Soovitus Nõukogu arvamus kooskõlas Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3 Malta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2005-2008


title: Komisjoni soovitus, 7. mai 2009 , Euroopa Liidus püsiliini- ja mobiilikõne lõpetamise tasu reguleerimise kohta

text:
               20.5.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 124/67

      KOMISJONI SOOVITUS,
   7. mai 2009,
   Euroopa Liidus püsiliini- ja mobiilikõne lõpetamise tasu reguleerimise kohta
   (2009/396/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), (1) eriti selle artikli 19 lõiget 1,
   pärast konsulteerimist sidekomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 8 lõikele 3 aitavad riikide reguleerivad asutused siseturu arengule kaasa, tehes muu hulgas läbipaistvalt koostööd omavahel ja komisjoniga, et tagada järjekindla reguleerimispraktika areng. Direktiivi 2002/21/EÜ artikli 7 alusel esitatud rohkem kui 850 meetme eelnõu hindamisel selgus, et häälkõne lõpetamise tasu on endiselt ebaühtlane.

               (2)

               Kuigi enamikus liikmesriikides on ühel või teisel viisil sätestatud hinnatase, kasutavad liikmesriigid hinna reguleerimiseks erinevaid vahendeid. Lisaks sellele, et hinna reguleerimise vahendid on erinevad, on üsna mitmekesised ka nende vahendite rakendamise viisid. See süvendab Euroopa Liidu kõne lõpetamise hulgihindade erinevust, mida saab vaid osaliselt seletada riikide erinevate tingimustega. Seda nentis ka komisjoni otsusega 2002/627/EÜ (2) moodustatud Euroopa reguleerivate organite töörühm (ERG) oma ühisseisukohas püsiliinikõne lõpetamise tasu ja mobiilikõne lõpetamise tasu sümmeetria kohta. Riikide reguleerivad asutused on sageli andnud väiksematele püsiliini- ja mobiilioperaatorile loa kehtestada kõrgem lõpetamistasu, kuna need operaatorid on uued turuosalised, kes ei ole saanud kasu mastaabiefektist ja/või nende kulude struktuur on teistsugune. Niisugust ebasümmeetriat esineb nii riigisiseselt kui ka riikidevahelises võrdluses, kuigi see vähehaaval väheneb. Euroopa reguleerivate organite töörühma ühisseisukohas märgitakse, et lõpetamistasud peaksid reeglina olema sümmeetrilised ja erinevusi tuleb asjakohaselt põhjendada.

               (3)

               Püsiliini- ja mobiilikõnede lõpetamistasude turgude reguleerimisel valitsevad suured erinevused ja see põhjustab põhimõttelist konkurentsimoonutust. Kõne lõpetamise turgudel leiab aset kahesuunaline juurdepääs, mille puhul eeldatakse, et kehtiv kord on kasulik mõlemale ühenduses olevale operaatorile, kuid kuna need operaatorid konkureerivad teineteisega klientide pärast, võib lõpetamistasudel olla märkimisväärseid strateegilisi tagajärgi ja need võivad avaldada suurt mõju konkurentsile. Kui lõpetamistasud on tegelikest kuludest suuremad, põhjustab see olulist liikumist püsiliini- ja mobiiliturgude vahel ning nende kasutajate seas. Turgudel, kus operaatoritel on erinev turuosa, võib see põhjustada olukorra, kus väiksematel operaatoritel tuleb oma suurematele konkurentidele tasuda märkimisväärseid summasid. Paljude Euroopa Liitu mittekuuluvate riikidega võrreldes on mitmes liikmesriigis mobiilikõne lõpetamistasu määr endiselt kõrge ja see on kõrge ka võrreldes püsiliinivõrgus tehtava kõne lõpetamise tasuga; seetõttu on hind langustendentsist hoolimata endiselt kõrge ka lõpptarbija jaoks. Kõrge lõpetamistasu tõttu on jaehind väljahelistaja jaoks enamasti kõrge, mistõttu helistatakse vähem ja see omakorda vähendab kliendi heaolu.

               (4)

               Kuna kuluarvestuse põhimõtte järgimine kõne lõpetamise turgudel on ikka veel ühtlustamata, on ilmne, et tuleb välja töötada ühine lähenemisviis, mis suurendaks võimalike investorite seisukohalt õiguskindlust ja stiimuleid ning vähendaks mitmes liikmesriigis tegutsevate operaatorite regulatiivset koormust. Riikide reguleerivatele asutustele on selge, et kõne lõpetamise turgusid tuleb reguleerida sidusalt, ning sama on korduvalt rõhutanud komisjon oma hinnangutes direktiivi 2002/21/EÜ artikli 7 kohaste meetmete eelnõudele.

               (5)

               Elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste regulatiivraamistikus on sätteid, millega on ette nähtud asjakohaste kuluarvestuse mehhanismide rakendamise ja hinnakontrolli kohustus, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/19/EÜ (elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv)) (3) artiklid 9, 11 ja 13 koostoimes põhjendusega 20.

               (6)

               Komisjoni 19. septembri 2005. aasta soovitusega 2005/698/EÜ raamatupidamise lahususe ja kuluarvestussüsteemide kohta vastavalt elektroonilist sidet reguleerivale raamistikule (4) on kehtestatud teatavate kuluarvestuse või raamatupidamise lahusust käsitlevate sätete järjekindla kohaldamise raamistik eesmärgiga parandada raamatupidamissüsteemide, meetodite, läbitöötatud andmete, kontrolli- ja aruandlusprotsesside läbipaistvust kõikide osapoolte huvides.

               (7)

               Häälkõne lõpetamise hulgiteenus on teenus, millega lõpetatakse sihtkohta (püsiliinide puhul) või kliendile (mobiilivõrkudes) tehtud kõned. ELis arvestatakse tasu põhimõttel „kes helistab, see maksab”, see tähendab, et lõpetamistasu määrab kindlaks võrk, kuhu kõne võeti, ja kõne eest maksab helistaja võrk. Kõne saajale ei esitata selle teenuse eest arvet ja teda üldiselt ei huvita, milline on tema teenusepakkuja kõnelõpetustasu. Sellest tuleneb tururegulaatorite peamine konkurentsiprobleem: liiga kõrge hind. Kõne lõpetamise kõrge hinna maksab lõppkokkuvõttes kinni lõppkasutaja. Arvestades, et lõpetamisturgudel on tegemist kahesuunalise juurdepääsuga, võib konkurentsiprobleemiks kujuneda ka operaatoritevaheline ristsubsideerimine. Nimetatud probleeme võib esineda nii püsiliini- kui ka mobiilikõnede lõpetamise turgudel. Pidades silmas, et kõne lõpetavatel operaatoritel on võimalik tõsta teenuse hinda märksa üle tegelike kulude, peetakse selle probleemi sobivaimaks lahenduseks keskpikas perspektiivis hindade kehtestamist kulude põhjal. Vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ põhjendusele 20 peaks kulude tagasiteenimise meetod olema kooskõlas oludega. Arvestades kõne lõpetamise turgude erilist laadi ning sellest tuleneda võivaid konkurentsi- ja jaotusprobleeme, on komisjon pikemat aega olnud seisukohal, et tegelike kulude normeerimine ja sümmeetrilistel lõpetamistasudel rajaneva ühise lähenemisviisi kehtestamine parandaks konkurentsi tõhusust ja jätkusuutlikkust ning kuna hind langeks ja teenuste pakkumine suureneks, oleks see kasulik ka tarbijaile.

               (8)

               Direktiivi 2002/21/EÜ artikli 8 lõike 1 kohaselt tagavad liikmesriigid, et kõnealuses direktiivis ja eridirektiivides sätestatud ülesandeid, eelkõige tulemusliku konkurentsi tagamisega seotud ülesandeid täites peavad riikide reguleerivad asutused täiel määral silmas, et reguleerimine peab olema tehnoloogiliselt neutraalne. Vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 8 lõikele 2 peavad riikide reguleerivad asutused toetama konkurentsi, tagades muu hulgas, et kasutajad saavad võimalikult suurt kasu teenuse valiku-, hinna- ja kvaliteeditingimustest ning et konkurentsi ei moonutata ega piirata. Nende eesmärkide saavutamiseks ning liikmesriikides sidusa rakendamise huvides tuleks lõpetamistasude suuruse reguleerimisel niipea kui võimalik võtta aluseks tõhusa operaatori kulud.

               (9)

               Tegeliku konkurentsi puhul konkureerivad operaatorid üksteisega vastavalt oma jooksvatele kuludele ja neile ei hüvitata ebatõhususest tulenevaid kulusid. Tõhusa ja ajakohast tehnoloogiat kasutava operaatori kulude teadasaamiseks tuleb varasemaid kulunäitajaid kohandada, et nad kajastaksid käesoleva aja kulusid.

               (10)

               Kui operaatori kulud hüvitatakse vastavalt tegelikele kõne lõpetamise kuludele, puudub tal stiimul tõhususe suurendamiseks. Niinimetatud alt-üles mudeli kasutamine vastab lähenemisviisile, mille puhul töötatakse välja tõhusa operaatori võrk, kusjuures tõhusa võrgu majandus- ja insenertehniline mudel töötatakse välja jooksvate kulude alusel. See mudel ei lähtu olemasolevate seadmete arvust, vaid vajalikust seadmete arvust, ja selle puhul ei arvestata seniseid kulusid.

               (11)

               Kuna alt-üles mudeli loomisel kasutatakse eeskätt tuletatud andmeid (näiteks võrgukulusid arvutatakse seadmete müüjatelt saadud andmete alusel), võivad turureguleerijad omavahel võrrelda alt-üles mudelit ja ülalt-alla mudelit kasutades saadud tulemusi, saavutades niiviisi võimalikult tõesed tulemused ning vältides hüpoteetilise ja tegeliku operaatori tegevuskulude, kapitalikulude ning kulude jaotumise suurt lahknevust. Selleks et välja selgitada ja kõrvaldada alt-üles mudelist tuleneda võivaid puudusi, näiteks teabe asümmeetria, võib riigi reguleeriv asutus võrrelda alt-üles mudeliga saavutatud tulemusi nende tulemustega, mis saadakse kontrollitud andmetele tugineva ülalt-alla mudeli kasutamisel.

               (12)

               Kulumudeli loomisel tuleks teha õige valik mudeli kehtivuse ajal olemasolevate ja teadaolevate tehnoloogiliste lahenduste hulgast. Seega kui täna töötataks välja püsiliinivõrkude alt-üles mudelit, tuleks põhimõtteliselt arvestada, et selle ülekandevõrk on järgmise põlvkonna võrk. Mobiilivõrkude puhul aga tuleks mudeli loomisel lähtuda eeldusest, et võrgule juurdepääs põhineb nii teise põlvkonna kui ka kolmanda põlvkonna võrgu elementidel, kuid ülekandevõrk oleks järgmise põlvkonna võrk.

               (13)

               Arvestades kõne lõpetamise turgude erilist laadi, tuleks kõne lõpetamise teenuse kulu arvutada tulevikule orienteeritud pikaajaliselt lisanduvate kulude meetodil (edaspidi „LRIC-meetod”). LRIC-meetodil koostatud mudelis on iga kulu muutuja ja kuna eeldatakse, et kõik varad aja jooksul asendatakse, võimaldab niisugusel meetodil tasude kehtestamine kulusid tõhusalt katta. LRIC-meetodil koostatud mudel sisaldab vaid neid kulusid, mis tulenevad teatavast juurdekasvust. Lisanduvate kulude meetod, mille puhul arvestatakse vaid tõhusust suurendavaid kulutusi, mida enam ei tehtaks, kui juurdekasvuga seotud teenust enam ei osutataks (see tähendab välditavad kulud), aitab parandada tootmise ja tarbimise tõhusust ning vähendada konkurentsimoonutuste tekkimise võimalust. Mida suurem on lõpetamistasu ja lisanduvate kulude erinevus, seda suurem on konkurentsimoonutus püsiliini- ja mobiiliturgude ja/või ebasümmeetriliste turuosade ja liikluse mahtudega operaatorite vahel. Seetõttu on põhjendatud puhta LRIC-meetodi kasutamine, kusjuures asjaomase juurdekasvu moodustab kõne lõpetamise hulgiteenus ning see sisaldab ainult välditavaid kulusid. LRIC-meetodi kasutamine võimaldaks ka katta püsi- ja muutuvkulud (kuna eeldatavalt muutuvad ka püsikulud aja jooksul), mis lisanduvad kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamise kuludele, ja seega kulusid tagasi teenida.

               (14)

               Välditavad kulud on kõiki teenuseliike pakkuva operaatori teadaolevate pikaajaliste kulude erinevus sama operaatori niisugustest teadaolevatest kuludest, mis on seotud kõikide teenuseliikide, välja arvatud kõne lõpetamise hulgiteenus, pakkumisega kolmandatele isikutele (see tähendab kolmandatele isikutele kõne lõpetamise teenust mittepakkuva operaatori kulud). Kulude õigeks jaotamiseks tuleb eristada liiklusest tulenevaid kulusid, st püsi- ja muutuvkulusid, mis kasvavad, kui liiklus võrgus suureneb, ning liiklusest sõltumatuid kulusid, st kulusid, mis liikluse suurenemisel ei kasva. Kõne lõpetamise hulgiteenusega seotud kulude kindlaksmääramisel tuleb jätta arvestamata liiklusega mitteseotud kulud. Peale selle tuleks kõigepealt kindlaks määrata muude teenuste (näiteks kõne algatamine, SMS, MMS, lairiba, püsiliinid ja muud) liiklusega seotud kulud ning kõne lõpetamise hulgiteenust arvestada alles viimases järjekorras. Seega peaksid kõne lõpetamise hulgiteenuse kulud vastama kõnealuse teenuse osutamisega seotud täiendavatele kuludele. Järelikult peaks LRIC-meetodil põhinev püsiliini- ja mobiiliturgudel kõne lõpetamise hulgiteenuse kuluarvestus võimaldama vaid niisuguste kulude katmist, mida enam ei tekiks, kui kolmandatele isikutele ei osutataks kõne lõpetamise hulgiteenust.

               (15)

               Kõne lõpetamine on teenus, mida kasutavad nii kõne võtja kui ka kõne saaja (sest kui kõne saajale ei oleks kõne vajalik, jätaks ta kõnele vastamata) ja sellest võib omakorda järeldada, et kulusid põhjustavad mõlemad pooled. Kui kulupõhiste hindade kehtestamisel lähtutakse kulude põhjustamisest, on loomulik, et kulud kannab nende põhjustaja. Kui lähtuda seisukohast, et kõne lõpetamise turud on kahepoolsed ja kulusid põhjustavad mõlemad pooled, ei oleks vaja kõiki asjaomaseid kulusid katta reguleeritava kõnede lõpetamise hulgiteenuse tasuga. Käesolevas soovituses lähtutakse sellest, et kõik kõne lõpetamise hulgiteenuse välditavad kulud (kulud, mis ei kasva kõne lõpetamiste hulga suurenemisel) saab katta hulgiteenuse tasuga.

               (16)

               Kui kehtestatakse lõpetamistasu, mis ei vasta ühtsele tegelike kulude tasemele, peab erinevus olema põhjendatud operaatorist sõltumatute paratamatute kuluerinevustega. Püsiliinivõrkude puhul ei ole teada operaatorist sõltumatuid paratamatuid kuluerinevusi. Mobiilivõrkudes võib operaatorite teenuseühiku hinna erinevust põhjustavaks väliseks teguriks pidada sagedusala ebaühtlast jaotust. Välistest põhjustest tingitud hinnaerinevused võivad tekkida, kui sagedusala ei ole jaotatud turumehhanismide alusel, vaid vastavalt litsentside väljaandmise järjekorrale. Kui sagedusala jaotatakse turupõhise mehhanismiga, näiteks oksjon, või kui on olemas järelturg, saavad turuosalised paremini kontrollida erinevate sageduste kasutamisest tingitud kuluerinevusi ning need erinevused vähenevad oluliselt või kaovad sootuks.

               (17)

               Uute mobiiliturgudele tulijate tegevuskulud võivad üleminekuperioodil, enne minimaalse efektiivse mastaabi saavutamist, olla suuremad. Seetõttu võivad riikide reguleerivad asutused, olles teinud kindlaks, et jaemüügiturul esineb takistusi turuletulekul ja laienemisel, lubada neil pärast turuletulekut kuni neljaaastase üleminekuperioodi jooksul tagasi teenida need lisanduvad kulud, mis ületavad mudelina kasutatava operaatori kulusid. Kuna arvestuste kohaselt võtab mobiilsideturul minimaalset efektiivset mastaapi kajastava 15–20 % se turuosa saavutamine aega kolm kuni neli aastat alates turuletulekust, on vastavalt Euroopa reguleerivate organite töörühma ühisseisukohale ebasümmeetria järkjärguliseks kõrvaldamiseks mõistlik ette näha nelja aasta pikkune ajavahemik. Seega erineb uute mobiiliturgudele tulijate olukord uute püsiliiniturgudele tulijate olukorrast, sest viimastel on võimalik hoida tegevuskulud madalad, keskendudes suuremahulistele liinidele ja/või üürides vajalikku sisendit turgu valitsevalt operaatorilt.

               (18)

               Eelistada tuleb varade majanduslikku väärtust kajastavat amortisatsioonimeetodit. Kui aga töökindlat majandusliku amortiseerumise mudelit ei õnnestu välja töötada, võib kasutada muud meetodit, näiteks lineaarse amortisatsiooni meetod, annuiteedimeetod ja nn kallutatud annuiteedi meetod (ingl k tilted annuities). Meetodi valikul tuleb lähtuda sellest, kui täielikult see kajastab majanduslikku amortiseerumist. Seega kui töökindlat majandusliku amortisatsiooni mudelit ei õnnestu välja töötada, tuleks iga alt-üles mudeliga hõlmatud olulisema vara amortiseerumisprofiili käsitleda eraldi ning valida tuleks niisugune lähenemisviis, mille tulemusel saadav amortiseerumisprofiil sarnaneb majandusliku amortiseerumise profiilile.

               (19)

               Efektiivset mastaapi hinnatakse püsiliini- ja mobiilivõrkude puhul erinevalt. Püsiliini- ja mobiilisides on minimaalne efektiivne mastaap erinev, kuna kummalgi on erinev regulatiiv- ja ärikeskkond.

               (20)

               Riikide reguleerivad asutused ei tohiks kõne lõpetamise hulgihinna reguleerimisel takistada ega piirata operaatorite võimalust tulevikus sõlmida teistsuguseid kokkuleppeid kõne lõpetamisega seotud liikluse kohta, kui need kokkulepped vastavad konkurentsil põhineva turu põhimõtetele.

               (21)

               Üleminekuperiood, mis kestab 31. detsembrini 2012, on eeldatavalt piisavalt pikk, et riikide reguleerivad asutused saaksid välja töötada kulumudeli ja operaatorid saaksid sellest lähtuvalt kohandada oma ärikavu; teisest küljest võimaldab üleminekuperiood asjaosalistel mõista, kui tähtis on kehtestada niisugune kulupõhine lõpetamistasu, mis oleks tarbijaile võimalikult kasulik.

               (22)

               Riikide reguleerivad asutused, kellel on ebapiisavalt vahendeid, võivad soovitatava kulumudeli koostamiseks erandkorras vajada pikemat üleminekuperioodi. Sel juhul võib riigi reguleeriv asutus kaaluda 1. juulini 2014 kehtivate ajutiste hindade kehtestamist mõne muu mudeli kui jooksvatel kuludel põhineva LRIC-meetodil koostatud alt-üles mudeli (näiteks võrdlev hindamine) alusel, kui ta suudab tõendada, et tema meetod annab tulemusi, mis vastavad käesolevas dokumendis soovitatud tulemustele, ning nendega saavutatakse samasugune tõhusus kui konkurentsil põhineva turu puhul. Kui riikide reguleerivatel asutustel, kellel on ebapiisavalt vahendeid, on objektiivselt üle jõu käiv kohaldada soovitatavat meetodit pärast osutatud kuupäeva, võivad asjaomased riikide reguleerivad asutused jätkata alternatiivse meetodi kasutamist kuni käesoleva soovituse läbivaatamise kuupäevani, kui riikide reguleerivate asutuste ja komisjoni vahelise koostöö jaoks loodud ja vastavaid töörühmi hõlmav asutus ei paku piisavalt praktilist abi ja suuniseid, et tulla toime piiratud vahenditega ja eelkõige soovitatava meetodi rakendamise kuludega. Alternatiivsest meetodist tulenev mis tahes tasu ei tohi olla suurem kui niisuguste lõpetamistasude keskmine väärtus, mille riikide reguleerivad asutused on kehtestanud soovitatava meetodi alusel.

               (23)

               Käesoleva soovituse üle on korraldatud avalik arutelu,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Direktiivi 2002/19/EÜ artikli 13 kohaste hinnakontrolli ja kuluarvestuse kohustuste täitmisel niisuguste operaatorite üle, kelle riigi reguleeriv asutus on direktiivi 2002/21/EÜ artikli 16 alusel teostatud turuanalüüsi tunnistatud üldkasutatavates telefonivõrkudes kõne lõpetamise hulgiteenuse turgudel (edaspidi „püsiliini- ja mobiilivõrkudes kõne lõpetamise turud”) märkimisväärse turujõuga operaatoriks, peaksid riikide reguleerivad asutused kehtestama tõhusa operaatori kuludele vastavad lõpetamistasud. See tähendab, et need tasud peaksid olema sümmeetrilised. Seejuures peaksid riikide reguleerivad asutused tegutsema järgmiselt.

               2.

               Tõhusate kulude hindamisel on soovitatav kasutada meetodit, mille puhul lähtutakse käesoleva aja kuludest ja kasutatakse tulevikule orienteeritud pikaajalistelt lisanduvatel kuludel (LRIC) põhinevat alt-üles modelleerimist.

               3.

               Tulemuste kontrollimiseks ja nende tõesuse suurendamiseks võivad riikide reguleerivad asutused võrrelda alt-üles koostatud mudeliga saavutatud tulemusi nende tulemustega, mis saadakse kontrollitud andmetele tugineva ülalt-alla mudeli kasutamisel, ning teha vastavaid parandusi.

               4.

               Kulumudel peaks põhinema tõhusal tehnoloogial, mis on kättesaadav ajavahemikul, mida mudel hõlmab. Seega võiks ülekandevõrk püsiliini- ja mobiilivõrkude puhul põhimõtteliselt olla järgmise põlvkonna võrk. Mobiilivõrkude osa, mille kaudu toimub võrgule juurdepääs, peaks kasutama nii teise kui ka kolmanda põlvkonna võrgu elemente.

               5.

               Käesolevas soovituses määratletakse kulukategooriad järgmiselt:

                           (a)

                           „lisanduvad kulud” – kulud, mida on võimalik vältida, kui vastavat juurdekasvu enam ei toimu (tuntud ka välditava kuluna);

                           (b)

                           „liiklusest tulenevad kulud” – kõik püsi- ja muutuvkulud, mis kasvavad, kui liiklus võrgus suureneb.

               6.

               LRIC mudelis tuleks asjakohast juurdekasvu määratleda kolmandatele isikutele osutatava häälkõne lõpetamise hulgiteenusena. Seega peaksid riikide reguleerivad asutused lisanduva kulu hindamisel välja selgitama, mil määral erinevad kõiki teenuseliike pakkuva operaatori teadaolevad pikaajalised kulud sama operaatori niisugustest pikaajalistest kuludest, mis ei sisalda kõne lõpetamise hulgiteenuste osutamist kolmandatele isikutele. Tuleb eristada liiklusest tulenevaid kulusid ja liiklusest sõltumatuid kulusid, kusjuures viimaseid ei arvestata kõne lõpetamise hulgihinna arvutamisel. Asjakohase lisanduva kulu väljaselgitamiseks soovitatakse meetodit, mille puhul selgitatakse kõigepealt välja niisugused liiklusest tulenevad kulud, mis on seotud muude teenuste kui häälkõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisega, ning seejärel määratakse kindlaks vaid häälkõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisega seotud liiklusest tulenevad jääkkulud. See tähendab, et reguleeritava kõne lõpetamise teenuse puhul selgitatakse välja vaid niisugused kulud, mida enam ei tekiks, kui kolmandatele isikutele ei osutataks häälkõne lõpetamise hulgiteenust. Lisas käsitletakse põhjalikumalt põhimõtteid, mille alusel arvutatakse välja juurdekasv, mis tuleneb püsiliini- ja mobiilivõrkudes häälkõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisest.

               7.

               Võimaluse korral soovitatakse varade amortisatsiooni arvutamiseks kasutada majandusliku amortiseerumise meetodit.

               8.

               Operaatori mudeli loomisel tema efektiivse mastaabi otsustamisel peaksid riikide reguleerivad asutused lähtuma lisas esitatud püsiliini- ja mobiilivõrkude asjakohase efektiivse mastaabi määratlemise põhimõtetest.

               9.

               Kui tegelike kulude määra arvestamisel hälbitakse eespool nimetatud põhimõtetest, tuleks seda põhjendada niisuguste paratamatute kuluerinevustega, mis ei sõltu asjaomastest operaatoritest. Mobiilikõne lõpetamise turgudel võib niisuguseid paratamatuid hinnaerinevusi põhjustada sagedusala ebaühtlane jaotus. Kui kulumudel sisaldab kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamiseks täiendava sagedusala omandamist, peaksid riikide reguleerivad asutused paratamatud hinnaerinevused korrapäraselt läbi vaatama, arvestades muu hulgas seda, kas tulevikus võidakse turupõhiste mehhanismidega eraldada täiendavaid sagedusalasid, mis võib vähendada olemasolevast sageduste jaotusest tulenevat hinnaerinevust, või kas hilisemate turule tulijate suhteline kuluhalvemus väheneb sedamööda, kuidas nende tegevus laieneb.

               10.

               Kui tõendatakse, et alla minimaalse efektiivse mastaabi tegutseva uue mobiiliturule tulija teenuseühikule lisanduvad kulud on suuremad kui mudelina kasutatava operaatori kulud, võivad riikide reguleerivad asutused, olles teinud kindlaks, et jaemüügiturul esineb takistusi turuletulekul ja laienemisel, kehtestada üleminekuperioodi, mille jooksul need täiendavad kulud teenitakse tagasi reguleeritavate lõpetamistasudega. Ükski asjaomane üleminekuperiood ei tohiks olla pikem kui neli aastat pärast turuletulekut.

               11.

               Käesolev soovitus ei piira nende varasemate reguleerivate otsuste kohaldamist, mida riikide reguleerivad asutused on teinud käesoleva soovituse käsitlusalas. Sellest olenemata peaksid riikide reguleerivad asutused tagama, et 31. detsembriks 2012 rakendatakse kulutõhusaid ja sümmeetrilisi lõpetamistasusid, arvestades punktides 9 ja 10 nimetatud paratamatuid kuluerinevusi.

               12.

               Erakordsel juhul, kui riigi reguleeriv asutus ei suuda eelkõige vahendite vähesuse tõttu õigeks ajaks luua soovitatavat kulumudelit ja ta suudab tõendada, et mõnel muul viisil kui jooksvatel kuludel põhineva LRIC-meetodil koostatud alt-üles mudeli alusel on võimalik saada tulemusi, mis vastavad käesolevas soovituses ettenähtud tulemustele, ning saavutada samasugune tõhusus kui konkurentsil põhineva turu puhul, võib ta kaaluda mõnele muule mudelile vastavate, kuni 1. juulini 2014 kehtivate ajutiste hindade kehtestamist. Kui riikide reguleerivatel asutustel, kellel on ebapiisavalt vahendeid, on objektiivselt üle jõu käiv kohaldada soovitatavat meetodit pärast osutatud kuupäeva, võivad asjaomased riikide reguleerivad asutused jätkata alternatiivse meetodi kasutamist kuni käesoleva soovituse läbivaatamise kuupäevani, kui riikide reguleerivate asutuste ja komisjoni vahelise koostöö jaoks loodud ja vastavaid töörühmi hõlmav asutus ei paku piisavalt praktilist abi ja suuniseid, et tulla toime piiratud vahenditega ja eelkõige soovitatava meetodi rakendamise kuludega. Alternatiivsest meetodist tulenev mis tahes tasu ei tohi olla suurem kui niisuguste lõpetamistasude keskmine väärtus, mille riikide reguleerivad asutused on kehtestanud soovitatava meetodi alusel.

               13.

               Käesolev soovitus vaadatakse läbi hiljemalt neli aastat pärast selle kohaldamise kuupäeva.

               14.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 7. mai 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Viviane REDING

      (1)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.

      (2)  EÜT L 200, 30.7.2002, lk 38.

      (3)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 7.

      (4)  ELT L 266, 11.10.2005, lk 64.

      LISA

         Püsiliinivõrkude kõne lõpetamise hulgihinna arvutamise põhimõtted

      Kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisel lisanduvad kulud (see tähendab välditavad kulud) on kõiki teenuseliike pakkuva operaatori kõikide pikaajaliste kulude erinevus sama operaatori kõikidest kuludest ilma kolmandatele isikutele kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamiseta.
      Kulude õigeks jaotamiseks tuleb eristada liiklusest tulenevaid kulusid ja liiklusest sõltumatuid kulusid. Kõne lõpetamise hulgihinna arvutamisel jäetakse liiklusega mitteseotud kulud arvestamata. Lõpetamisteenuse osutamisest tuleneva juurdekasvu puhul tuleks arvestada ainult neid liiklusest tulenevaid kulusid, mida ei tekiks, kui kõne lõpetamise hulgiteenust ei osutataks. Nende välditavate kulude suurust võib arvutada nii, et kõigepealt määratakse kindlaks muude teenuste kui kõne lõpetamise hulgiteenuse (näiteks kõne algatamine, andmesideteenused, IP-televisioon jm) osutamisega seotud liiklusest tulenevad kulud ja kõne lõpetamise hulgiteenuse puhul määratakse kindlaks vaid liiklusest tulenevad jääkkulud.
      Liiklusest tulenevad ja liiklusega mitteseotud kulud eraldatakse tavaliselt esimeses punktis, kus toimub liikluse koondumine. Üldkasutatava telefonivõrgu puhul on selleks tavaliselt (kaug)vahejaotuspunktis oleva liinikaardi peajaotaja-poolne osa. Lairiba järgmise põlvkonna võrguga samaväärne on liinikaart DSLAM/MSAN-is (1). Kui DSLAM/MSAN on paigutatud kaablikappi, tuleb välja selgitada, kas kapi ja peajaotla vaheline kliendiliin on ühiskasutuses ja tuleks paigutada liiklusest sõltuvate kulude kategooriasse; sel juhul on kaablikapp punktiks, kus eraldatakse liiklusest tulenevad ja liiklusega mitteseotud kulud. Kui häälkõne lõpetamise teenusele, olenemata kasutatavast tehnoloogiast, on eraldatud teatav läbilaskevõimsus, on eralduspunktiks (kaug)vahejaotuspunkt.
      Eespool kirjeldatud lähenemisviisi puhul kuuluvad lõpetamisteenuse osutamisest tuleneva kulude juurdekasvu hulka näiteks võrgu läbilaskevõime suurendamine, mis on vajalik lõpetamise hulgiteenuse osutamisega seotud täiendava liikluse (näiteks täiendava võrgu infrastruktuuri ehitamine, kuna kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisega seotud täiendava liiklusega toimetulemiseks tuleb vastavalt suurendada läbilaskevõimet) edastamiseks, ja kolmandatele isikutele kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisega otseselt seotud täiendavad ärikulud.
      Kulumudeli koostamisel operaatori efektiivse mastaabi kindlakstegemiseks peaksid riikide reguleerivad asutused arvestama, et püsiliinivõrgu operaatoritel on võimalik ehitada võrk teatavates piirkondades ning keskenduda suuremahulistele liinidele ja/või üürida vajalikku sisendit turgu valitsevalt operaatorilt. Seega peaksid riikide reguleerivad asutused mudelina kasutatava operaatori efektiivse mastaabi kindlaksmääramisel lähtuma vajadusest toetada edukat turule tulemist, pidades samal ajal silmas, et teatavatel tingimustel on väiksemate operaatoritel võimalik väiksemates piirkondades tegutseda madalate kuludega. Lisaks võib eeldada, et väiksemad operaatorid, kellel puuduvad ulatuslikumates piirkondades tegutsevate suurte operaatorite mastaabieelised, ei ole ise lõpetamisteenuse pakkujad, vaid ostavad hulgiteenust sisse.

         Mobiilivõrkude kõne lõpetamise hulgihinna arvutamise põhimõtted

      Kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisel lisanduvad kulud (see tähendab välditavad kulud) on kõiki teenuseliike pakkuva operaatori kõikide pikaajaliste kulude erinevus kolmandatele isikutele kõne lõpetamise teenust mittepakkuva operaatori kõikidest pikaajalistest kuludest.
      Kulude õigeks jaotamiseks tuleb eristada liiklusest tulenevaid kulusid ja liiklusest sõltumatuid kulusid. Kõne lõpetamise hulgihinna arvutamisel jäetakse liiklusega mitteseotud kulud arvestamata. Lõpetamisteenuse osutamisest tuleneva juurdekasvu puhul tuleks arvestada ainult neid liiklusest tulenevaid kulusid, mida ei tekiks, kui kõne lõpetamise hulgiteenust ei osutataks. Nende välditavate kulude suurust võib arvutada nii, et kõigepealt määratakse kindlaks muude teenuste kui kõne lõpetamise hulgiteenuse (näiteks kõne algatamine, SMS, MMS jm) osutamisel tekkivad liiklusest tulenevad kulud ja kõne lõpetamise hulgiteenuse puhul määratakse kindlaks vaid liiklusest tulenevad jääkkulud.
      Mobiiltelefoni ja SIM-kaardi soetamise kulud ei ole liiklusest tulenevad kulud ja neid ei tohiks häälkõne lõpetamise hulgiteenuse kulumudelites arvestada.
      Leviala iseloomustab kõige paremini olukord, kus võrgu mis tahes punktist on mis tahes ajal võimalik helistada, ning liikluse kasvust tingitud läbilaskevõime suurendamine tähendab võrgu lisakulu. Vajadus tagada klientidele niisugune levi põhjustab liiklusest sõltumatuid kulusid, mida ei tohiks arvestada kõne lõpetamise hulgiteenusest tuleneva juurdekasvuna. Kulumudel peaks kajastama seda, et väljakujunenud mobiilsideturule investeerimise eesmärk on eeskätt läbilaskevõime suurendamine ja uute teenuste väljatöötamine. Seega ei tohiks kõne lõpetamise hulgiteenuse lisanduva kulu arvutamisel arvestada levialaga seotud kulusid, kuid arvestada tuleks läbilaskevõime suurendamisega seotud kulusid niivõrd, kuivõrd neid põhjustab kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamine.
      Klientidele jaeteenuste osutamisel tekkivaid sagedusala kasutamisest (sagedusala hoidmise ja kasutamise luba) tingitud kulusid mõjutab esialgu klientide arv. Seega ei olene need kulud liiklusest ja neid ei tohiks arvestada kõne lõpetamise hulgiteenusest tuleneva juurdekasvuna. Võimaluse korral tuleks tulevikule orienteeritud alternatiivkuludena arvestada kulusid, mida tingib sagedusala laiendamine täiendava läbilaskevõime loomiseks, et tulla toime kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamisega seotud liikluse suurenemisega.
      Eespool kirjeldatud lähenemisviisi puhul kuuluvad lõpetamisteenuse osutamisest tuleneva kulude juurdekasvu hulka näiteks võrgu läbilaskevõime suurendamine selleks, et tulla toime hulgiteenuse osutamisega seotud täiendava liiklusega (näiteks täiendava võrgu infrastruktuuri ehitamine, kuna hulgiteenuse osutamisega seotud täiendava liiklusega toimetulemiseks tuleb vastavalt suurendada läbilaskevõimet). Nende võrgukulude hulka võib kuuluda kolmandate isikute kõnelõpetamise liikluse edastamiseks otseselt vajalike uute mobiilsidevõrgu keskjaamade ehitamine ja magistraalvõrgu infrastruktuuri rajamine. Juhtudel kus teatavaid võrguelemente, nagu näiteks kärgvõrgu tugijaamasid ja mobiilsidevõrgu tugijaamasid (BTS), jagatakse kõne algatamise ja lõpetamise eesmärgil, arvestatakse neid elemente lõpetamisteenuse kulumudeli koostamisel määral, mil neid elemente on lisatud kolmandate isikute täiendava kõnelõpetamisliikluse edastamiseks. Kulumudeli koostamisel arvestatakse ka kolmandatele isikutele kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamiseks vajaliku täiendava sagedusalaga seotud kulusid ja täiendavaid ärikulusid. Seega ei arvestata levialaga seotud kulusid, vältimatuid ärikulusid ega jaekaubanduskulusid.
      Arvestades turuosade dünaamikat paljudes liikmesriikides, soovitatakse kulumudeli koostamiseks vajaliku minimaalse efektiivse mastaabi kindlaksmääramisel võtta aluseks 20 % suurune turuosa. Eeldatavalt püüavad mobiilioperaatorid pärast turule tulemist suurendada tõhusust ja tulu ning suudavad seega hõivata vähemalt 20 % suuruse turuosa. Kui riigi reguleeriv asutus jõuab järeldusele, et asjaomase liikmesriigi turutingimuste puhul on minimaalne efektiivne mastaap teistsugune, võib ta soovitatavast lähenemisviisist ka kõrvale kalduda.

         (1)  Digital Subscriber Line Access Multiplexer/Multi-Service Access Node.


title: Komisjoni soovitus, 3. aprill 2007 , teraviljas ja teatavates muudes taimesaadustes sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidijääkide piirnormide järgimise tagamiseks mõeldud ühenduse 2007. aasta kooskõlastatud järelevalve programmi ning riiklike 2008. aasta järelevalveprogrammide kohta (teatavaks tehtud numbri K(2007) 1452 all) (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               11.4.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 96/21

      KOMISJONI SOOVITUS,
   3. aprill 2007,
   teraviljas ja teatavates muudes taimesaadustes sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidijääkide piirnormide järgimise tagamiseks mõeldud ühenduse 2007. aasta kooskõlastatud järelevalve programmi ning riiklike 2008. aasta järelevalveprogrammide kohta
   (teatavaks tehtud numbri K(2007) 1452 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2007/225/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 211,
   võttes arvesse nõukogu 24. juuli 1986. aasta direktiivi 86/362/EMÜ teraviljas sisalduvate ja selle pinnal esinevate pestitsiidijääkide piirnormide kehtestamise kohta, (1) eriti selle artikli 7 lõike 2 punkti b,
   võttes arvesse nõukogu 27. novembri 1990. aasta direktiivi 90/642/EMÜ teatavates taimesaadustes, kaasa arvatud puu- ja köögiviljas, sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidijääkide piirnormide kehtestamise kohta, (2) eriti selle artikli 4 lõike 2 punkti b,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiividega 86/362/EMÜ ja 90/642/EMÜ on ette nähtud, et komisjon peaks järk-järgult välja töötama süsteemi, mis võimaldaks hinnata kokkupuudet pestitsiididega toidu kaudu. Realistlikeks hinnanguteks peaksid olema kättesaadavad andmed pestitsiidide jääkide seire kohta mitmetes toiduainetes, mis on Euroopas peamised toidukomponendid. On üldiselt teada, et Euroopa peamised toidukomponendid koosnevad 20–30 toiduainest. Arvestades riiklikul tasandil kättesaadavaid vahendeid pestitsiidijääkide kontrollimiseks, on liikmesriikidel kooskõlastatud järelevalve programmi raames võimalik igal aastal analüüsida üksnes kaheksa toiduaine proove. Pestitsiidide kasutamine on kolmeaastase ajavahemiku jooksul muutunud. Seega tuleks iga pestitsiidi kontrollida 20–30 toiduaines kolmeaastaste tsüklite järel.

               (2)

               Käesolevas soovituses käsitletud pestitsiidijääke tuleks kontrollida 2007. aastal, sest see võimaldab kasutada saadud andmeid selleks, et hinnata tegelikku kokkupuudet nendega toidu kaudu.

               (3)

               Igal kooskõlastatud kontrollimisel on vaja kasutada süstemaatilist statistilist lähenemist võetavate proovide arvu suhtes. Sellise lähenemise on sätestanud Codex Alimentarius’e komisjon. (3) Binomiaaljaotuse põhjal saab arvutada, et 642 proovi kontrollimine võimaldab 99 % tõenäosusega tuvastada ühe proovi, mis sisaldab pestitsiidide jääke üle määramispiiri (LOD), kui alla 1 % taimsetest toodetest sisaldab jääke üle kõnealuse piiri. Nende proovide võtmine tuleks jaotada liikmesriikide vahel vastavalt elanike ja tarbijate arvule, võttes vähemalt 12 proovi toote kohta aastas.

               (4)

               Komisjoni veebilehel on avaldatud “Pestitsiidijääkide analüüsi kvaliteedikontrolli korda” käsitlevad juhised. (4) Ollakse ühel meelel, et liikmesriikide analüüsilaborid peaksid kõnealuseid suuniseid rakendama võimalikult ulatuslikult ning need tuleks järelevalveprogrammide rakendamise kogemusi silmas pidades pidevalt üle vaadata.

               (5)

               Komisjoni direktiiviga 2002/63/EÜ on kehtestatud ühenduse proovivõtumeetodid taimsetes ja loomsetes saadustes sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide ametlikuks kontrollimiseks. (5) Kõnealuses direktiivis sätestatud proovivõtumeetodid ja -toimingud hõlmavad Codex Alimentarius’e komisjoni soovitatud meetodeid ja toiminguid.

               (6)

               Direktiividega 86/362/EMÜ ja 90/642/EMÜ on nõutud, et liikmesriigid täpsustaksid, milliseid kriteeriume nad on kasutanud oma riiklike kontrolliprogrammide koostamisel. Kõnealused andmed peaks sisaldama kriteeriume, mida kohaldatakse võetavate proovide ja tehtavate analüüside arvu ning kohaldavate teatamiskünniste kindlaksmääramisel; kriteeriume, mille alusel teatamiskünnised kindlaks määratakse, ning akrediteerimise üksikasju vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks), (6) võttes arvesse komisjoni määruse (EÜ) nr 2076/2005 (millega nähakse ette üleminekumeetmed Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruste (EÜ) nr 853/2004, (EÜ) nr 854/2004 ja (EÜ) nr 882/2004 rakendamiseks ning muudetakse määrusi (EÜ) nr 853/2004 ja (EÜ) nr 854/2004) (7) artiklit 18, milles on lubatud teha erand akrediteerimisnõuetest. Teatada tuleb ka rikkumiste arv ja iseloom ning võetud meetmed.

               (7)

               Imikutoidu pestitsiidijääkide piirnormid määrati kindlaks vastavalt komisjoni 14. mai 1991. aasta direktiivi 91/321/EMÜ (imiku piimasegude ja jätkupiimasegude kohta) (8) artiklile 6 ning komisjoni 16. veebruari 1996. aasta direktiivi 96/5/EÜ, Euratom (imikutele ja väikelastele mõeldud teraviljapõhiste töödeldud toitude ja muude imikutoitude kohta) (9) artiklile 6.

               (8)

               Teavet järelevalveprogrammide tulemuste kohta on eriti kohane töödelda, säilitada ja edastada elektrooniliste/infotehnoloogiliste meetoditega. Andmete edastamiseks elektronposti teel liikmesriikidelt komisjonile on välja töötatud vastavad vormid. Seepärast peaks liikmesriikidel olema võimalik saata oma aruanded komisjonile tüüpvormis. Sellist tüüpvormi täiendab tõhusaimalt komisjon suuniste väljatöötamise käigus.

               (9)

               Käesoleva soovitusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Liikmesriike kutsutakse üles 2007. aastal võtma ja analüüsima igale liikmesriigile iga toiduaine puhul II lisaga ettenähtud arvu proove (kajastades vastavalt riigi, ühenduse ja kolmanda riigi osa liikmesriigi turul) I lisas kindlaksmääratud toiduaine/pestitsiidijäägi kombinatsioonide kohta.
               Partii, millest proovid võetakse, tuleks valida juhuslikult, kooskõlas järelevalve lähenemisviisiga.
               Proovivõtutoiming, sealhulgas ühikute arv, peab olema kooskõlas direktiiviga 2002/63/EÜ.

               2.

               I ja II lisaga ettenähtud proovidest peab iga liikmesriik võtma ja analüüsima:

                           a)

                           vähemalt 10 proovi köögivilja-, puuvilja- ja teraviljapõhistest imikutoitudest;

                           b)

                           teatava hulga proove mahepõllumajandustoodetest, mille arv peegeldab mahepõllumajandustoodete turuosa igas liikmesriigis (võimaluse korral vähemalt üks).

               3.

               Liikmesriike kutsutakse üles hiljemalt 31. augustiks 2008 teatama I lisas sätestatud toiduaine/pestitsiidi jäägi kombinatsioonide suhtes näidiste testimise tulemused, näidates seejuures ära:

                           a)

                           kasutatud analüüsimeetodid ja saavutatud teatamiskünnised vastavalt “Pestitsiidijääkide analüüsi kvaliteedikontrolli korras” sätestatule;

                           b)

                           rikkumiste arvu ja iseloomu ning võetud meetmed.

               4.

               Aruanne tuleb koostada vormis (kaasa arvatud elektronvorm), mis vastab suunistele, mille toiduahela ja loomatervishoiu alaline komitee on andnud liikmesriikidele seoses ühenduse kooskõlastatud järelevalve programme käsitlevate komisjoni soovituste rakendamisega.
               Imikutoidust ja mahepõllumajandustoodetest võetud proovide analüüsi tulemused tuleb esitada eraldi andmelehtedel.

               5.

               Liikmesriike kutsutakse üles saatma hiljemalt 31. augustiks 2007. aastal komisjonile ja teistele liikmesriikidele direktiivi 86/362/EMÜ artikli 7 lõike 3 ja direktiivi 90/642/EMÜ artikli 4 lõike 3 alusel nõutud teabe 2006. aasta kontrolli kohta, et tagada vähemalt kontrollproovide võtmise abil vastavus pestitsiidijääkide piirnormidele, sealhulgas järgmised andmed:

                           a)

                           pestitsiidijääke käsitlevate riiklike programmide tulemused;

                           b)

                           teave liikmesriikide laboratooriumide kvaliteedikontrolli korra kohta, eelkõige teave “Pestitsiidijääkide analüüsi kvaliteedikontrolli korda” käsitlevate suuniste nende aspektide kohta, mida liikmesriik ei ole suutnud kohaldada või mille kohaldamisel on esinenud raskusi;

                           c)

                           teave analüüsilaboratooriumide akrediteerimise kohta vastavalt määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 12 sätetele (sealhulgas akrediteerimise liik, akrediteerimisasutus ja akrediteerimistunnistuse koopia);

                           d)

                           teave tasemekatsete ja laboritevaheliste võrdluskatsete kohta, milles laboratoorium on osalenud.

               6.

               Liikmesriike kutsutakse üles saatma hiljemalt 30. septembriks 2007. aastal komisjonile 2008. aastaks kavandatavad riiklikud järelevalveprogrammid direktiividega 90/642/EMÜ ja 86/362/EMÜ kindlaksmääratud pestitsiidijääkide piirnormide jälgimiseks, sealhulgas järgmised andmed:

                           a)

                           kriteeriumid, mille alusel on kindlaks määratud võetavate proovide ja tehtavate analüüside arv;

                           b)

                           kohaldatud teatamiskünnised ja nende teatamiskünniste kindlaksmääramise kriteeriumid ja

                           c)

                           üksikasjad analüüsilaboratooriumide akrediteerimise kohta vastavalt määrusele (EÜ) nr 882/2004.

      Brüssel, 3. aprill 2007

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 221, 7.8.1986, lk 37. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2007/11/EÜ (ELT L 63, 1.3.2007, lk 26).

      (2)  EÜT L 350, 14.12.1990, lk 71. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2007/12/EÜ (ELT L 59, 27.2.2007, lk 75).

      (3)  Codex Alimentarius, Pestitsiidijäägid toiduainetes, Rooma 1994, ISBN 92-5-203271-1; 2. köide, lk 372.

      (4)  24. märtsi 2006. aasta dokument SANCO/2006/24, http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  EÜT L 187, 16.7.2002, lk 30.

      (6)  ELT L 165, 30.4.2004, lk 1. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1791/2006 (ELT L 363, 20.12.2006, lk 1).

      (7)  ELT L 338, 22.12.2005, lk 83. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1666/2006 (ELT L 320, 18.11.2006, lk 47).

      (8)  EÜT L 175, 4.7.1991, lk 35. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/82/EÜ (ELT L 362, 20.12.2006, lk 94).

      (9)  EÜT L 49, 28.2.1996, lk 17. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/13/EÜ (ELT L 41, 14.2.2003, lk 33).

      I LISA
      KONTROLLITAVAD PESTITSIIDI-/TOOTEKOMBINATSIOONID

                  2007

                  2008 (1)

                  2009 (1)

                  Atsefaat

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Atseetamipriid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Aldikarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Amitraas

                  (a)

                  (b)

                  Metüülasiinfoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Asoksüstrobiin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Benomüül ja karbendasiim
                  väljendatud karbendasiimina

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Bifentriin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Bromiid kokku

                  (a)

                  (b)

                  Bromopropülaat

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Bupirimaat

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Buprofesiin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kaptaan

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Folpeet

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Karbarüül

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Klofentesiin

                  (a)

                  (b)

                  Kloormekvaat (2)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Klorotaloniil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kloorprofam

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kloorpürifoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metüülkloorpürifoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tsüpermetriin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tsüprodiniil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Deltametriin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Diasinoon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Diklofluaniid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Diklorofoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dikofool

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dimetoaat + ometoaat
                  (summa väljendatud dimetoaadina)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dinokap

                  (a)

                  (b)

                  Difenüülamiin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Endosulfaan

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fenarimool

                  (a)

                  (b)

                  Fenheksamiid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fenitrotioon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fludioksoniil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Flusilasool

                  (a)

                  (b)

                  Glüfosaat (3)

                  (a)

                  (b)

                  Heksakonasool

                  (a)

                  (b)

                  Heksütiasoks

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Imasaliil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Imidaklopriid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Indoksakarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Iprodioon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Iprovalikarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metüülkresoksiim

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Lambda-tsühalotriin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Malatioon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Maneebrühm

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Mepanipüriim

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Mepikvaat (2)

                  (a)

                  (b)

                  Metalaksüül

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metamidofoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metidatioon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metiokarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metomüül/tiodikarb
                  (summa väljendatud metomüülina)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Müklobutaniil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metüüloksüdemetoon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Paratioon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Penkonasool

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fosaloon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pirimikarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metüülpirimifoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Prokloraas

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Protsümidoon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Profenofoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Propargiit

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Püretriinid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pürimetaniil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Püriproksüfeen

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Oksamüül

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kinoksüfeen

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Spiroksamiin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tebukonasool

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metüültiofanaat

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tebufenosiid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Trifloksüstrobiin

                  (a)

                  (b)

                  Tiabendasool

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metüültolklofloss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tolüülfluaniid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Triadimefoon + triadimenool
                  (väljendatud triadimefooni ja triadimenooli summana)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Vinklosoliin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                              (a)

                              Oad (värsked või külmutatud), porgandid, kurgid, apelsinid või mandariinid, pirnid, kartul, riis, spinat (värske või külmutatud).

                              (b)

                              Baklažaanid, banaanid, lillkapsas, viinamarjad, apelsinimahl () oad (värsked/külmutatud, ilma kaunadeta), pipar (magus), nisu.

                              (c)

                              Õunad, peakapsas, porrulauk, salat, tomatid, virsikud, sealhulgas nektariinid ja sarnased hübriidid; rukis või kaer, maasikad.

         (1)  Soovituslik 2008. ja 2009. aastaks vastavalt nendeks aastateks soovitatud programmidele.

         (2)  Kloormekvaati tuleb analüüsida teraviljas, porgandites, viliköögiviljas ja pirnides.

         (3)  Üksnes teraviljas.

         (4)  Apelsinimahla puhul peavad liikmesriigid täpsustama lähteaine (kontsentraadid või värske puuvili).

      II LISA
      Iga toote puhul võetavate ja analüüsitavate proovide arv liikmesriigiti.

                  Riigi kood

                  Proovid

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  B

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BG

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  RO

                  17

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                  Proovide minimaalne üldarv: 642

         (1)  Üksiku jäägi tuvastamiseks kasutatud iga meetodi kohta võetavate proovide miinimumarv.

         (2)  Mitme jäägi tuvastamiseks kasutatud iga meetodi kohta võetavate proovide miinimumarv.


title: Nõukogu soovitus, 11. juuli 2017, milles käsitletakse Ühendkuningriigi 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ühendkuningriigi 2017. aasta lähenemisprogrammi kohta

text:
               9.8.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 261/122

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   11. juuli 2017,
   milles käsitletakse Ühendkuningriigi 2017. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ühendkuningriigi 2017. aasta lähenemisprogrammi kohta
   (2017/C 261/27)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjon võttis 16. novembril 2016 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2017) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis 9.–10. märtsil 2017 heaks iga-aastases majanduskasvu analüüsis esitatud prioriteedid. 16. novembril 2016 võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1176/2011 (2) alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles Ühendkuningriiki ei nimetatud ühena nendest liikmesriikidest, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (2)

               2017. aasta aruanne Ühendkuningriigi kohta avaldati 22. veebruaril 2017. Selles hinnati Ühendkuningriigi edusamme nõukogu poolt 12. juulil 2016 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel, varasematel aastatel vastu võetud riigipõhiste soovituste järelmeetmete võtmistel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel.

               (3)

               Ühendkuningriik esitas oma 2017. aasta riikliku reformikava 21. aprillil 2017 ja oma 2017. aasta lähenemisprogrammi 27. aprillil 2017. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (4)

               Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi võeti arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (3) artiklis 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega, esitas komisjon täiendavad üksikasjad selle kohta, kuidas ta kõnealust sätet kavatseb kasutada.

               (5)

               Ühendkuningriigi suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa. Kui Ühendkuningriik korrigeerib 2016.–2017. aastal püsivalt oma ülemäärase eelarvepuudujäägi, hakatakse tema suhtes alates 2017.–2018. aastast kohaldama stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareegliga seotud üleminekukorda. Kooskõlas nõukogu 19. juuni 2015. aasta soovitusega loodab valitsus oma 2017. aasta lähenemisprogrammis kõrvaldada ülemäärase eelarvepuudujäägi (valitsemissektori eelarvepuudujäägiga 2,7 % SKPst) eelarveaastaks 2016–2017. Eeldatakse, et eelarveaastal 2017–2018 kasvab valitsemissektori eelarvepuudujääk veidi, st 2,8 %-le SKPst, ja eelarveaastal 2018–2019 langeb 1,9 %-le SKPst. Lähenemisprogramm ei sisalda keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Vastavalt lähenemisprogrammile eeldatakse, et valitsemissektori võla suhe SKPsse üldiselt stabiliseerub eelarveaastast 2016–2017 eelarveaastani 2018–2019 umbes 87,5 % tasemel ning eelarveaastal 2020–2021 langeb 84,8 % tasemele SKPst. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on optimistlik. Ehkki kavandatud puudujäägieesmärgi toetamiseks vajalikke meetmeid on piisavalt kirjeldatud, ohustavad makromajanduslike väljavaadete langusriskid puudujäägi kavandatud vähendamist.

               (6)

               12. juulil 2016 soovitas nõukogu Ühendkuningriigil kõrvaldada ülemäärane puudujääk eelarveaastaks 2016–2017 ja saavutada eelarveaastal 2017–2018, pärast ülemäärase puudujäägi kõrvaldamist, eelarve kohandus keskpika perioodi minimaalse eelarve-eesmärgi suunas mahus 0,6 % SKPst. Tuginedes komisjoni 2017. aasta kevadprognoosile, prognoositakse, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk on jõudnud 2016.-2017. eelarveaastal 2,7 %-ni SKPst, mis on kooskõlas nõukogu soovitatud eesmärgiga. 2017.–2018. aastal on oht kalduda mõningal määral kõrvale ennetusliku osa nõuetest.

               (7)

               Võttes arvesse Ühendkuningriigi eelarveolukorda ja eelkõige riigi võlataset, eeldatakse, et ta liigub asjakohasele keskpika perioodi eelarve-eesmärgile veelgi lähemale. Stabiilsuse ja kasvu pakti raames kokku lepitud eelarvekohanduste maatriksi kohaselt tähendab selline kohandus, et valitsemissektori esmaste netokulude (4) nominaalne kasvumäär ei tohi ületada 1,8 %. See vastaks struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst aastas. Kui poliitikat ei muudeta, on oht sellest nõudest mõnevõrra kõrvale kalduda, kui eelarveaastaid 2017–2018 ja 2018–2019 koos käsitleda. Samal ajal prognoositakse esmapilgul, et Ühendkuningriik ei täida eelarveaastal 2017–2018 võlareegliga seotud üleminekukorda, kuid eelarveaastal 2018–2019 täidab. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Ühendkuningriik peab olema valmis võtma alates 2017.-2018. eelarveaastast stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks täiendavaid meetmeid. Kuid vastavalt määrusele (EÜ) nr 1466/97 tuleks eelarvekavade ja -tulemuste hindamisel arvesse võtta liikmesriigi eelarvetasakaalu tsükliliste tingimuste valguses. Nagu on märgitud koos käesolevate riigipõhiste soovitustega avaldatud komisjoni teatises, tuleb edaspidisel hindamisel nõuetekohaselt arvesse võtta sellise eelarvepoliitika seisundi saavutamist, mis aitab kaasa nii käimasoleva majanduse elavnemise tugevdamisele kui ka Ühendkuningriigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Sellega seoses märgib nõukogu komisjoni kavatsust viia läbi üldine hindamine kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, eelkõige pidades silmas Ühendkuningriigi tsüklilist olukorda.

               (8)

               Erainvesteeringud on olnud järjekindlalt liidu keskmisest tunduvalt allpool ja avaliku sektori investeeringud veidi allpool. Tootlikkus on märkimisväärselt allpool G7 keskmist ja see on jäänud alates 2008. aastast muutumatuks. Valitsus paneb suurt poliitilist rõhku investeeringute suurendamisele, et suurendada tootlikkuse kasvu. Eelkõige on Ühendkuningriigil vaja kõrvaldada olulised puudused taristuvõrgustike suutlikkuses ja kvaliteedis. Võttes arvesse kiiresti kasvavat nõudlust, on maanteed on väga ülekoormatud ja raudteede läbilaskevõime kohati järjest kehvem. Samuti kasvab vajadus täiendavate investeeringute järele energia tootmisvõimsuse ja varustuskindluse suurendamisse. Riiklikus taristukavas on sätestatud kõrgelennuline plaan parandada Ühendkuningriigi majanduslikku taristut ja 2016. aastal tehti hulk otsuseid investeerida suurtesse transpordi- ja energeetikaprojektidesse. Siiski püsib kahtlus piisavate era- ja avaliku sektori investeeringute tagamise võimalikkuses taristu puudujääkide aegsaks ja kulutõhusaks kõrvaldamiseks. Ühendkuningriigi oluliseks probleemiks on eluasemepakkumise suurendamine. Krooniline eluasemenappus aitab kaasa eluaseme hinnatõusule ja toob kaasa majandus- ja sotsiaalkulude märkimisväärse kasvu, eriti majanduskasvu keskuste ümbruses. Reformitud planeerimissüsteem ja täiendavad meetmed eluaseme valdkonnas aitavad veidi paremini kaasa elamuehituse suurendamisele. Sellegipoolest on eluasemepakkumise valdkonnas endiselt rida piiranguid, sh maaturu ja elamuehituse range ja keeruline reguleerimine, ning uute eluasemete pakkumine ei käi ikka veel sammu nõudluse kasvuga.

               (9)

               Tööturu üldnäitajad on jätkuvalt positiivsed, pikaajaline ja noorte töötus on üldiselt madalad. Kuid mitteaktiivsuse, osalise tööajaga ja madalapalgalise tööhõive tase vajab vähendamist. Seoses tootlikkuse nõrga kasvuga jääb sissetulekute kasv tagasihoidlikuks. Püsivad probleemid oskuste pakkumise, ärakasutamise ja arendamisega. On toimunud märgatavaid muutusi poliitikas, mis keskenduvad tehnikahariduse ja õpipoisiõppe reformide kaudu oskustele ja nende arendamisele. Kvaliteetne õpipoisiõppe peab keskenduma nii kvalifikatsiooni tasemele kui ka asjaomasele teemavaldkonnale. Muud strateegilise tähtsusega ja rahastatavad oskuste suurendamise viisid (eriti üle 25aastastele suunatud) laiendavad riigile, ärivaldkonnale ning karjääri edendamisest huvitatud üksikisikutele kättesaadavat oskustevalikut. Probleeme on ka seoses lastehoiu ja sotsiaalhoolduse pakkumisega, mis suurendavad naiste osaajatöö osatähtsust. Lastehoiu reformimine on olnud seni pidev, kuid aeglane. Hüppeline muutus on tõenäoline, kui kahe järgmise aasta jooksul rakendatakse täiel määral mõningaid algatusi. Alla kolme aasta vanuste laste osalus ametlikus lastehoius on suhteliselt väike. Ehkki hiljutised meetmed on mõningal määral parandanud 3- ja 4aastaste laste hoiu kättesaadavust ja taskukohasust, ei aita need lahendada alla kolme aasta vanuste laste hoiu probleemi. Varem väljakuulutatud reformide ja kärbete tulemusena, eelkõige töökohapoolse toetuse valdkonnas, võivad sotsiaalpoliitika tulemused, sh mis puudutab laste vaesust, sattuda keskpikas perspektiivis surve alla, eriti suurema inflatsiooni tingimustes. Erilist muret tekitab töötavates leibkondades vaesuses elavate laste arv.

               (10)

               Komisjon on Euroopa poolaasta (2017) raames Ühendkuningriigi majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2017. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2017. aasta lähenemisprogrammi ja 2017. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Ühendkuningriigile esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse ei ole võetud mitte üksnes nende asjakohasust Ühendkuningriigi eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda riigi tulevastesse otsustesse liidu tasandi panus ja tugevdada nii liidu üldist majandusjuhtimist.

               (11)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2017. aasta lähenemisprogrammiga tutvunud ja tema arvamus (5) selle kohta kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

         SOOVITAB Ühendkuningriigil võtta 2017. ja 2018. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Jätkata 2018.–2019. aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetega olulist eelarve kohandamist, võttes arvesse vajadust tugevdada majanduse praegust elavnemist ja tagada Ühendkuningriigi riigi rahanduse jätkusuutlikkus.

               2.

               Võtta uusi meetmeid, et suurendada eluasemepakkumist, muu hulgas planeerimisnõuete ja nende rakendamise reformimise kaudu.

               3.

               Kõrvaldada oskuste nõudlusele mittevastavuse probleemid ja tagada oskuste arendamine, muu hulgas jätkates õpipoisiõppe kvaliteedi parandamist ning tagades muid rahastatavaid täiendushariduse arendamise võimalusi.

      Brüssel, 11. juuli 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         T. TÕNISTE

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (ELT L 306, 23.11.2011, lk 25).

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 320).

      (4)  Valitsemissektori netokulud saadakse, kui valitsemissektori kogukuludest arvatakse maha intressikulud, liidu programmidele tehtavad kulutused, mis korvatakse täielikult liidu fondide tuludest, ja kaalutlusõigusevälised muudatused töötuskindlustushüvitise kuludes. Valitsemissektori rahastatud kapitali kogumahutused põhivarasse on jaotatud 4 aasta peale. Kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed või õigusaktide kohane tulude suurendamine arvatakse sisse. Ühekordsed tulu- ja kulumeetmed arvatakse välja.

      (5)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 12. veebruar 2008 , mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2006. eelarveaastal

text:
               15.2.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 41/22

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. veebruar 2008,
   mis käsitleb komisjoni tegevuse heakskiitmist seoses Euroopa Arengufondi (seitsmes EAF) meetmete rakendamisega 2006. eelarveaastal
   (2008/116/EÜ)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse neljandat AKV-EMÜ konventsiooni, millele kirjutati alla 15. detsembril 1989 (1) Lomés ja mida on muudetud 4. novembril 1995 Mauritiuses allkirjastatud lepinguga, (2)

   võttes arvesse sisekokkulepet 91/401/EMÜ (neljanda AKV-EMÜ konventsiooni kohase ühenduse abi rahastamise ja haldamise kohta), (3) millega asutati muu hulgas seitsmes Euroopa Arengufond (seitsmes EAF), eriti selle artikli 33 lõiget 3,
   võttes arvesse neljanda AKV-EMÜ konventsiooni kohase arengu rahastamise koostöö suhtes kohaldatavat 29. juuli 1991. aasta finantsmäärust 91/491/EMÜ, (4) eriti selle artikleid 69 ja 77,
   olles läbi vaadanud seitsmenda EAFi meetmete tulude ja kulude aruande ja 2006. aasta 31. detsembri seisuga koostatud bilansi ning kontrollikoja aruande 2006. eelarveaasta kohta koos komisjoni vastustega, (5)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt sisekokkuleppe artikli 33 lõikele 3 annab Euroopa Parlament nõukogu soovitusel komisjonile heakskiidu seitsmenda EAFi finantshalduse kohta.

               (2)

               2006. eelarveaastal on komisjon seitsmenda EAFi meetmeid üldiselt rahuldavalt rakendanud,

         SOOVITAB KÄESOLEVAGA Euroopa Parlamendil kiita heaks komisjoni tegevus seoses seitsmenda EAFi meetmete rakendamisega 2006. eelarveaastal.

      Brüssel, 12. veebruar 2008

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         A. BAJUK

      (1)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 3.

      (2)  EÜT L 156, 29.5.1998, lk 3.

      (3)  EÜT L 229, 17.8.1991, lk 288.

      (4)  EÜT L 266, 21.9.1991, lk 1.

      (5)  ELT C 259, 31.10.2007, lk 1.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Saksamaa 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Saksamaa 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 271/1

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Saksamaa 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Saksamaa 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2015/C 271/01)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegia keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu potentsiaali ja konkurentsivõime suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               8. juulil 2014 võttis nõukogu vastu soovituse, (4) milles ta käsitles Saksamaa 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitas arvamuse Saksamaa 2014. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 28. novembril 2014 arvamuse Saksamaa 2015. aasta eelarvekava kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Saksamaad liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               Komisjon avaldas 26. veebruaril 2015 Saksamaa 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Saksamaa edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Riigiaruanne hõlmab ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Saksamaal esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, mis nõuab otsustavaid poliitikameetmeid ja järelevalvet. Riske on suurendanud era- ja avaliku sektori investeeringute jätkuv vähesus, mis takistab majanduskasvu ja suurendab juba niigi väga suurt jooksevkonto ülejääki, ning sellele probleemile tuleb ka edaspidi pöörata suurt tähelepanu. On oluline võtta meetmeid, et vähendada võimalikku negatiivset mõju Saksamaa majandusele, ning pidades silmas Saksamaa majanduse suurust, ka majandus- ja rahaliidule laiemalt.

               (7)

               Saksamaa esitas 28. aprillil 2015 oma 2015. aasta riikliku reformikava ja 16. aprillil 2015 oma 2015. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Saksamaa suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ning võlareeglit. Valitsus plaanib oma 2015. aasta stabiilsusprogrammis säilitada eelarveülejäägi. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgist, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst, peetakse kinni kogu programmiperioodi jooksul. Valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks järk-järgult vähenema kuni 61,5 %-ni 2019. aastal. Eelarveprognooside aluseks olevas makromajanduslikus stsenaariumis, mida ei ole heaks kiitnud sõltumatu asutus, kasutatakse ettevaatlikke majanduskasvu eeldusi. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal ületab struktuurne eelarvepositsioon endiselt keskpika perioodi eelarve-eesmärgi. Prognoosi põhjal jätkub ka kindlalt koguvõla vähenemine ja võlareegel täidetakse probleemideta. Sellega tekitatakse võimalus investeeringute soodustamiseks. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et Saksamaa peaks stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded täitma.

               (9)

               Liiduvalitsus on suurendanud haridusele ja teadusuuringutele tehtavaid kulutusi, aga haridusele tehtavate avaliku sektori kulutuste osakaal SKP-s jääb endiselt allapoole ELi keskmist ning haridusele ja teadusuuringutele tehtavad kogukulutused võivad jääda väiksemaks 2015. aastaks seatud riiklikust eesmärgist, milleks on 10 % SKPst. Saksamaa kavatseb suurendada 2018. aastaks avaliku sektori investeeringuid, toetades muu hulgas täiendava 10 miljardi euroga taristut ja 5 miljardi euroga kehvemas rahalises olukorras olevate omavalitsuste tehtavaid investeeringuid. Paraku tundub, et suure hulga seni tegemata jäänud investeeringute korvamiseks sellest siiski ei piisa. Saksamaa võiks oma eelarveülejääki kasutada majanduse tulevasse kasvupotentsiaali investeerimiseks ja suure hulga seni tegemata avaliku sektori investeeringute tegemiseks, parandades eelkõige taristut ja abistades omavalitusi. Saksamaa ei ole teinud edusamme oma maksusüsteemi tõhususe suurendamiseks. Võimalust nihutada maksubaasi selliste tuluallikate suunas, mis soodustavad rohkem majanduskasvu, ei paista üldiselt olevat piisavalt kasutatud. Korduvatest omandimaksudest saadav tulu on püsinud võrdlemisi väike (2012. aastal oli see 0,5 % SPKst võrreldes ELi 28 liikmesriigi 1,5 %-ga) ja kinnisvara hindamise tava on vananenud, sest hindamisel võetakse endistes Lääne-Saksmaa liidumaades aluseks 1963/1964. aasta ja endistes Ida-Saksamaa liidumaades 1935. aasta turuväärtused. Ehkki munitsipaalse kinnisvaramaksu (Grundsteuer) reform on koalitsioonilepingu üks oluline punkt ning selle rakendamise plaan kajastub ka 2014. ja 2015. aasta riiklikes reformikavades, ei ole seni konkreetseid meetmeid võetud. Selle asemel, et keskenduda rohkem korduvatele omandimaksudele, mis ei põhjusta nii palju moonutusi, on jätkunud trend suurendada maaostumaksu (Grunderwerbsteuer). Kommunaalse ettevõtlusmaksu (Gewerbesteuer) tingimusi ei ole seni läbi vaadatud. Maksubaasi on lisatud mittetulunduslikke elemente ja see vähendab maksukogumise tõhusust.
               Maksudest ettevõtjatele tulenev halduskoormus ja maksukogumise kulud on Saksamaal endiselt võrdlemisi suured ning üksikisiku ja äriühingu tulumaksu deklaratsioonide elektrooniline esitamine on vähem levinud kui liidus keskmiselt. Liidu, liidumaade ja kohalike omavalitsuste fiskaalsuhete käimasolev läbivaatamine annab võimaluse tugevdada jätkusuutliku eelarvepoliitika raamistikku. Selle üks meede oleks piisavate avaliku sektori investeeringute tegemine valitsemissektori kõikidel tasanditel. Läbivaatamine annab samuti võimaluse korrigeerida kulude ja tuludega seotud pädevuste jagunemist, suurendada kulude ja tulude ühtlase horisontaalse jaotamise süsteemi tõhusust ning parandada maksuhaldust.

               (10)

               Täpsustatud ei ole hilisema pensionilejäämise soodustamise meetmeid, aga sellised meetmed paistavad olevat hädavajalikud, võttes arvesse prognoose, mille kohaselt on oodata Saksamaa tööealise elanikkonna kiiret vähenemist ja kvalifitseeritud töötajate võimalikku nappust keskpikas perspektiivis. Nende töötajate maksukiil, kes teenivad 50–67 % keskmisest palgast, on jäänud alates 2001. aastast suures osas samaks ja püsib endiselt liidu suurimate hulgas. Sotsiaalkindlustussüsteemi hiljutised reformid toovad tõenäoliselt kaasa suuremad sissemaksed ja suurendavad seega maksukiilu veelgi. See võib negatiivselt mõjutada inimeste osalemist tööturul ja vähendada leibkonna jaoks kasutada olevat tulu. Maksuvaba määra korrigeerimata jätmisest tulenevat mõju leevendab praegu inflatsiooni madal tase. Dünaamiline palgatõus ja eelolevatel aastatel oodatavad veidi kõrgemad inflatsioonimäärad võivad siiski olukorda muuta ja maksuvaba määra korrigeerimata jätmine võib kaasa tuua maksude paratamatu märkimisväärse suurenemise. See võib samuti vähendada leibkonna jaoks kasutada olevat tulu. Ebasoodsas olukorras olevate inimeste haridustulemuste parandamisel on tehtud vaid väheseid edusamme. Sisserändaja taustaga noored langevad koolist välja kaks korda tõenäolisemalt kui teised. Leibkonna teisi palgasaajaid takistab tööle minemast või pikema tööajaga töötamast rahaliste stiimulite puudumine. See on põhjus, miks Saksamaal on väike täistööajaga töötavate naiste osakaal ja miks naiste keskmine töötundide arv on üks väiksemaid liidus. Minitöökohas teenitava tulu vabastamine üksikisiku tulumaksust ja paljudel juhtudel ka töötaja tasutavatest sotsiaalmaksetest vähendab samuti töötajate huvi otsida töökohti, kus teenitakse rohkem kui minitöökohas (kus palga ülemmäär on 450 eurot kuus).

               (11)

               Poliitilised meetmed konkurentsi suurendamiseks teenuste sektoris, eriti kutseteenuste sektoris, on olnud kasinad. Tööviljakuse kasvu näitajad kutseteenuste sektoris on Saksamaal juba üle kümne aasta olnud negatiivsed või nullilähedased. Saksamaa on üks liikmesriikidest, kus õigusnormid raskendavad kõige enam konkurentsi kutseteenuste sektoris. Piirangud hõlmavad muu hulgas kutsekvalifikatsiooni ning äriühingu õigusliku vormi ja osalusega seotud nõudeid. Osaluse asjus teevad mõned liidumaad praegu väiksemaid muudatusi, aga kirjeldatud piiranguid ei ole seni laiemalt läbi vaadatud. Saksamaa osaleb vastastikuse hindamise protsessis, mis on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2013/55/EL, (6) millega muudetakse kutsekvalifikatsioonide tunnustamise direktiivi, aga ei ole veel võtnud läbivaatamise järelmeetmeid. Konkurentsiprobleemid Saksamaa raudteeturul ei ole võrreldes eelmise aastaga oluliselt leevenenud. Probleemne konkurentsikeskkond ei innusta uusi osalejaid turule tulema, ja seda eelkõige pikamaa-reisijateveo segmendis. Pikamaa-reisijateveo raudteekasutustasud on liidu kõrgeimate hulgas. Uute sisenejate turuosa selles segmendis jääb alla 1 % ning väheneb veelgi.

               (12)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Saksamaa majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning eelnevatel aastatel Saksamaale esitatud riigipõhiste soovituste järelmeetmeid. Komisjon on hindamisel arvesse võtnud kõnealuste dokumentide asjakohasust Saksamaa eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga Euroopa Liidu üldise majandusjuhtimise tugevdamise vajadust silmas pidades ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, lisades ELi tasandi panuse tulevastesse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (13)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja on arvamusel, (7) et Saksamaa täidab stabiilsuse ja kasvu pakti.

               (14)

               Komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes on nõukogu riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–3.

               (15)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille vääring on euro (8). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Saksamaa tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Saksamaal võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid:

               1.

               Suurendada veelgi avaliku sektori investeeringuid taristusse ning haridusse ja teadusuuringutesse. Soodustada erasektori investeeringuid ning võtta meetmeid maksusüsteemi tõhususe suurendamiseks, vaadates eelkõige läbi kommunaalse ettevõtlusmaksu ja äriühingute maksustamise ning ajakohastades maksuhaldust. Kasutada liidu, liidumaade ja kohalike omavalitsuste fiskaalsuhete käimasolevat läbivaatamist selleks, et parandada kõnealuste fiskaalsuhete struktuuri eelkõige selleks, et tagada piisavate avaliku sektori investeeringute tegemine valitsemissektori kõigil tasanditel.

               2.

               Tugevdada hilisema pensionilejäämise stiimuleid. Võtta meetmeid suurte tööjõumaksude ja sotsiaalmaksete alandamiseks, eelkõige madala sissetulekuga töötajate jaoks, ja tegeleda maksuvaba määra korrigeerimata jätmisest tuleneva mõjuga. Vaadata läbi minitöö maksustamise tingimused, et hõlbustada üleminekut muudele tööhõivevormidele.

               3.

               Võtta kaugemaleulatuvaid meetmeid konkurentsi suurendamiseks teenuste, eelkõige kutseteenuste sektoris, kõrvaldades sellised põhjendamatud piirangud nagu äriühingu õigusliku vormi ja osalusega seotud nõuded ja kindlaksmääratud tariifid. Selleks tuleb riigis lõpule viia neid takistusi käsitlev läbivaatamisprotsess ja võtta selle järelmeetmed. Kõrvaldada raudteeturul, eelkõige pikamaa-reisijateveo segmendis endiselt püsivad konkurentsitõkked.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Saksamaa 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Saksamaa 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 20).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2013. aasta direktiiv 2013/55/EL, millega muudetakse direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta ning määrust (EL) nr 1024/2012 siseturu infosüsteemi kaudu tehtava halduskoostöö kohta (IMI määrus) (ELT L 354, 28.12.2013, lk 132).

      (7)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (8)  ELT C 272, 18.8.2015, lk 98.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 2. august 2016, väärtpaberiosaluste statistika andmekvaliteedihalduse raamistiku kohta (EKP/2016/24)

text:
               17.8.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 297/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   2. august 2016,
   väärtpaberiosaluste statistika andmekvaliteedihalduse raamistiku kohta
   (EKP/2016/24)
   (2016/C 297/01)
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 5.1 ja artikli 34.1 kolmandat taanet,
   võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1998. aasta määrust (EÜ) nr 2533/98 statistilise teabe kogumise kohta Euroopa Keskpanga poolt (1)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga määrus (EL) nr 1011/2012 (EKP/2012/24) (2) sätestab euroala liikmesriigi residendist andmeesitajale kohustuse esitada andmed tema poolt hallatavate väärtpaberite positsioonide ja tehingute kohta ning kohastel juhtudel muude mahumuutuste kohta väärtpaberite kaupa. Asjaomaste andmete liigitamise ja agregeerimise kohustus on eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankadel (RKPd).

               (2)

               Väärtpaberiosaluste andmete üldist kvaliteeti tuleb hinnata nii sisendandmete (üksikute väärtpaberite) kui ka väljundandmete (nii üksik- kui ka koondandmed) tasandil. Väärtpaberiosaluste statistika täielikkuse, täpsuse ja kooskõla tagamiseks määratleb Euroopa Keskpanga suunis EKP/2013/7 (3) asjaomase statistika andmekvaliteedihalduse (data quality management, DQM) raamistiku.

               (3)

               DQM raamistik sätestab euroala RKPde ning asjakohastel juhtudel Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) väärtpaberiosaluste statistika andmebaasi (Securities Holdings Statistics Database, edaspidi SHSDB) haldajate, st Euroopa Keskpanga (EKP) ja Deutsche Bundesbanki ülesanded väärtpaberiosaluste väljundandmete kvaliteedi tagamisel.

               (4)

               Järjepideva kvaliteedi tagamiseks peavad kõik osalevad EKPSi liikmed, kes esitavad EKP-le SHSDB andmeid, järgima samu DQM standardeid. Lisaks saavad euroalavälistes liikmesriikides resideerivate investorite andmekvaliteedihaldust parimal viisil teostada vastavate liikmesriikide RKPd. Kuigi tunnustatakse, et EKP poolt vastu võetud suunised ei pane kohustusi euroalavälistele RKPdele, kohaldatakse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja artiklit 5 nii euroala kui ka euroalaväliste RKPde suhtes. Euroalaväliste liikmesriikide RKPd, kes esitavad EKP-le SHSDB andmeid, peaksid seetõttu määratlema ja rakendama nende hinnangul kohaseid meetmeid andmekvaliteedihalduse läbiviimiseks kooskõlas suunisega EKP/2013/7. Euroalaväliste liikmesriikide RKPd peaksid tegema vastastikust koostööd euroala RKPde ja EKPga andmekvaliteedihalduse raamistiku kohaldamisel kooskõlas selle suunisega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Käesolevas soovituses kasutatakse mõisteid „väärtpaberiosaluste statistika” ja „DQM” suunises EKP/2013/7 määratletud tähenduses.
   Käesoleva soovituse adressaadid peaksid kohaldama suunise EKP/2013/7 artikli 11 lõigetes 3 kuni 6 sätestatud väärtpaberiosaluste statistika DQM raamistikku ja tegema SHSDB haldajatega õigeaegset koostööd.
   Käesolev soovitus on adresseeritud euroalavälistele liikmesriikidele, kes esitavad EKP-le SHSDB andmeid.

      Frankfurt Maini ääres, 2. august 2016

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  EÜT L 318, 27.11.1998, lk 8.

      (2)  Euroopa Keskpanga määrus (EL) nr 1011/2012, 17. oktoober 2012, väärtpaberiosaluste statistika kohta (EKP/2012/24) (ELT L 305, 1.11.2012, lk 6).

      (3)  Euroopa Keskpanga suunis EKP/2013/7, 22. märts 2013, väärtpaberiosaluste statistika kohta (ELT L 125, 7.5.2013, lk 17).