida, sertida, levitada ja säilitada. Teadusuuringuid ja rahastamispoliitikat tuleks selle uue keskkonnaga kohandada. Tuleks soovitada liikmesriikidel kohandada ja töötada välja teadusväljaannetele avatud juurdepääsu käsitlev poliitika.

               (10)

               Avatud juurdepääs teaduslikele uurimisandmetele tõstab andmete kvaliteeti, vähendab teadusuuringute dubleerimist, kiirendab teaduse arengut ning aitab võidelda teaduspettusega. Oma 2010. aasta oktoobri lõpparuandes „Riding the Wave: How Europe can gain from the rising tide of scientific data” (5) rõhutas kõrgetasemeline teadusandmete eksperdirühm, et teaduslikus protsessis saadud usaldusväärsete andmete jagamine ja säilitamine on äärmiselt tähtis. Seepärast on andmetele juurdepääsu käsitlevad poliitikameetmed kiireloomulised ning liikmesriikidele tuleks soovitada neid võtta.

               (11)

               Teadusuuringute tulemuste säilitamine on avalikes huvides. Tavapäraselt on see olnud raamatukogude, eelkõige kohustusliku hoiustamisega tegelevate riiklike raamatukogude ülesanne. Saavutatud teadustulemuste maht suureneb tohutu kiirusega. Selleks et teadustulemusi saaks digitaalsel kujul pikaajaliselt säilitada, peaksid olema loodud vajalikud mehhanismid, taristud ja tarkvaralahendused. Oluline on rahastada säilitamist jätkusuutlikult, kuna digiteeritud sisuga seotud hoolduskulud on endiselt suhteliselt kõrged. Võttes arvesse säilitamise tähtsust teadustulemuste kasutamisele tulevikus, tuleks liikmesriikidel soovitada töötada selles valdkonnas välja vastav poliitika või seda tõhustada.

               (12)

               Liikmesriikide väljatöötatav poliitika tuleks määratleda riiklikul või piirkondlikul tasemel sõltuvalt põhiseaduslikust olukorrast ja vastutusala jaotumisest teaduspoliitika määratlemisel.

               (13)

               Teadusinfosüsteemi toetav ühtne e-taristu parandaks juurdepääsu teadusinfole ning selle pikaajalist säilitamist. Sellega saaks teadusalast koostööd parandada. Vastavalt komisjoni teatisele e-teaduse IKT-infrastruktuuride kohta (6) on e-taristu „keskkond, kus teadusressursse (riistvara, tarkvara, sisu) saab hõlpsalt jagada ja neile saab kergelt ligi, kui see on paremaks ja tõhusamaks teadustööks vajalik”. Seepärast tuleks soovitada selliste taristute ning nende omavaheliste ühenduste edasiarendamist Euroopa tasandil.

               (14)

               Püüdlusi avatud juurdepääsu suunas tehakse kogu maailmas, mida tõendavad läbivaadatud strateegia UNESCO panuse kohta teadusinfole ja teadusuuringutele avatud juurdepääsu edendamiseks (Revised strategy on UNESCO’s contribution to the promotion of open access to scientific information and research) (7) ning OECD deklaratsioon riiklikult rahastatavate teadusuuringute andmetele juurdepääsu kohta (OECD Declaration on Access to Research Data from Public Funding) (8). Liikmesriigid peaksid andma oma osa selles üleilmses püüdluses ning näitama eeskuju, parandades teaduskeskkonda avatud juurdepääsu ja vastastikuse koostöö kaudu.

               (15)

               Võttes arvesse kirjastussektori üleminekuetappi, peavad sidusrühmad ühiselt toetama üleminekuprotsessi ning otsima jätkusuutlikke lahendusi teadusinfo avaldamiseks.

               (16)

               12. detsembril 2011 võttis komisjon vastu paketi, mis hõlmas avatud andmeid käsitlevat teatist, direktiivi ettepanekut Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/98/EÜ (avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise kohta) (9) muutmiseks ning uusi komisjoni eeskirju tema valduses olevate dokumentide kohta. Selles paketis on esitatud avatud andmeid käsitlev komisjoni strateegia ühtses sidusas raamistikus meetmetega, mille hulka kuulub ka käesolev soovitus.

               (17)

               Käesolevale soovitusele on lisatud teatis, milles komisjon määrab kindlaks oma poliitika ja nägemuse seoses avatud juurdepääsuga teadusuuringute tulemustele. Selles esitatakse meetmed, mida komisjon võtab rahastajana, toetades teadusuuringuid liidu eelarvest.

               (18)

               Koos käesoleva soovitusega ning lisatud teatisega võtab komisjon vastu teatise „Euroopa teadusruumi partnerluse tugevdamine tipptaseme ja kasvu saavutamiseks”, milles on kindlaks määratud Euroopa teadusruumi valmimisega seotud peamised prioriteedid; üheks nendest on teaduslike teadmiste optimaalne liikumine, neile juurdepääs ja nende siire,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:

      Avatud juurdepääs teadusväljaannetele

               1.

               Määrata kindlaks selge poliitika riiklikult rahastatava teadustegevuse tulemusel saadud teadusväljaannete levitamise ja kättesaadavuse kohta. Kõnealuse poliitikaga tuleks ette näha:

                           —

                           konkreetsed eesmärgid ja näitajad edusammude mõõtmiseks;

                           —

                           rakenduskavad, sealhulgas vastutusala jaotus;

                           —

                           sellega seonduv finantsplaneerimine.

                     Tagada, et kõnealuse poliitika tulemusel:

                           —

                           oleks avatud juurdepääs riiklikult rahastatava teadustegevuse tulemusel saadud teadusväljaannetele niipea kui võimalik; eelistatavalt kohe ning mitte hiljem kui kuus kuud pärast avaldamise kuupäeva (12 kuud sotsiaal- ja humanitaarteaduste puhul);

                           —

                           aitaks litsentsimissüsteem tasakaalustatud moel kaasa avatud juurdepääsule riiklikult rahastatava teadustegevuse tulemusel saadud teadusväljaannetele kooskõlas kehtivate autoriõigust käsitlevate õigusaktidega ning ilma neid piiramata; samuti soodustaks see teadlasi säilitama autoriõigust ning andma kirjastajatele litsentse;

                           —

                           toetaks ja tunnustaks akadeemilise karjääri süsteem teadlasi, kes osalevad oma uurimistulemuste vahetuses, eelkõige avatud juurdepääsu kaudu oma väljaannetele ning töötades välja, soodustades ja kasutades uusi, alternatiivseid karjääri hindamise mudeleid, parameetreid ja näitajaid;

                           —

                           suureneks läbipaistvus, eelkõige seeläbi, et avalikkust teavitatakse avaliku sektori asutuste või selliste asutuste gruppide ning kirjastajate vahelistest lepingutest teadusinfoga varustamise kohta. See peaks hõlmama suuremate pakettide lepinguid, st mitme ajakirja ja e-väljaande tellimine soodushinnaga;

                           —

                           väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel ning sõltumatutel teadlastel on võimalikult lai ja odav juurdepääs riiklikest vahenditest rahastatavate teadusuuringute tulemusi kajastavatele teadusväljaannetele.

               2.

               Tagada, et teadusuuringute riikliku rahastamise haldamise eest vastutavad rahastamisasutused ning riiklikku toetust saavad teadusasutused rakendavad poliitikat järgmiselt:

                           —

                           määravad kindlaks teadusväljaannete levitamise ja nendele avatud juurdepääsu poliitika rahastamisasutuses ja koostavad selleks rahastamisasutuse tasandi rakenduskava;

                           —

                           eraldavad vajalikud rahalised vahendid teadusinfo levitamiseks (sealhulgas avatud juurdepääs) ja võimaldavad teadlastel kasutada selleks eri kanaleid, sealhulgas võimaluse korral digitaalseid e-taristuid, samuti akadeemilise teabevahetuse uusi ja eksperimentaalseid meetodeid;

                           —

                           kohandavad teadlaste värbamis- ja karjäärihindamissüsteemi ning teadlastele antavaid uurimisstipendiume selliselt, et stipendiumid antakse teadlastele, kes osalevad oma teadusuuringute tulemustega seotud teabevahetuses. Täiendatud süsteemi puhul tuleks võtta arvesse avatud juurdepääsu kaudu kättesaadavaid teadusuuringute tulemusi ning töötada välja, soodustada ja kasutada uusi ja alternatiivseid karjääri hindamise mudeleid, parameetreid ja näitajaid;

                           —

                           juhendavad teadlasi, kuidas järgida avatud juurdepääsu käsitlevat poliitikat, eelkõige seoses intellektuaalomandiõiguse haldamisega, et tagada avatud juurdepääs oma väljaannetele;

                           —

                           peavad ühiseid läbirääkimisi kirjastajatega, et saada võimalikult head tingimused väljaannetele juurdepääsuks, sealhulgas nende kasutamiseks ja taaskasutamiseks;

                           —

                           tagavad, et riiklikest vahenditest rahastatavate teadusuuringute tulemused on kergesti tuvastatavad sobivate tehniliste vahenditega, sealhulgas teadustulemuste elektroonilistele versioonidele lisatud metaandmete kaudu.

      Avatud juurdepääs uurimisandmetele

               3.

               Määrata kindlaks selge poliitika riiklikult rahastatava teadustegevuse tulemusel saadud uurimisandmete levitamise ja kättesaadavuse kohta. Kõnealuse poliitikaga tuleks ette näha:

                           —

                           konkreetsed eesmärgid ja näitajad edusammude mõõtmiseks;

                           —

                           rakenduskavad, sealhulgas vastutusala jaotus (sealhulgas asjakohane litsentsimine);

                           —

                           sellega seonduv finantsplaneerimine.

                     Tagada, et kõnealuse poliitika tulemusel:

                           —

                           on riiklikult rahastatavast teadustegevusest saadud uurimisandmed avalikkusele digitaalsete e-taristute kaudu kättesaadavad, kasutatavad ja taaskasutatavad. Küsimusi seoses eraelu puutumatuse, ärisaladuse, riikliku julgeoleku, õigustatud ärihuvide ning intellektuaalomandiõigusega tuleks võtta nõuetekohaselt arvesse. Kõnealune kohustus ei kehti mis tahes kujul või mis tahes liiki selliste andmete, oskusteabe ja/või teabe suhtes, mis on enne teadustegevuse algust avaliku ja erasektori ühispartnerluse raames eraõiguslike isikute valduses ning on sellisena kindlaks määratud;

                           —

                           on andmekogumid asjakohaste mehhanismide abil kergesti identifitseeritavad ning ühendatavad muude andmekogumite ja väljaannetega; samuti saab esitada lisateavet nende nõuetekohaseks hindamiseks ja kasutamiseks;

                           —

                           toetavad teadusuuringute riiklike rahastamisvahendite haldamise eest vastutavad asutused ning riiklikku toetust saavad teadusasutused riikliku poliitika rakendamist, nähes ette mehhanismid, et võimaldada ja tasustada teadusandmete vahetamist;

                           —

                           edendatakse ja rakendatakse kraadiõppe programme, et luua andmetöötlustehnoloogia valdkonnas uusi ametiprofiile.

      Teadusinfo säilitamine ja taaskasutamine

               4.

               Toetada teadusinfo säilitamist ja teha selleks järgmist,

                           —

                           määrata kindlaks ja rakendada poliitikat, sealhulgas teadusinfo säilitamise vastutusala jaotus koos seonduva finantsplaneerimisega, et tagada teadusuuringute tulemuste (esmased uurimisandmed ja kõik muud tulemused, sealhulgas väljaanded) hooldus ja pikaajaline säilitamine;

                           —

                           tagada, et elektroonilise teadusinfo hoidmiseks on loodud tõhus süsteem, mis hõlmab juba algselt digitaalkujul olevaid väljaandeid ning vajaduse korral vastavaid andmekogumeid;

                           —

                           säilitada vajaliku riist- ja tarkvara info lugemiseks tulevikus või viies teabe korrapäraselt üle uude tark- ja riistvarakeskkonda;

                           —

                           luua soodsamad võimalused sidusrühmadele, et pakkuda teadusinfo taaskasutamisel põhinevaid lisaväärtusteenuseid.

      E-taristud

               5.

               Arendada edasi e-taristuid, mis toetavad teadusinfo levitamise süsteemi, ja teha selleks järgmist:

                           —

                           toetada teaduslike andmete taristuid teadmiste levitamiseks ning teadusasutusi ja rahastajaid andmete elutsükli kõikide faasidega seoses. Need faasid peaksid hõlmama andmete saamist, hooldust, metaandmeid, päritolu, püsiidentifikaatoreid, kinnitamist, autentimist ja andmete terviklikkust. Tuleb töötada välja lähenemisviis andmete ühtse kuju ja funktsionaalsuse kohta kõigis valdkondades, millega lühendatakse tootlikkuse saavutamiseks kuluvat õppimiskõverat;

                           —

                           toetada andmemahukas andmetöötluses uue põlvkonna ekspertide, sealhulgas andmespetsialistide, tehnikute ja andmehaldurite väljaõpet ja koolitamist;

                           —

                           täiustada ja kasutada olemasolevaid vahendeid, et olla majanduslikult tõhus ja uuenduslik sellistes valdkondades nagu analüüsivahendid, visualiseerimine, toetus otsuste tegemiseks, mudelid ja modelleerimisvahendid, simulatsioonid, uued algoritmid ning teaduslik tarkvara;

                           —

                           tugevdada riiklikul tasandil taristut teadusinfole juurdepääsuks ja selle säilitamiseks ning eraldada selleks vajalikud rahalised vahendid;

                           —

                           tagada taristu kvaliteet ja usaldusväärsus, sealhulgas repositooriumide sertifitseerimismehhanismide kaudu;

                           —

                           tagada e-taristute vaheline koostalitusvõime riikide tasandil ja ülemaailmselt.

               6.

               Tagada sünergiad riikide e-taristute vahel Euroopas ja ülemaailmselt ning teha selleks järgmist:

                           —

                           tõhustada e-taristute koostalitlusvõimet, eelkõige seoses teaduslike andmete vahetusega, võttes arvesse Euroopa ja maailma tasandil väljatöötatud projektide, taristute ja tarkvaralahenduste kasutamisel saadud kogemusi;

                           —

                           toetada riikidevahelist koostööd, millega edendatakse IKT-tehnoloogiate kasutamist ja arendamist kõrgkoolides ja teadusasutustes.

      Mitmeid sidusrühmi hõlmav dialoog riikide, Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil

               7.

               Osaleda Euroopa ja/või rahvusvahelisel tasandil mitmeid sidusrühmi hõlmavates dialoogides, milles käsitletakse teadusinfo kättesaadavuse ja säilitamise edendamist. Osalejad pööravad tähelepanu eelkõige järgmisele:

                           —

                           võimalused väljaannete ühendamiseks alusandmetega,

                           —

                           võimalused kättesaadavuse parandamiseks ja kulude ohjamiseks, nt ühised läbirääkimised kirjastajatega;

                           —

                           uued teadusuuringutega seotud näitajad ja bibliomeetrilised näitajad, mis hõlmavad lisaks teadusväljaannetele ka andmekogumeid ja muid teadustegevusest ja üksikute teadlaste tegevusest saadud tulemusi;

                           —

                           uued preemiasüsteemid ja -struktuurid;

                           —

                           avatud juurdepääsu põhimõtete edendamine ja rakendamine rahvusvahelisel tasandil, eelkõige kahepoolsete, mitmepoolsete ja rahvusvaheliste koostööalgatuste raames.

      Liikmesriikide struktureeritud koordineerimine ELi tasandil ning soovituse järelmeetmed

               8.

               Määrata aasta lõpuks riiklik kontaktpunkt, kelle ülesanne on:

                           —

                           koordineerida käesolevas soovituses loetletud meetmeid;

                           —

                           olla vahendajaks Euroopa Komisjoniga suhtlemisel küsimuste korral teadusinfo kättesaadavuse ja säilitamise kohta, eelkõige määrata kindlaks ühised põhimõtted ja standardid, rakendusmeetmed ning teadusuuringute tulemuste Euroopa teadusruumis levitamise ja vahetamise uued viisid;

                           —

                           koostada aruanne käesoleva soovituse järelmeetmete kohta.

      Läbivaatamine ja aruandlus

               9.

               Teavitada komisjoni 18 kuud pärast käesoleva soovituse avaldamist Euroopa Liidu Teatajas ning seejärel iga kahe aasta järel meetmetest, mida on võetud käesoleva soovituse eri elementide täitmiseks vastavalt hiljem kindlaksmääratavatele ja kokkulepitavatele vorminõuetele. Selle alusel vaatab komisjon kogu ELis tehtud edusammud üle, et hinnata täiendavate meetmete võtmise vajadust käesolevas soovituses kehtestatud eesmärkide saavutamiseks.

      Brüssel, 17. juuli 2012

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Neelie KROES

      (1)  KOM (2010) 2020 (lõplik), 3.3.2010. Kättesaadav veebisaidil: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:ET:PDF.

      (2)  KOM (2010) 245 (lõplik)/2, 26.8.2010, kättesaadav veebisaidil: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0245:FIN:ET:PDF.

      (3)  KOM (2010) 546 (lõplik), 6.10.2010, kättesaadav veebisaidil: http://ec.europa.eu/research/innovation-union/pdf/innovation-union-communication_en.pdf#view=fit&pagemode=none.

      (4)  KOM (2007) 56 (lõplik), 14.2.2007; kättesaadav veebisaidil: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52007DC0056:ET:NOT.

      (5)  http://cordis.europa.eu/fp7/ict/e-infrastructure/docs/hlg-sdi-report.pdf.

      (6)  KOM(2009) 108 (lõplik).

      (7)  http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/images/GOAP/OAF2011/213342e.pdf.

      (8)  http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf.

      (9)  ELT L 345, 31.12.2003, lk 90.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Rumeenia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Rumeenia 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2015. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2015/C 272/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse (4) Rumeenia 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Rumeenia 2014. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta.

               (4)

               Komisjon võttis 28. novembril 2014 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Rumeeniat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Rumeenia 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Rumeenia edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Riigiaruanne hõlmab ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Rumeenial esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, millega seoses tuleb võtta poliitikameetmeid ja mida tuleb jälgida. Kolmes järjestikuses ELi – Rahvusvahelise Valuutafondi programmis on välist ja sisemist tasakaalustamatust märkimisväärselt vähendatud. Rumeenia suhteliselt suurest negatiivsest rahvusvahelisest netoinvesteerimispositsioonist ja kasinast keskpika perioodi ekspordimahust tulenevad riskid väärivad siiski tähelepanu. Pangandussektoris püsivad välised ja sisemised haavatavused.

               (7)

               Rumeenia esitas 30. aprillil 2015 oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 2015. aasta lähenemisprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Nõukogu võttis 22. oktoobril 2013 vastu otsuse 2013/531/EL (5), millega ta kohustus andma Rumeeniale keskmise tähtajaga rahalist abi kuni 2 miljardit eurot kuni septembrini 2015 kestvaks ajavahemikuks. Kõnealuse abi andmise eelduseks on laiaulatusliku majanduspoliitika rakendamine. Ehkki praeguses turuolukorras ei kavatse Rumeenia taotleda ühegi osamakse väljamaksmist, võib eeldada, et ennetav abi toetab Rumeenia makromajanduslikku, eelarve ja finantsstabiilsuse konsolideerimist ning aitab parandada struktuurireformide rakendamise abil majanduse vastupanuvõimet ja kasvupotentsiaali. Kui Rumeenia on programmi kasutamise lõpetanud, kaasatakse ta taas täielikult Euroopa poolaasta raamistikku.

               (9)

               Rumeenia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. Rumeenia on lähenemisprogrammis taotlenud keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutud kohandamiskavast ajutist kõrvalekaldumist 0,5 % SKPst, et viia ellu kavandatud struktuurireformid. Kuna programmis ei esitatud piisavalt üksikasjalikku teavet kavandatud struktuurireformide kohta, puudub nõukogul võimalus nende usutavust hinnata. Rumeenia on samuti taotlenud pensionireformi klausli kasutamist. Reformi klauslile vastavuse peab kinnitama Eurostat. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal ei tagaks 2016. aastaks prognoositud struktuurne puudujääk 3,4 % SKPst nõuetekohast kindlusvaru seoses aluslepingu kontrollväärtusega 3 % SKPst. Seepärast on nõukogu seisukohal, et Rumeenia ei täida taotletud ajutise kõrvalekalde võimaldamise tingimusi 2016. aastal.

               (10)

               2015. aasta lähenemisprogrammi kohaselt plaanib valitsus hoida valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 1,5 % juures SKPst 2015. aastal ja vähendada seda 0,8 %ni SKPst 2018. aastal. Valitsus plaanib hakata alates 2016. aastast pidama kinni programmiperioodi keskpika perioodi eelarve-eesmärgist, milleks on struktuurne puudujääk 1,0 % SKPst. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse saavutama 2015. aastal tipptaseme 40,1 % juures ja seejärel järk-järgult vähenema kuni 37,1 %ni 2018. aastal. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on soodne. Olulised, valitsuse poolt 25. märtsil ja senati poolt 27. aprillil heaks kiidetud puudujääki suurendavad meetmed (6), mida on võetud arvesse komisjoni 2015. aasta kevadprognoosis, ei ole lähenemisprogrammis kajastamist leidnud, kuigi seda nõutakse toimimisjuhendis. Alates 2016. aastast kavandatud eelarvepuudujäägi saavutamiseks võetavaid meetmeid ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal eeldatakse, et struktuurne eelarvepositsioon kaldub 2015. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvale 0,3 % võrra SKPst. See ületab pisut maksebilansiprogrammiga lubatud kõrvalekaldumist 0,25 % SKPst, mis on lubatud tingimusel, et ELi rahastatavate projektide kaasrahastamine toimub eelarves ettenähtu kohaselt. Kõnealune kõrvalekaldumine on 2016. aastal prognooside kohaselt märkimisväärne (2,4 % SKPst), samas kui oleks tarvis kohandamist 0,3 % SKPst. Seetõttu on 2015. ja 2016. aastal vaja võtta täiendavaid meetmeid. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et on oht, et Rumeenia ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid.

               (11)

               Rumeenia eelarveraamistik on üldiselt hea, kuid seda ei ole tõhusalt rakendatud. Keskpika ja pika perspektiivi demograafilised suundumused ning tööturu vähene areng võivad ohustada pensionisüsteemi pikaajalist jätkusuutlikkust. 2010. aastal käivitatud pensionireform on juba kaasa toonud mõned edusammud, kuid valitsuse poolt detsembris 2013 esitatud seadust, millega võrdsustatakse meeste ja naiste seadusejärgne pensioniiga alates 2035. aastast, ei ole parlamendi alamkoda veel vastu võtnud.

               (12)

               Tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete hiljutised kärped on vähendanud tööjõu maksukiilu, kuid see pole toimunud sihtotstarbeliselt. Väikese sissetulekuga töötajate maksukiil on võrreldes teiste Euroopa riikidega endiselt kõrge (40 %). Maksupettused ja maksudest kõrvalehoidumine on endiselt suur väljakutse ja need õõnestavad maksutulu. Rumeenia maksuhalduse pikaajaliseks ümberkorraldamiseks on juba võetud esimesed meetmed. 2014. aastal korraldati kahes piirkonnas pilootprojekt deklareerimata töö ja ümbrikupalkade ning maksudest kõrvalehoidumise käsitlemiseks ning 2015. aastal hakatakse seda laiemalt kasutama. Keskkonnamaksude taset suurendati 2014. aastal ja see jõudis ELi keskmise lähedale.

               (13)

               Kuigi 2014. aastal oli näha mõningaid edusamme, on tööhõive ja aktiivsuse määr endiselt eriti madal naiste, noorte, vanemate töötajate ja romide hulgas. Aktiivne tööturupoliitika on läbi vaadatud, kuid üldine osalus aktiivsetes tööturumeetmetes ja nende rahastamine on endiselt madal, eriti kutseõppe, varasemate õpingute arvestamise kavade, liikuvuse stiimulite ning pikaajalistele töötutele suunatud meetmete puhul. Rumeenia on võtnud meetmeid, et tegelda noorte töötusega, eriti noortegarantii kaudu, kuid on esinenud viivitusi nende rakendamisel. Miinimumpalga kujundamise läbipaistvate suuniste koostamisel edu saavutatud ei ole. Selleks et võimaldada personaliseeritud teenuseid ja neid sihtrühmadele järjepidevamalt osutada, tuleks suurendada riikliku tööturuasutuse suutlikkust, eriti nende töötajaskonda, ning kasutusele võtta ühtne raamistik Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest kaasrahastatavate meetmete jaoks.

               (14)

               Rumeenia seisab silmitsi mitmete väljakutsetega hariduse valdkonnas: haridussüsteemist varakult lahkunute osakaal on jätkuvalt ELi keskmisest märgatavalt suurem; alushariduse ja lapsehoiuteenuste olemasolu ja kättesaadavus on piiratud, eriti maapiirkondades ja romide kogukonna jaoks; osalemine elukestvas õppes on endiselt ELi keskmisest oluliselt madalam; kõrghariduse kvaliteet ja vastavus tööturu vajadustele ei ole piisav ning kolmanda taseme hariduse omandamise määr on ELis eelviimasel kohal. Rumeenia on hakanud neid probleeme käsitlema, saavutades erineval määral edu eri valdkondades, kuid praeguseks on nähtavaid tulemusi vähe saavutatud. Rumeenia võttis 2015. aasta juunis vastu kaks riiklikku strateegiat: elukestva õppe riikliku strateegia ja haridussüsteemist varakult lahkunute riikliku strateegia. Nüüd on oluline, et Rumeenia võtaks meetmeid nende strateegiate kiireks rakendamiseks. Alushariduse ja lapsehoiu riiklik programm oli kavandatud aastateks 2014–2019 ja see jõustub uuel 2015.–2016. õppeaastal. Kolmanda taseme hariduse kohta on koostatud strateegia, mille eesmärk on tõsta kõrghariduse asjakohasust, viies selle paremini vastavusse tööturu vajadustega, ning parandada kõrghariduse kättesaadavust ebasoodsas olukorras olevate rühmade jaoks. Meetmeid on rakendatud, et parandada kutsehariduse ja -koolituse ning õpipoisiõppe skeeme.

               (15)

               Rumeenia tervishoiusüsteemi iseloomustavad kasinad ravitulemused, piirkonniti kehv juurdepääs ja kallidus, vähene rahastamine ja ressursside ebatõhus kasutamine. On suur sõltuvus ambulatoorsetest teenustest ja süsteemi iseloomustab ulatuslik ebatõhus haiglavõrk, nõrk ja killustunud eriarstile suunamise võrgustik ning esmatasandi arstiabile tehtavate kulutuste väike osakaal. Laialt levinud mitteametlikud maksed riiklikus tervishoiusüsteemis takistavad täiendavalt süsteemile juurdepääsu, vähendavad selle tõhusust ja mõjuvad halvasti kvaliteedile. Kasutusele võetud erinevad meetmed ja tervishoiusüsteemi reformid on vähendanud rahastamise puudujääki ning parandanud teenuste taset ja tõhusust. Riiklik tervishoiusüsteemi strateegia (2014–2020), millega on kehtestatud tervisesektori reformide strateegiline alus, kiideti heaks detsembris 2014 ning nüüd tuleb seda rakendama asuda. Tervishoiuministeerium ja riiklik haigekassa kaaluvad mitmeid meetmeid, et parandada tervishoiuteenuste rahastamise süsteemi.

               (16)

               Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vähendamine on Rumeenias endiselt keskne ülesanne. Kuigi suhtelises vaesuses või sotsiaalses tõrjutuses elavate inimeste määr väheneb, oli see 2013. aastal jätkuvalt kõrge – 40 %, mis on oluliselt üle ELi keskmise. Sotsiaalsete siirete (välja arvatud pensionid) tõhusus vaesuse vähendamisel näib olevat piiratud, seda eriti laste puhul. Sotsiaalsed siirded ei ole piisavalt seotud aktiveerimismeetmetega. 2011. aasta sotsiaalabireformi rakendamine on ajakavast maas. Sotsiaalse kaasamise ja vaesuse vastu võitlemise strateegia ja nendega seotud tegevuskavad kiideti heaks 27. mail 2015. Piiratud edusamme on tehtud toimetulekutoetuse kehtestamisega, mis lihtsustaks sotsiaalabi, ühendades kolm olemasolevat sotsiaalset siiret, ning tugevdaks ka seost aktiveerimismeetmetega. Sotsiaalmajanduse valdkonna reguleerimiseks ja haavatavate elanikkonnarühmade tööturul osalemise parandamiseks välja töötatud sotsiaalmajanduse seaduse võttis valitsus vastu 2013. aastal, kuid see on veel arutlusel parlamendis. Romide integreerimiseks on võetud vähe tõhusaid meetmeid. Romide integreerimise läbivaadatud strateegia võeti siiski vastu mõningase viivitusega jaanuaris 2015, kuid rakendamisega on ajakavast maha jäädud.

               (17)

               Rumeenia haldussuutlikkus on madal, killustatud ja seda iseloomustab ebaselge vastutuse delegeerimine, mille tulemusel see koormab majanduse konkurentsivõimet. Kindlaks on tehtud selle struktuursete puuduste algpõhjused ning oktoobris 2014 võeti vastu avaliku halduse ja poliitiliste prioriteetide seadmise ja koordineerimise probleemide lahendamise strateegia ja samuti tegevuskavaga selle rakendamiseks ajavahemikul 2014–2020. Rakendamine on siiski märkimisväärselt viibinud. Normide eiramine riigihankemenetlustes on põhjustanud olulisi viivitusi ELi rahastatud programmide elluviimisel. Neil on negatiivne mõju ettevõtluskeskkonnale ja need on pärssinud väga vajalike investeeringute tegemist infrastruktuuri.

               (18)

               Teatavat edu on saavutatud kohtusüsteemi sõltumatuse, kvaliteedi ja tõhususe parandamisel, korruptsiooni vastu kõigil tasanditel võitlemisel ja kohtuotsuste tõhusa täitmise tagamisel. Siiski on kohtuotsuste täitmine endiselt paljudel juhtudel nõrk ja piiratud edusamme on tehtud korruptsiooni ennetamise ja selle vastu võitlemise alal. Need olulised poliitikavaldkonnad kaetakse koostöö- ja jälgimiskorraga.

               (19)

               Riigile kuuluvad äriühingud kannatavad vähese tootlikkuse all, võimendavad likviidsuse puudumist majanduses, mõjuvad tingimuslike kohustustena negatiivselt valitsemissektori eelarvele ja moodustavad kokku 50 % kõigi äriühingute maksuvõlgnevustest. Äriühingu üldjuhtimine on otsustava tähtsusega tegur riigile kuuluvate äriühingute tulemuslikkuse kujundamisel. Nende praegune juhtimisstruktuur ei takista poliitilist sekkumist äriühingute igapäevasesse juhtimisse ega taga riigi osaluse ja poliitika kujundamise ülesannete lahusust. Riigile kuuluvaid ettevõtteid reguleerivad erisätted kehtestati süstemaatiliselt alles valitsuse erakorralise määruse 109/2011 vastuvõtmisega. Mitmed valdkonnad on endiselt reguleerimata ja praktikas ei peeta nendest sätetest alati kinni. Mingit edu ei ole saavutatud riigile kuuluvate äriühingute üldjuhtimise reformimisega energia- ja transpordisektoris.

               (20)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Rumeenia majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava ning eelnevatel aastatel Rumeeniale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Komisjon on hindamisel arvesse võtnud kõnealuste dokumentide asjakohasust Rumeenia eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka liidu üldise majandusjuhtimise tugevdamise vajadust silmas pidades nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, lisades ELi tasandi panuse tulevastesse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (21)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus selle kohta (7) kajastub eelkõige soovituses 1.

               (22)

               Nõukogu on komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes riikliku reformikava ja lähenemisprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4,

         SOOVITAB Rumeenial võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Võtta kõik vajalikud meetmed, et viia lõpule finantsabiprogramm.

               2.

               Piirata kõrvalekaldumist keskpika perioodi eelarve-eesmärgist 2015. aastal kuni 0,25 %ni SKPst, nagu täpsustatud 2013.–2015. aasta maksebilansiprogrammis, ja pöörduda tagasi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi juurde 2016. aastal. Viia ellu kõikehõlmav maksukuulekuse strateegia, tugevdada deklareerimata töö vähendamiseks mõeldud kontrollisüsteemi ning jätkata meeste ja naiste pensioniea võrdsustamist.

               3.

               Tugevdada tööturumeetmete kasutamist, eriti noorte jaoks, kes ei ole end töötuna arvele võtnud, ja pikaajaliste töötute jaoks. Tagada riiklikule tööturuasutusele piisav töötajaskond. Koostada koostöös sotsiaalpartneritega ja kooskõlas riikliku tavaga selged suunised miinimumpalga läbipaistvaks kujundamiseks. Kehtestada toimetulekutoetus. Suurendada alushariduse ja lapsehoiu pakkumist ja parandada nende kvaliteeti, eriti romide jaoks. Võtta meetmeid, et rakendada riiklikku strateegiat haridussüsteemist varakult lahkumise vähendamiseks. Järgida riiklikku tervishoiusüsteemi strateegiat (2014–2020), et parandada kättesaadavust, vähest rahastamist ja tõhustada ressursse.

               4.

               Võtta vastu seadus riigile kuuluvate ettevõtete üldjuhtimise reformi kohta.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Rumeenia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rumeenia 2014. aasta lähenemisprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 109).

      (5)  Nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta otsus 2013/531/EL, millega antakse Rumeeniale liidu keskmise tähtajaga ennetavat rahalist abi (ELT L 286, 29.10.2013, lk 1).

      (6)  Uue maksuseadustiku eelnõus esitatud maksukärped.

      (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.