               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.6.2021
            COM(2021) 507 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles esitatakse nõukogu arvamus Iirimaa 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
            {SWD(2021) 501 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles esitatakse nõukogu arvamus Iirimaa 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega

               ning arvestades järgmist:

               (1)20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli
                  2
                aktiveerimise kohta
                  3
               . Komisjon esitas teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 puhang põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma kestliku majanduskasvu strateegias, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal
                  4
               .

               (2)20. juulil 2020 soovitas nõukogu Iirimaal
                  5
                võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida pandeemiale ning toetada majandust ja selle taastumist. Samuti soovitati Iirimaal, kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

               (3)Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika olema kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetav ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud riigi oludele ning õigeaegsed, ajutised ja sihipärased
                  6
               . Kui epidemioloogilised ja majandustingimused seda võimaldavad, tuleks erakorralised meetmed järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Ellu tuleks viia sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid rakendama reforme, mis parandavad kõigi inimeste seisukohast tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide ulatust, piisavust ja kestlikkust.

               (4)18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Iirimaa eelarvekava on nõukogus 20. juulil 2020 vastu võetud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik kavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust.

               (5)Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu,
                  7
                jõustus 19. veebruaril 2021. Sellest rahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb ELi rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda, teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti tugevdab see majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aga aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ning tugevdada keskmises ja pikas perspektiivis kestlikku riigi rahandust, majanduskasvu ja töökohtade loomist.

               (6)3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme
                  8
               . Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada ELis kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

               (7)3. märtsi 2021. aasta teatises oli komisjoni seisukoht, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on ELi või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes järeldas komisjon 2. juunil, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda
                  9
               .

               (8)30. aprillil 2021 esitas Iirimaa oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4.

               (9)Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Iirimaa valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 5,0 % SKPst ning valitsemissektori võlg suurenes 59,5 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli -5,7 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 3,9 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Iirimaa ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on 1,2 % SKPst.

               2. juunil 2021 esitas komisjon ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Selles aruandes käsitletakse Iirimaa eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust ehk 3 % SKPst. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud.

               (10)Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. ja 2022. aasta puhul realistlik. Pärast SKP reaalkasvu 2020. aastal 3,4 %, eeldatakse stabiilsusprogrammis, et 2021. aastal on kasv 4,5 %, mis on kooskõlas komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga. 2022. aastal on SKP prognoositud kasv aastas nii programmi kui ka komisjon kohaselt 5,0 %.

               (11)Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 5,0 %-lt SKPst 2021. aastal 4,7 %-le SKPst ning võla suhtarv tõuseb 62,2 %-le SKPst. Programmi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni halvenemine 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) 2021. aastal 5,4 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 3,5 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga kooskõlas.

               (12)Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Iirimaa võtnud eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud inimestele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Need Iirimaa 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Eelarvemeetmed, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, on valdavalt ajutised või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

               (13)2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse investeeringuid ja reforme, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega, mis ulatuvad 2022. aastal 0,02 %ni, 2023. aastal 0,07 %ni, 2024. aastal 0,06 %ni ja 2025. aastal 0,04 %ni SKPst. Komisjoni kevadprognoosis eeldatakse, et taaste- ja vastupidavusrahastust rahastatavad kulud, mis 2021. aastal ulatuvad 0,06 %ni ja 2022. aastal 0,04 %ni, integreeritakse lihtsustatult ja lineaarselt.

               (14)Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt pandeemia arengule, suunates selle terviseohtude vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb aga kohandada
                  10
                ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

               Esiteks, nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervishoiusüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest.

               Teiseks, selleks et praegusel ajal hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid. Sellest tulenevalt mõõdetakse eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed).

               Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

               (15)Iirimaa 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 2,8 %-le SKPst, peamiselt seetõttu, et lõpetatakse 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutised toetusmeetmed. Valitsemissektori võla suhtarv langeb 2022. aastal 60,2 %-le SKPst. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga kooskõlas.

               Komisjoni prognoosi kohaselt on eespool määratletud üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt -0,4 % SKPst
                  11
               . Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,2 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema pärssiv panus 0,2 protsendipunkti SKPst
                  12
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema ekspansiivne panus 0,2 protsendipunkti SKPst.

               (16)Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve- ja struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali, majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

               (17)Programmi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2023. aasta 1,2 %-lt SKPst 2024. aastal 0,7 %-le SKPst ja 2025. aastal 0,2 %-le SKPst.

               Programmi kohaselt on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) 2023. ja 2024. aastal hinnanguliselt keskmiselt 1,6 % SKPst. Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks jääma samaks. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema ekspansiivne panus 0,1 protsendipunkti SKPst
                  13
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema pärssiv panus 1,4 protsendipunkti SKPst.

               Praegune hinnanguline kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv on 6,5 %
                  14
               . See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad hoogustada Iirimaa potentsiaalset majanduskasvu.

               (18)Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhtarv langema 59,0 %-lt SKPst 2023. aastal 57,7 %-le SKPst 2024. aastal. Järeldatakse, et keskpikas perspektiivis ohustavad Iirimaad väiksed riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla kestlikkuse analüüsist
                  15
               .

               (19)Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

               Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Iirimaa on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

               SOOVITAB IIRIMAAL TEHA JÄRGMIST:

               1.Jätkata 2022. aastal toetavat eelarvepoliitikat, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastust saadav impulss, ning säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud.

               2.Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

               3.Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige toetades rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve- ja struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas tugevdades kõigi inimeste seisukohast tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal.

                     (3)

                        Komisjoni teatis nõukogule stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta, Brüssel, 20.3.2020 (COM(2020) 123 final).

                     (4)

                        Komisjoni teatis „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, Brüssel, 17.9.2020 (COM(2020) 575 final).

                     (5)

                        Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Iirimaa riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Iirimaa 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 39).

                     (6)

                        Ootab lõplikku vastuvõtmist nõukogus pärast selle kinnitamist Euroopa Ülemkogus. Eurorühmas 16. detsembril 2020 kokku lepitud tekst on kättesaadav veebiaadressil
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/et/pdf

                     (7)

                     ELT
                      L 57, 18.2.2021, lk 17.

                     (8)

                        Komisjoni teatis nõukogule „Üks aasta pärast COVID-19 puhangu algust: eelarvepoliitika meetmed“, Brüssel, 3.3.2021 (COM(2021) 105 final).

                     (9)

                        Komisjoni teatis „Majanduspoliitika koordineerimine 2021. aastal: ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust“, Brüssel, 2.6.2021 (COM(2021)500 final).

                     (10)

                        Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riiklikult rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

                     (11)

                        Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

                     (12)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema ekspansiivne panus 0,1 protsendipunkti SKPst.

                     (13)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema pärssiv panus 0,3 protsendipunkti SKPst.

                     (14)

                        Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.

                     (15)

                        Vt komisjoni talituste töödokument – statistiline lisa, milles on esitatud 2021. aasta stabiilsus- ja lähenemisprogrammide hindamiseks vajalikud taustandmed.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.6.2021
            COM(2021) 508 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles esitatakse nõukogu arvamus Kreeka 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
            {SWD(2021) 501 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles esitatakse nõukogu arvamus Kreeka 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97
                  1
                eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega

               ning arvestades järgmist:

               (1)20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli
                  2
                aktiveerimise kohta
                  3
               . Komisjon esitas teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 puhang põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma kestliku majanduskasvu strateegias, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal
                  4
               .

               (2)20. juulil 2020 soovitas nõukogu Kreekal
                  5
                võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida pandeemiale, toetada majandust ja selle taastumist. Samuti soovitas ta Kreekal järgida juhul, kui majandustingimused võimaldavad, eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada usaldusväärne eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

               (3)Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika olema kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetav ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud riigi oludele ning õigeaegsed, ajutised ja sihipärased
                  6
               . Kui epidemioloogilised ja majandustingimused seda võimaldavad, tuleks erakorralised meetmed järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Ellu tuleks viia sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid rakendama reforme, mis parandavad kõigi inimeste seisukohast tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide ulatust, piisavust ja kestlikkust.

               (4)18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Kreeka eelarvekava on nõukogus 20. juulil 2020 vastu võetud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik kavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust.

               (5)Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu,
                  7
                jõustus 19. veebruaril 2021. Sellest rahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb ELi rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda, teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti tugevdab see majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aga aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ning tugevdada keskmises ja pikas perspektiivis kestlikku riigi rahandust, majanduskasvu ja töökohtade loomist.

               (6)3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme
                  8
               . Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada ELis kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

               (7)3. märtsi 2021. aasta teatises oli komisjoni seisukoht, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on ELi või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes järeldas komisjon 2. juunil, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda
                  9
               .

               (8)Pärast Euroopa stabiilsusmehhanismi raames pakutava finantsabiprogrammi edukat lõpuleviimist 2018. aastal kohaldatakse Kreeka suhtes kooskõlas määrusega (EL) nr 472/2013 tõhustatud järelevalvet. Kreeka tõhustatud järelevalve
                  10
                aktiveerimisel tunnistatakse asjaolu, et Kreeka peab võtma keskmise aja jooksul jätkuvalt meetmeid, et tegeleda makromajandusliku tasakaalustamatuse võimalike allikatega, viies samal ajal ellu struktuurireforme eesmärgiga toetada kindlat ja jätkusuutlikku majanduskasvu. Kreeka võttis 22. juunil 2018 eurorühma ees kohustuse jätkata kõigi peamiste programmi raames vastu võetud reformidega kuni nende täieliku lõpuleviimiseni. Lisaks on Kreeka võtnud kohustuse rakendada erimeetmeid eelarvepoliitika, sealhulgas struktuurse eelarvepoliitika, sotsiaalse heaolu, finantsstabiilsuse, töö- ja tooteturgude, erastamise, kohtusüsteemi toimimise, avaliku halduse ja korruptsioonivastase võitluse valdkonnas. Need struktuurireformid on Kreeka majanduse taaskäivitamiseks tehtavate jõupingutuste jaoks üha olulisemad. Nende reformide edukas rakendamine ja lõpuleviimine peaks aitama märkimisväärselt kaasa Kreeka majanduskasvu toetamisele keskpikas ja pikas perspektiivis. Kreeka on kohustatud esitama kord kvartalis aruande tõhustatud järelevalve alla kuuluvate kohustuste täitmisel tehtud edusammude kohta. Positiivne aruanne võib kord poolaastas tuua kaasa võlakergendusmeetmed, mille väärtus on 0,7 % SKPst aastas. Pärast vastavalt 2019. aasta aprillis, 2019. aasta detsembris, 2020. aasta juunis ja 2020. aasta novembris eurorühma antud nõusolekut aktiveeriti esimesed neli osa poliitikaga seotud tingimustel põhinevatest võlameetmetest koguväärtusega 3,252 miljonit eurot. Kümnes tõhustatud järelevalve aruanne Kreeka edusammude kohta kohustuste täitmisel avaldati 2. juunil 2021.

               (9)Kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4 esitas Kreeka 29. aprillil 2021 2021. aasta stabiilsusprogrammi.

               (10)Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Kreeka valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 9,7 % SKPst ning valitsemissektori võlg suurenes 205,6 %-ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli 11,3 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 5,9 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Kreeka ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt tagatised ja maksude edasilükkamine), mille hinnanguline maht on 2,2 % SKPst ning millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele enne, kui tagatised realiseeritakse.

               2. juunil 2021 esitas komisjon ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Selles aruandes käsitletakse Kreeka eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (3 % SKPst) ning valitsemissektori võlg ületas aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (60 % SKPst) ega vähenenud rahuldavas tempos. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud ja võlakriteerium samuti mitte.

               (11)Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. aastal ettevaatlik ja selle kohaselt on SKP reaalkasv ligikaudu 0,5 protsendipunkti väiksem kui komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis. See erinevus on tingitud erinevatest pandeemia arengu eeldustest, taaste- ja vastupidavusrahastu vahendite kasutuselevõtust ning turismisektori taastumise tempost. Stabiilsusprogrammi 2022. aasta makromajanduslikud prognoosid on lähedased komisjoni 2021. aasta kevadprognoosile.

               (12)Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 9,7 %-lt SKPst 2021. aastal 9,9 %-le SKPst, samas kui võla suhtarv langeb 2021. aastal 204,8 %-le SKPst. Programmi kohaselt peaks esmane eelarvepositsioon 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) vähenema 11,7 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 6,4 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Valitsemissektori eelarvepuudujäägi prognoosid on kooskõlas komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga. Võla suhte osas on stabiilsusprogrammi prognoosid komisjoni 2021. aasta kevadprognoosist väiksemad, milles eeldatakse, et võla suhe ulatub 208,8 %-ni SKPst. Erinevus kajastab erastamistulude, finantsvarade netosummade ning kassa- ja tekkepõhise arvestuse kohandamisega seotud erinevaid eeldusi.

               (13)Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Kreeka võtnud vastu eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud inimestele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Need Kreeka 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Eelarvemeetmed, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis ja millest on 2022. aasta puhul teada antud, on ajutised või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

               (14)2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse, et investeeringuid ja reforme rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega, mis ulatuvad 2021. aastal 0,9 %ni, 2022. aastal 1,7 %ni, 2023. aastal 1,6 %ni, 2024. aastal 1,6 %ni, 2025. aastal 1,5 %ni ja 2026. aastal 1,5 %ni SKPst. Programmis eeldatakse ka, et taaste- ja vastupidavusrahastust antavad laenud moodustavad 2021. aastal 1,4 % SKPst, 2022. aastal 1,4 % SKPst, 2024. aastal 1,1 % SKPst, 2025. aastal 1,1 % SKPst ja 2026. aastal 0,5 % SKPst. Komisjoni kevadprognoosis on neid toetusi eelarveprognoosides arvesse võetud, samas kui laenude puhul eeldatakse 2022. aastal väiksemat summat, tulenevalt pärast 2021. aastat ühtsest iga-aastasest väljamaksest.

               (15)Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt pandeemia arengule, suunates selle terviseohtude vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb aga kohandada
                  11
                ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

               Esiteks, nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervishoiusüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest.

               Teiseks, selleks et praegusel ajal hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid.

               Sellest tulenevalt mõõdetakse eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed).

               Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

               (16)Kreeka 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 2,9 %-le SKPst, seda peamiselt tänu eeldatavale majanduse taastumisele ja seetõttu, et lõpetatakse 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutised toetusmeetmed. Valitsemissektori võla suhtarv langeb 2022. aastal 189,5 %-le SKPst. Valitsemissektori eelarvepuudujäägi prognoosid on kooskõlas komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga. Stabiilsusprogrammis on võla suhte prognoosid komisjoni 2021. aasta kevadprognoosist väiksemad. Erinevus on seletatav erinevate sularahasaldo, erastamistulude ja finantsvarade netosummade eeldustega.

               Komisjoni prognoosi kohaselt on eespool määratletud üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt -2,4 % SKPst
                  12
               . Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,3 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema ekspansiivne panus 0,9 protsendipunkti SKPst
                  13
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema ekspansiivne panus 0,3 protsendipunkti SKPst.

               (17)Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve- ja struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali, majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

               (18)Programmi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt jõuab valitsemissektori eelarvepuudujääk 2023. aastal 0,4 %ni SKPst ja muutub 2024. aastal ülejäägiks 0,6 % SKPst.

               Programmi kohaselt on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) 2023. ja 2024. aastal hinnanguliselt keskmiselt 0.6 % SKPst
                  14
               . Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks vähenema 0,1 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema neutraalne panus
                  15
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema pärssiv panus 0,6 protsendipunkti SKPst.

               Praegune hinnanguline kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv on 1¼ %
                  16
               . See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad hoogustada Kreeka potentsiaalset majanduskasvu.

               (19)Valitsemissektori võla suhtarv peaks langema 2023. aasta 176,7 %-lt SKPst 2024. aastal 166,1 %-le SKPst. Võttes arvesse Kreeka kõrget võla suhtarvu, mis prognoosi kohaselt langeb aja jooksul üksnes järk-järgult, ohustavad keskpikas perspektiivis Kreekat suured riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla kestlikkuse analüüsist
                  17
               . Kümnes tõhustatud järelevalve aruanne osutab teistele teguritele, mis on võla kestlikkuse üldise hindamise seisukohast olulised, nimelt valitsemissektori võlaportfelli koostis ja tähtaegade profiil leevendavad võlgadest tulenevat haavatavust, aga tingimuslikud kohustused kujutavad endast lisariski.

               (20)Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

               Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Kreeka on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

               SOOVITAB KREEKAL TEHA JÄRGMIST.

               1.Kasutada 2022. aastal taaste- ja vastupidavusrahastut lisainvesteeringute rahastamiseks, et toetada majanduse taastumist, järgides samal ajal konservatiivset eelarvepoliitikat. Säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud.

               2.Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

               3.Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige toetades rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve- ja struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas tugevdades kõigi inimeste seisukohast tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal.

                     (3)

                        Komisjoni teatis nõukogule stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta, Brüssel, 20.3.2020 (COM(2020) 123 final).

                     (4)

                        Komisjoni teatis „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, Brüssel, 17.9.2020 (COM(2020) 575 final).

                     (5)

                        Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Kreeka riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Kreeka 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 46).

                     (6)

                        Ootab lõplikku vastuvõtmist nõukogus pärast selle kinnitamist Euroopa Ülemkogus. Eurorühmas 16. detsembril 2020 kokku lepitud tekst on kättesaadav veebiaadressil https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/en/pdf

                     (7)

                     ELT
                      L57, 18.2.2021, lk 17.

                     (8)

                        Komisjoni teatis nõukogule „Üks aasta pärast COVID-19 puhangu algust: eelarvepoliitika meetmed“, Brüssel, 3.3.2021 (COM(2021) 105 final).

                     (9)

                        Komisjoni teatis majanduspoliitika koordineerimise kohta 2021. aastal: ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust, Brüssel, 2.6.2021 (COM(2021)500 final).

                     (10)

                        Komisjoni 11. juuli 2018. aasta rakendusotsus (EL) 2018/1192, mis käsitleb tõhustatud järelevalve kasutuselevõtmist Kreeka suhtes (ELT L 211, 22.8.2018, lk 1), ja komisjoni 17. veebruari 2021. aasta rakendusotsus (EL) 2021/271, mis käsitleb Kreeka üle tehtava tõhustatud järelevalve pikendamist (ELT L 61, 22.2.2021).

                     (11)

                        Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riiklikult rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

                     (12)

                        Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

                     (13)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema ekspansiivne panus 0,9 protsendipunkti SKPst.

                     (14)

                        Näitaja on hinnanguliselt 0,6 % SKPst.

                     (15)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema ekspansiivne panus 0,1 protsendipunkti SKPst.

                     (16)

                        Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.

                     (17)

                        Vt komisjoni talituste töödokument – statistiline lisa, milles on esitatud 2021. aasta stabiilsus- ja lähenemisprogrammide hindamiseks vajalikud taustandmed.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.6.2021
            COM(2021) 501 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS,
            milles esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
            {SWD(2021) 501 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS,

               milles esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,
                  1
                eriti selle artikli 5 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,

               olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega

               ning arvestades järgmist:

               (1)20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli
                  2
                aktiveerimise kohta
                  3
               . Komisjon esitas teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 puhang põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma kestliku majanduskasvu strateegias, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal
                  4
               .

               (2)20. juulil 2020 soovitas nõukogu Belgial
                  5
                võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida pandeemiale ning toetada majandust ja selle taastumist. Samuti soovitati Belgial järgida juhul, kui majandustingimused võimaldavad, eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

               (3)Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika olema kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetav ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud riigi oludele ning õigeaegsed, ajutised ja sihipärased
                  6
               . Kui epidemioloogilised ja majandustingimused seda võimaldavad, tuleks erakorralised meetmed järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Ellu tuleks viia sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla kestlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid rakendama reforme, mis parandavad kõigi inimeste seisukohast tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide ulatust, piisavust ja kestlikkust.

               (4)18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Belgia eelarvekava on nõukogus 20. juulil 2020 vastu võetud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik kavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust. Siiski näib, et mõningad meetmed ei ole ajutised või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

               (5)Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu,
                  7
                jõustus 19. veebruaril 2021. Sellest rahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb ELi rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda, teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti tugevdab see majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aga aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ning tugevdada keskmises ja pikas perspektiivis kestlikku riigi rahandust, majanduskasvu ja töökohtade loomist.

               (6)3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme
                  8
               . Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada ELis kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

               (7)3. märtsi 2021. aasta teatises oli komisjoni seisukoht, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on ELi või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes järeldas komisjon 2. juunil, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda.
                  9
               .

               (8)Kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4 esitas Belgia 30. aprillil 2021 oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi.

               (9)Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Belgia valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 9,4 % SKPst ning valitsemissektori võlg suurenes 114,1 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli -7,5 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 4,5 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Belgia ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on 11,8 % SKPst.

               2. juunil 2021 esitas komisjon ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Selles aruandes käsitletakse Belgia eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (3 % SKPst) ning valitsemissektori võlg ületas aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (60 % SKPst) ega vähenenud rahuldavas tempos. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud ja võlakriteerium samuti mitte.

               (10)Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. ja 2022. aasta puhul realistlik. Stabiilsusprogrammi kohaselt on SKP reaalkasv 2021. ja 2022. aastal vastavalt 4,1 % ja 3,5 %. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt on reaalkasv 2021. ja 2022. aastal veidi suurem, vastavalt 4,5 % ja 3,7 %, mis on tingitud suurematest investeeringutest.

               (11)Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 9,4 %-lt SKPst 2021. aastal 7,7 %-le SKPst ning võla suhtarv suureneb 2020. aasta 114,1 %-lt 2021. aastal 116,4 %-le SKPst. Programmi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni muutus 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) -6,1 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 2,7 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga kooskõlas.

               (12)Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Belgia võtnud vastu eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervishoiusüsteemi suutlikkust, ohjeldada pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud inimestele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Need Belgia 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Eelarvemeetmed, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, on valdavalt ajutised või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

               (13)2021. aasta stabiilsusprogrammis ei sisaldu veel taaste- ja vastupidavusrahastu toetused. Praeguste komisjoni prognooside kohaselt investeeringud ja reformid, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega, ulatuvad 2021. aastal 0,2 %ni ja 2022. aastal 0,3 %ni SKPst, lähtudes samast hüpoteesist, mida kasutas Belgia föderaalne planeerimisamet taaste- ja vastupidavusrahastu makromajanduslikul hindamisel.

               (14)Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt pandeemia arengule, suunates selle terviseohtude vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb aga kohandada
                  10
                ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

               Esiteks, nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervishoiusüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest.

               Teiseks, selleks et praegusel ajal hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama ELi eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid.

               Sellest tulenevalt mõõdetakse eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed).

               Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

               (15)Belgia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 4,5 %-le SKPst, peamiselt seetõttu, et lõpetatakse 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutised toetusmeetmed ning valitsemissektori tulu paraneva makromajandusliku olukorra tõttu paraneb. Valitsemissektori võla suhtarv kavakohaselt 2022. aastal stabiliseerub tasemel 116 % SKPst. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga kooskõlas.

               Komisjoni prognoosi kohaselt on eespool määratletud üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka ELi eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt -0,4 % SKPst
                  11
               . Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude ELi vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,1 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema pärssiv panus 0,1 protsendipunkti SKPst
                  12
               . Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema ekspansiivne panus 0,4 protsendipunkti SKPst.

               (16)Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib eriti oluline. Eelarve- ja struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali, majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

               (17)Programmi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2023. aasta 4 %-lt SKPst 2024. aastal 3,7 %-le SKPst. Valitsemissektori eelarvepuudujääk ei naase kavakohaselt programmiperioodi jooksul tasemele alla 3 % SKPst. Programm ei sisalda teavet, mida on vaja 2023. ja 2024. aasta üldise eelarvepoliitika hindamiseks.

               Praegune hinnanguline kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv on 2¾ %
                  13
               . See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad hoogustada Belgia potentsiaalset majanduskasvu.

               (18)Valitsemissektori võla suhtarv peaks suurenema 2023. aasta 116,7 %-lt SKPst 2024. aastal 117,4 %-le SKPst, seda tervenisti tulenevalt võlakoormuse muutuse ja eelarvepositsiooni vahelisest erinevusest. Võttes arvesse kõrget võla suhtarvu, mis prognoosi kohaselt langeb aja jooksul üksnes järk-järgult, ohustavad keskpikas perspektiivis Belgiat suured riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla kestlikkuse analüüsist
                  14
               .

               (19)Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

               Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Belgia on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

               SOOVITAB BELGIAL TEHA JÄRGMIST.

               1.Kasutada 2022. aastal taaste- ja vastupidavusrahastut lisainvesteeringute rahastamiseks, et toetada majanduse taastumist, järgides samal ajal konservatiivset eelarvepoliitikat. Säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud.

               2.Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

               3.Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige toetades rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve- ja struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas tugevdades kõigi inimeste seisukohast tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

                     (2)

                        Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal.

                     (3)

                        Komisjoni teatis nõukogule stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta, Brüssel, 20.3.2020 (COM(2020) 123 final).

                     (4)

                        Komisjoni teatis „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, Brüssel, 17.9.2020 (COM(2020) 575 final).

                     (5)

                        Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Belgia riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 1).

                     (6)

                        Ootab lõplikku vastuvõtmist nõukogus pärast selle kinnitamist Euroopa Ülemkogus. Eurorühmas 16. detsembril 2020 kokku lepitud tekst on kättesaadav veebiaadressil https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/et/pdf

                     (7)

                     ELT
                      L57, 18.2.2021, lk 17.

                     (8)

                        Komisjoni teatis nõukogule „Üks aasta pärast COVID-19 puhangu algust: eelarvepoliitika meetmed“, Brüssel, 3.3.2021 (COM(2021) 105 final).

                     (9)

                        Komisjoni teatis majanduspoliitika koordineerimise kohta 2021. aastal: ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust, Brüssel, 2.6.2021 (COM(2021)500 final).

                     (10)

                        Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riiklikult rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

                     (11)

                        Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

                     (12)

                        Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema neutraalne panus.

                     (13)

                        Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.

                     (14)

                        Vt komisjoni talituste töödokument – statistiline lisa, milles on esitatud 2021. aasta stabiilsus- ja lähenemisprogrammide hindamiseks vajalikud taustandmed.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,23.10.2019
            COM(2019) 491 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS
            millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Taani valitsuse ja Gröönimaa kohaliku valitsuse vahelise säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli üle
            {SWD(2019) 385 final} - {SWD(2019) 386 final}

               SELETUSKIRI

               1.
                     SOOVITUSE TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Komisjon teeb ettepaneku alustada Gröönimaaga läbirääkimisi uue säästva kalapüügi partnerluslepingu ja uue protokolli üle, mis vastaksid liidu kalalaevade vajadustele ning oleks kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013
                  1
                ühise kalanduspoliitika kohta ja nõukogu 19. märtsi 2012. aasta järeldustega, milles käsitletakse komisjoni teatist ühise kalanduspoliitika välismõõtme kohta.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Praegu kehtiv ELi ja Gröönimaa vaheline kalandusalane partnerlusleping (edaspidi „kalandusalane partnerlusleping“)
                     2
                   kirjutati alla 28. juunil 2007
                     3
                  . Tehakse ettepanek pidada läbirääkimisi uue säästva kalapüügi partnerluslepingu üle, et integreerida sellesse määruse (EL) nr 1380/2013
                     4
                   teatavad sätted, mida kalandusalane partnerlusleping ei hõlma.

                  Säästva kalapüügi partnerluslepingu praegu kehtiv viieks aastaks sõlmitud protokoll
                     5
                   jõustus 1. jaanuaril 2016
                     6
                   ja selle kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2020. Protokolliga on kehtestatud liidu laevastiku kalapüügivõimalused ning liidu ja ELi laevaomanike makstav vastav rahaline toetus.

               Kehtiv protokoll võimaldab ELi laevastikul püüda Gröönimaa vetes turska, pelaagilist ja põhjalähedast meriahvenat, süvalesta, harilikku süvameregarneeli, pikksabalisi ja moivat, mille püügivõimalused on hinnanguliselt 42 726 tonni aastas. Püügiga tegelevad kaheksa liikmesriigi (Taani, Eesti, Prantsusmaa, Saksamaa, Läti, Leedu, Rootsi ja Ühendkuningriik) laevad. EL annab osa kokkulepitud kvoodist üle ka Norrale ja Fääri saartele vastutasuks ELi laevade juurdepääsu eest nende vetele. Lisaks liidu laevastiku poolt Gröönimaale makstavatele tasudele maksab EL aastas 13 168 978 eurot (mis on arvutatud iga liigi võrdlushindade põhjal) toetust, mis hõlmab 1 700 000 euro suurust finantsreservi võimalike lisakoguste eest. ELi eelarvest eraldatakse ka 2 931 999 eurot Gröönimaa kalanduspoliitika toetuseks.

                  Selles kokkuleppes käsitletakse segaliike. Kvootide eraldamine liikmesriikidele sõltub lubatud kogupüügist ja kvoote käsitleva määruse
                     7
                   sätetest. Säästva kalapüügi partnerluslepingud aitavad saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärke rahvusvahelisel tasandil, tagades et liidu püügitegevus liidu vetest väljaspool põhineb samadel põhimõtetel ja nõuetel, mida järgitakse liidu õiguse alusel. Samuti toetatakse nende lepingutega ELi ja tema partneri teaduskoostööd, edendatakse läbipaistvust ja säästvust kalavarude parema majandamise nimel ning soodustatakse haldamist, toetades liikmesriikide ja välisriikide laevastike tegevuse üle tehtavat järelevalvet, kontrolli ja seiret ning rahastades ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastast võitlust. Säästva kalapüügi partnerluslepingutega toetatakse kohaliku kalapüügisektori säästvat arengut ning merendustegevusega seotud majanduskasvu ja inimväärset tööd. Need tugevdavad ELi positsiooni rahvusvahelistes ja piirkondlikes kalandusorganisatsioonides (eelkõige Gröönimaa, Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu ja Loode-Atlandi Kalandusorganisatsiooni puhul)
                     8
                  .

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Gröönimaaga uue lepingu ja protokolli üle peetavad läbirääkimised on kooskõlas ELi välistegevusega ülemeremaades ja -territooriumidel ning eelkõige liidu eesmärkidega, mis on seotud demokraatlike põhimõtete ja inimõiguste austamisega.

               2.
                     SOOVITUSE ÕIGUSLIK KÜLG

               •Õiguslik alus

                  Otsuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikkel 218, milles on nähtud ette rahvusvaheliste lepingute üle läbirääkimiste pidamise ja nende sõlmimise käik.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Ei kohaldata (ELi ainupädevus).

               •Proportsionaalsus

                  Otsus on proportsionaalne taotletava eesmärgiga.

               •Vahendi valik

                  Vahend on ette nähtud ELi toimimise lepingu artikli 218 lõigetega 3 ja 4.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  Komisjon on 2019. aastal viinud läbi Gröönimaaga sõlmitud kehtiva kalandusalase partnerluslepingu ja selle protokolli järelhindamise ning eelhindamise nende võimaliku pikendamise kohta. Hindamise järeldused on esitatud eraldiseisvas komisjoni talituste töödokumendis.

                  Hindamise käigus jõuti järeldusele, et ELi kalandussektoril on selge huvi kalapüügi vastu Gröönimaal ning et lepingu ja protokolli pikendamine aitaks kaasa piirkonna kalanduse paremale juhtimisele.

                  ELile on tähtis, et oleks olemas õigusakt, mis võimaldab tihedat valdkondlikku koostööd riigiga, kes on allpiirkondlikul tasandil ookeanide majandamises oluline osaleja, võttes arvesse selle riigi jurisdiktsiooni alla kuuluva püügipiirkonna ulatust. See võimaldab ELil tugevdada oma rolli Põhjamaade kalanduses, eelkõige tänu kvootide vahetamisele Norra ja Fääri saartega.

                  See tähendab, et ELi laevadel säilib juurdepääs olulisele püügipiirkonnale püügistrateegiate rakendamiseks mitmeaastases rahvusvahelises õigusraamistikus.

                  Gröönimaa ametiasutuste eesmärk on säilitada suhted ELiga, et tugevdada ookeanide majandamist ja kasutada mitmeaastaseid rahastamisvõimalusi, mida valdkondlik toetus kalavarude majandamiseks pakub.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Komisjon konsulteeris hindamise käigus liikmesriikidega, tööstusharu esindajatega, rahvusvaheliste kodanikuühiskonna organisatsioonidega ning Gröönimaa kalandussektori haldusasutuste ja kodanikuühiskonnaga.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Ei kohaldata.

               •Mõju hindamine

                  Ei kohaldata.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ei kohaldata.

               •Põhiõigused

                  Otsuse lisas esitatud kavandatud läbirääkimisjuhistega kutsutakse komisjoni üles pidama läbirääkimisi selle üle, et uude säästva kalapüügi partnerluslepingusse lisataks säte inimõiguste ja demokraatlike põhimõtete rikkumise tagajärgede kohta.

               4.
                     MÕJU EELARVELE

               Uue protokolliga nähakse ette rahalise toetuse maksmine Gröönimaale. Asjaomased eelarveeraldised lisatakse igal aastal kulukohustuste ja maksete assigneeringutena säästva kalapüügi partnerluslepingute eelarvereale (11 03 01) ning need peavad olema kooskõlas asjakohase mitmeaastase finantsraamistiku finantsplaneerimisega. Kulukohustuste ja maksete summad, sh reservi eelarverida aasta alguseks jõustumata protokollide jaoks, määratakse kindlaks iga-aastase eelarvemenetluse käigus
                  9
               .

               5.
                     MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Läbirääkimisi on kavas alustada 2019. aasta neljandas kvartalis.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

                  Komisjon soovitab:

                  nõukogul volitada teda alustama ja pidama läbirääkimisi uue säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli sõlmimiseks Gröönimaaga;

                  konsulteerida läbirääkimiste pidamisel erikomiteega kooskõlas ELi toimimise lepinguga ning

                  nõukogul heaks kiita käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimisjuhised.

               Soovitus:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Taani valitsuse ja Gröönimaa kohaliku valitsuse vahelise säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli üle

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ning teiselt poolt Taani valitsuse ja Gröönimaa kohaliku valitsuse vaheline kalandusalane partnerlusleping ning protokoll, millega määratakse kindlaks nimetatud lepingus sätestatud kalapüügivõimalused ja rahaline toetus,
                  10
                sõlmiti 28. juunil 2007.  Pärast kõnealuse protokolli kehtivuse lõppemist allkirjastati uus protokoll, mis jõustus 1. jaanuaril 2016
                  11
               . Selle kehtivus lõpeb 31. detsembril 2020.

               Kalandusalane partnerlusleping ei hõlma Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013
                  12
                teatavaid sätteid.   Samuti tuleks kehtestada pärast kehtiva protokolli lõppemist alates 1. jaanuarist 2021 kohaldatavad kalapüügivõimalused ja rahaline toetus. Seepärast teeb komisjon ettepaneku pidada läbirääkimisi uue lepingu ja protokolli üle, mis vastab liidu laevastiku vajadustele ja on samuti kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013.

               Seega tuleks alustada läbirääkimisi, et sõlmida Taani valitsusega ja Gröönimaa kohaliku valitsusega uus säästva kalapüügi partnerlusleping ja selle protokoll,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Komisjoni volitatakse pidama liidu nimel Taani valitsusega ja Gröönimaa kohaliku valitsusega läbirääkimisi uue säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli üle.

               Artikkel 2

               Läbirääkimisi peetakse nõukogu ELi välise kalanduspoliitika töörühmaga konsulteerides ja käesoleva otsuse lisas esitatud läbirääkimisjuhiseid järgides.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määrusi (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22).

                     (2)

                        ELT L 172, 30.6.2007.

                     (3)

                  https://www.consilium.europa.eu/en/documents-publications/treaties-agreements/agreement/?id=2007046&DocLanguage=en

                     (4)

                        Määruse (EL) nr 1380/2013 VI osa II jaotis.

                     (5)

                        ELT L 305, 21.11.2015, lk 1.

                     (6)

                  https://www.consilium.europa.eu/en/documents-publications/treaties-agreements/agreement/?id=2015055&DocLanguage=en

                     (7)

                        Nõukogu 30. jaanuari 2019. aasta määrus (EL) 2019/124, millega määratakse 2019. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ning liidu kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool liitu (ELT L 29, 31.1.2019, lk 1).

                     (8)

                  https://www.nafo.int/

                     (9)

                        Peatükk 40 (reservi eelarverida 40 02 41) kooskõlas mitmeaastast finantsraamistikku käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppega (2013/C 373/01).

                     (10)

                        ELT L 172, 30.6.2007.

                     (11)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/documents-publications/treaties-agreements/agreement/?id=2015055&DocLanguage=en.

                     (12)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määrusi (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,23.10.2019
            COM(2019) 491 final
            LISA,
            järgmise dokumendi juurde:
            Soovitus:
            NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Taani valitsuse ja Gröönimaa kohaliku valitsuse vahelise säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli üle
            {SWD(2019) 385 final} - {SWD(2019) 386 final}

               LISA […]

               Läbirääkimisjuhised Euroopa Liidu ning Taani valitsuse ja Gröönimaa kohaliku valitsuse vahelise säästva kalapüügi partnerluslepingu ja protokolli jaoks

               (1)Läbirääkimiste eesmärk on sõlmida ELi ja Gröönimaa vaheline säästva kalapüügi partnerlusleping ja protokoll kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013 ning nõukogu 19. märtsi 2012. aasta järeldustega, milles käsitletakse komisjoni teatist ühise kalanduspoliitika välismõõtme kohta.

               (2)Säästva kalapüügi partnerluslepingus tuleks sätestada raamistik, üldpõhimõtted ja eesmärgid, mis moodustavad Gröönimaaga loodava uue partnerluse aluse. Seetõttu peaks see sisaldama sätet, millega tunnistatakse kehtetuks praegune lepinguosaliste vaheline kalandusalane partnerlusleping.

               (3)Uue partnerlusega tuleks edendada säästlikku ja vastutustundlikku kalapüüki ning samas tagada vastastikune kasu ELi ja Gröönimaa jaoks.  Läbirääkimiste käigus peaks komisjon eelkõige püüdma saavutada järgmised üksikasjalikult kirjeldatud eesmärgid:

               ·tagada juurdepääs Gröönimaa kalapüügipiirkonnale ja ELi kalalaevadele vajalikud load kalapüügiks kõnealuses püügipiirkonnas;

               ·tagada püügitegevuse keskkonnasäästlikkus ja edendada ookeanide majandamist rahvusvahelisel tasandil, võttes samal ajal arvesse parimaid kättesaadavaid teaduslikke nõuandeid ja piirkondlikes kalandusorganisatsioonides vastu võetud asjaomaseid majandamiskavasid. Püügitegevus peaks olema suunatud ainult olemasolevatele kalavarudele, võttes arvesse kohaliku laevastiku püügivõimsust ja pöörates erilist tähelepanu kõnealustesse varudesse kuuluvaid kalu iseloomustavale pikale rändele;

               ·omandada lubatud kogupüügi ülejäägist ELi laevastiku huvidele täielikult vastav asjakohane osa, kui nende varude vastu tunnevad huvi ka kolmandate riikide laevastikud,

               ·rakendada samu tehnilisi tingimusi kõigi kolmandate riikide laevastike suhtes, võttes arvesse kokkulepitud ELi kvootide võimalikku üleandmist teistele Põhjamaadele;

               ·tagada, et ELi rahaline toetus kalavarudele juurdepääsuks põhineb ELi laevastiku varasemal ja eeldataval edasisel tegevusel selles piirkonnas, pidades silmas parimaid ja uusimaid teaduslikke hinnanguid;

               ·luua dialoog, et aidata Gröönimaal rakendada vastutustundliku kalapüügi poliitikat, mis on seotud selle arengu eesmärkidega eelkõige kalavarude haldamise, ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastase võitluse, püügitegevuse kontrollimise, seire ja järelevalve ning teaduslike nõuannete andmise osas;

               ·lisada säte inimõiguste ja demokraatia põhimõtete rikkumise tagajärgede kohta;

               ·tagada, et protokoll soodustaks merendustegevusega seotud majanduskasvu ja inimväärse töö edendamist, võttes arvesse asjakohaseid Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioone.

               (4)Protokollis tuleks eelkõige sätestada järgmised aspektid:

               ·ELi laevastikule tagatavad kalapüügivõimalused püügiliikide kaupa,

               ·Gröönimaa jaoks kehtestatud rahaline toetus ja selle maksmise tingimused ning

               ·valdkondliku toetusena makstav summa ja selle rakendamise mehhanismid.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,4.3.2020
            COM(2020) 91 final
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS
            Rumeenia valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks
            {SWD(2020) 53 final}

               Soovitus:

               NÕUKOGU SOOVITUS

               Rumeenia valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 126 lõiget 7,

               võttes arvesse komisjoni soovitust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artiklile 126 peavad liikmesriigid hoiduma valitsemissektori eelarve ülemäärasest puudujäägist.

               (2)Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hinnastabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva kestliku majanduskasvu tagamiseks.

               (3)Nõukogu otsustas [17. märtsil] 2020 kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikega 6, et Rumeenial on ülemäärane eelarvepuudujääk.

               (4)Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikele 7 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97
                  1
                artikli 3 lõikele 4 on nõukogu kohustatud andma asjaomasele liikmesriigile soovitused ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks teatava tähtaja jooksul. Soovituses tuleb asjaomasele liikmesriigile kehtestada ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks vajalike tõhusate meetmete võtmiseks maksimaalselt kuue kuu pikkune tähtaeg. Lisaks sellele peaks nõukogu ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise soovituses nõudma, et saavutataks aastased eelarve-eesmärgid, mis soovituse aluseks oleva prognoosi kohaselt tagavad struktuurse eelarvepositsiooni (tsükliliselt kohandatud eelarvepositsioon, välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed) paranemise vähemalt 0,5 % SKPst aastas.

               (5)Komisjoni 2020. aasta talveprognoosi kohaselt, millele lisati eelarvemuutujad 2022. aastani, pidanuks SKP reaalkasv 2019. aastal püsima 3,9 % juures. Eeldusel, et poliitikat ei muudeta, prognoosib komisjon SKP reaalkasvu aeglustumist, kuid see peaks jääma 3,8 % juurde 2020. aastal ning 3,5 % juurde 2021. ja 2022. aastal. Ühest küljest hoogustaksid praeguse poliitikaga kaasnevad märkimisväärsed stimuleerivad fiskaalmeetmed jätkuvalt eratarbimist. Teisest küljest vähendaks eelarvepuudujäägi jätkuv suurenemine tarbijate ja investorite usku majanduskasvu kestlikusse. Selle tulemusena prognoositakse investeeringute vähenemist, kuna erainvestorid võtavad arvesse suurenevat makromajanduslikku tasakaalustamatust. Netoeksport jääb prognoosiperioodil eeldatavasti negatiivseks, kuna seda mõjutab jätkuvalt nõrk välisnõudlus, samas kui importi toetab eratarbimine. See omakorda suurendaks veelgi juba niigi suurt jooksevkonto puudujääki.

               (6)Valitsus võttis 10. detsembril 2019 vastu ja saatis parlamendile 2020.–2022. aasta eelarvestrateegia (edaspidi „eelarvestrateegia“), kus valitsemissektori eelarvepuudujäägi muudetud eesmärk oli 2019. aastal 3,8 % SKPst, mis ületab kontrollväärtust (3 % SKPst). Võrreldes 2019. aastaks algselt kavandatud eesmärgiga, mis oli 2,8 % SKPst, korrigeeriti seda käesoleva aasta kohta esitatud eelarve täitmise andmete alusel ülespoole. Eelarvestrateegia kuulutati välja 18. detsembril 2019.

               (7)Komisjoni 2020. aasta talveprognoosis, millele lisati eelarvemuutujad kuni 2022. aastani, prognoositakse, et valitsemissektori eelarvepuudujääk püsib üle kontrollväärtuse (3 % SKPst) kogu prognoosiperioodi jooksul. Eeldusel, et poliitikat ei muudeta, prognoosib komisjon valitsemissektori eelarve puudujäägiks 2019. aastal 4,0 % SKPst, 2020. aastal 4,9 %, 2021. aastal 6,9 % ja 2022. aastal 7,7 %. Struktuurne eelarvepuudujääk peaks 2019. aastal suurenema 1,0 % võrra SKPst, 2021. aastal veel 1,9 % võrra SKPst ja 2022. aastal veel 0,8 % SKPst. Komisjoni prognoositud puudujäägi suurenemine on peamiselt tingitud pensionide märkimisväärsest tõstmisest 2019. aasta suvel. Suuremad pensionikulud suurendaksid eelarvepuudujääki 2020. aastal 0,9 protsendipunkti võrra SKPst, 2021. aastal 1,7 protsendipunkti võrra SKPst ja 2022. aastal 1,1 protsendipunkti võrra SKPst. 2020. aasta augustis jõustuma pidava lapsetoetuse kahekordistamise hinnangulised aastased eelarvekulud on 0,6 % SKPst. Valitsus prognoosib eelarvestrateegias valitsemissektori eelarve puudujäägiks 2020. aastal 3,6 % SKPst, 2021. aastal 3,4 % SKPst ja 2022. aastal 2,8 % SKPst. Valitsuse hinnangute kohaselt tähendaks see struktuurset kohandamist 0,3 % 2020. aastal, 0,2 % 2021. aastal ja 0,6 % 2022. aastal. Eelarvestrateegia kohandamine põhineb peamiselt kuludel. Eelkõige väheneb prognooside kohaselt töötajate hüvitistele, kaupadele ja teenustele ning ELi-välistele kapitalikuludele tehtavate kulutuste osakaal SKPst. Eelarvestrateegia väiksem eelarvepuudujäägi prognoos võrreldes komisjoni prognoosiga tuleneb eelarvestrateegia optimistlikumatest makromajanduslikest prognoosidest ja asjaolust, et eelarvestrateegias ei ole arvesse võetud mõne rakendatud meetme mõju eelarvele, samuti ei toeta praeguste kulude kavandatud vähenemist rakendatud või usutavalt väljakuulutatud meetmed, mistõttu ei saanud neid komisjoni prognoosis täielikult arvesse võtta.

               (8)Rumeenia valitsemissektori võlg oli 2018. aastal 34,7 % SKPst. Komisjoni prognoosi kohaselt suureneb valitsemissektori võlg 2022. aastal 46,6 %ni SKPst, jäädes seega alla aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse.

               (9)Vastavalt määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikele 4 tuleks ülemäärane eelarvepuudujääk kõrvaldada puudujäägi kindlakstegemisele järgneval aastal (praegusel juhul 2021. aastaks), välja arvatud eriasjaolude korral. Kohandamiskava tuleks kindlaks määrata kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1467/97, võttes arvesse liikmesriigi majanduse olukorda ja eelarvepositsiooni.

               (10)Praeguse seisuga on sellised eriasjaolud Rumeenias olemas. Ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2021. aastaks nõuaks liiga järsku eelarvekohandust ja vähendaks märkimisväärselt SKPd. Pikemaajaline kohandamiskava, mis ka siiski nõuab suuri iga-aastaseid kohandusi, mõjutaks majanduskasvu vähem äkiliselt ja võtaks arvesse asjaolu, et eelarveaasta 2020 on juba alanud. Paralleelselt eelarve konsolideerimisega tehtavad struktuurireformid aitavad tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi püsiva korrigeerimise. Seda silmas pidades ning võttes arvesse Rumeenia majandus- ja eelarveolukorda, on õigustatud määrata ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtajaks 2022. aasta.

               (11)Selleks tähtajaks usaldusväärse ja kestliku kohandamiskava järgimiseks peaks Rumeenia saavutama valitsemissektori eelarve puudujäägi eesmärgi 3,6 % SKPst 2020. aastal, 3,4 % SKPst 2021. aastal ja 2,8 % SKPst 2022. aastal ning komisjoni prognoosi kohaselt vastab see valitsemissektori esmaste netokulude nominaalsele kasvumäärale
                  2
                8,2 % 2020. aastal, 5,5 % 2021. aastal ja 5,5 % 2022. aastal. Kui on vaja hoolikat analüüsi, on selline netokulude kasvumäär põhinäitaja, mida kasutada eelarve konsolideerimise hindamiseks. Vastav struktuurse eelarvepositsiooni aastane kohandamine on 2020. aastal 0,5 % SKPst, 2021. aastal 0,8 % SKPst ja 2022. aastal 0,8 % SKPst. Praeguse prognoosi kohaselt võimaldavad need eesmärgid reaalseid netokulusid siiski igal aastal suurendada. Eesmärkide saavutamiseks on tõenäoliselt vaja läbi vaadata suured seadusest tulenevad pensionitõusud ja muud hiljutised meetmed, mis põhjustavad baasstsenaariumis eelarvepuudujäägi järsku suurenemist.

               (12)Eelarve konsolideerimise meetmed peaksid tagama püsiva korrigeerimise, olles samal ajal suunatud riigi rahanduse kvaliteedi parandamisele ja majanduse kasvupotentsiaali tugevdamisele.

               (13)Alates 2016. aastast on Rumeenia teinud süstemaatiliselt ja korduvalt erandeid riiklikus eelarveraamistikus sätestatud eelarve-eeskirjadest, mistõttu need on muutunud valdavalt ebatõhusaks. On väga oluline, et Rumeenia tagaks tulevikus riikliku eelarveraamistiku täieliku kohaldamise.

               (14)Keskpikas ja pikas perspektiivis on oht riigi rahanduse usaldusväärsusele suur, mis on tingitud suurest eelarvepuudujäägist ja elanike vananemisega seotud kuludest. Suurt rolli nende riskide puhul mängivad pensionitõusud, mis kehtestati 2019. aasta suvel ja mis peaksid jõustuma aastatel 2019–2021. See kinnitab tungivat vajadust taastada täielikult riigi rahanduse pikaajaline kestlikkus,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               (1)Rumeenia peaks kõrvaldama praeguse ülemäärase eelarvepuudujäägi hiljemalt 2022. aastaks.

               (2)Rumeenia peaks saavutama valitsemissektori eelarvepuudujäägi eesmärgi 3,6 % SKPst 2020. aastal, 3,4 % SKPst 2021. aastal ja 2,8 % SKPst 2022. aastal, mis vastab valitsemissektori esmaste netokulude nominaalsele kasvumäärale 8,2 % 2020. aastal, 5,5 % 2021. aastal ja 5,5 % 2022. aastal, mis omakorda vastab iga-aastasele struktuursele kohandusele 0,5 % SKPst 2020. aastal, 0,8 % SKPst 2021. aastal ja 0,8 % SKPst 2022. aastal.

               (3)Rumeenia peaks täpsustama ja rangelt rakendama meetmeid, mida on vaja ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2022. aastaks. Eelarve konsolideerimise meetmed peaksid tagama püsiva korrigeerimise majanduskasvu soodustaval viisil. Rumeenia peaks kasutama kogu juhusliku tulu puudujäägi vähendamiseks.

               (4)Nõukogu kehtestab Rumeeniale tähtpäeva 15. september 2020 tõhusate meetmete võtmiseks ja eesmärkide saavutamiseks koostatud konsolideerimisstrateegia kohta määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõike 4a kohase üksikasjaliku aruande esitamiseks. Pärast seda peaksid Rumeenia ametiasutused esitama vähemalt iga kuue kuu järel aruande soovituste rakendamisel tehtud edusammudest, kuni ülemäärane eelarvepuudujääk on kõrvaldatud.

               Lisaks peaksid Rumeenia ametiasutused tagama oma riikliku eelarveraamistiku täieliku kohaldamise. Samuti on eelarve konsolideerimise strateegia edu tagamiseks oluline toetada konsolideerimist ulatuslike struktuurireformidega kooskõlas nõukogu poolt Rumeeniale Euroopa poolaasta raames antud soovitustega ning eelkõige makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlusega seotud soovitustega.

               Käesolev soovitus on adresseeritud Rumeeniale.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT L 209, 2.8.1997, lk 6.

                     (2)

                        Valitsemissektori esmased netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis kaetakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud nelja aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktidekohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.