title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu soovitus, 18. juuni 2009 , Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteemi (ECVET) loomise kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               8.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 155/11

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU SOOVITUS,
   18. juuni 2009,
   Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteemi (ECVET) loomise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   2009/C 155/02
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut ja eriti selle artikli 149 lõiget 4 ja artikli 150 lõiget 4,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, (2)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kodanike teadmiste, oskuste ja pädevuste arendamine ja tunnustamine on olulise tähtsusega nende isikliku ja kutsealase arengu ning konkurentsivõime, tööhõive ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tagamiseks ühenduses. See peaks soodustama töötajate ja õppijate riikidevahelist liikuvust ning aitama kaasa Euroopa tööturu nõudmise ja pakkumise vajaduste täitmisele. Seetõttu tuleks ühenduse tasandil soodustada ja parandada isikute osalemist piirideta elukestvas õppes ning kõikide isikute formaalse, mitteformaalse ja informaalse hariduse raames saavutatud õpiväljundite ülekandmist, tunnustamist ja koondamist.

               (2)

               2000. aastal Lissabonis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel jõuti järeldusele, et kvalifikatsioonide läbipaistvuse suurendamine peaks olema üks põhieesmärk, et kohandada ühenduse haridus- ja koolitussüsteeme teadmisteühiskonna nõuetega. Lisaks rõhutati 2002. aastal Barcelonas toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel läbipaistvuse suurendamise ja tunnustamise meetodite täiustamise olulisust kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas.

               (3)

               Kutsehariduse ja -koolituse õppekavad, elukestva õppe üks peamisi valdkondi, on otseselt seotud üld- ja kõrgharidusega ning iga liikmesriigi tööhõive- ja sotsiaalpoliitikaga. Nende kavade valdkonnaülese mõju tõttu ei soodusta need mitte ainult Euroopa majanduse konkurentsivõimet ja tööturu vajaduste rahuldamist, vaid ka sotsiaalset ühtekuuluvust, võrdsust ning kodanike osalust ja kaasatust.

               (4)

               Nõukogu 19. detsembri 2002. aasta resolutsioonis Euroopa täiustatud koostöö edendamise kohta kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas (4) (Kopenhaageni protsess) ja 2004. aastal vastu võetud nõukogu ja komisjoni ühises vahearuandes tööprogrammi „Haridus ja koolitus 2010” rakendamise kohta (5) rõhutati kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide ülekandmise süsteemi olulisust, samas kui nõukogu ja komisjoni 2008. aasta ühises eduaruandes (6) rõhutatakse vajadust suurendada jõupingutusi kutsehariduse ja -koolituse kvaliteedi ning atraktiivsuse tõstmiseks.

               (5)

               Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 15. novembri 2004. aasta lõppjäreldustes Euroopa täiustatud koostöö edasiste prioriteetide kohta kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas seati esmaseks ülesandeks Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteemi väljatöötamine ja rakendamine, et õppijad saaksid tugineda haridusteel saavutatud tulemustele, kui nad liiguvad ühest kutseharidussüsteemist teise.

               (6)

               Käesoleva soovituse eesmärk on luua Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteem („ECVET”), mille eesmärk on hõlbustada kvalifikatsiooni taotlevate isikute hinnatud õpiväljundite ülekandmist, tunnustamist ja kogumist. See suurendab üldist arusaamist kodanike õpiväljunditest ja õpiväljundite läbipaistvust, riikidevahelist liikuvust ning ülekantavust piirideta elukestva õppe valdkonnas nii liikmesriikide vahel kui vajadusel ka nende sees, ning parandab ka kvalifikatsioonide liikuvust ja ülekantavust majanduse eri sektorite vahel ja tööturu piirides liikmesriigi tasandil; lisaks aitab see kaasa üleeuroopalise koostöö arendamisele ja laiendamisele hariduse ja koolituse valdkonnas.

               (7)

               ECVET peaks põhinema II lisas sätestatud põhimõtetel ja tehnilistel tingimustel. Lisaks peaks see vastama kvaliteedi tagamise ühistele põhimõtetele, mis on sätestatud nõukogu 28. mail 2004. aasta järeldustes kvaliteedi tagamise kohta kutsehariduses ja -koolituses ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2009. aasta soovituses Euroopa kvaliteeditagamise võrdlusraamistiku loomise kohta kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas (7)

               (8)

               ECVETi saab kasutada kõikide õpiväljundite suhtes, mis peaksid põhimõtteliselt olema saavutatavad mitmesugustes haridus- ja õppevormides elukestva õppe valdkonnas Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku („Euroopa kvalifikatsiooniraamistik”) kõikidel tasanditel ning seejärel ülekantavad ja tunnustatavad. Seetõttu käsitleb käesolev soovitus laiemaid eesmärke: elukestva õppe edendamine ning töötajate ja õppijate tööalase konkurentsivõime, liikuvusele avatuse ja sotsiaalse kaasamise suurendamine. Eelkõige soodustab see paindliku ja üksikisikute vajadustele kohandatud haridustee kujundamist ning samuti mitteformaalse ja informaalse hariduse raames saavutatud õpiväljundite tunnustamist.

               (9)

               Läbipaistvad kvaliteeditagamise põhimõtted, teabevahetus ning kvalifikatsiooni andvate asutuste, kutsehariduse ja -koolituse pakkujate ja teiste asjaomaste sidusrühmade vaheliste partnerluste arendamine peaks aitama suurendada vastastikust usaldust ning hõlbustama käesoleva soovituse rakendamist.

               (10)

               Käesolev soovitus peaks aitama suurendada kooskõla, võrreldavust ja täiendavust kutsehariduse ja -koolituse süsteemides kasutatavate arvestuspunktisüsteemide ja kõrgharidussektoris kasutatava Euroopa ainepunktide kogumise ja ülekande süsteemi („ECTS”) vahel ning seega suurendama liikuvust haridus- ja koolitustasemete vahel kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja tavadega.

               (11)

               Mitteformaalse ja informaalse hariduse hinnatud tulemuste valideerimist tuleks toetada vastavalt nõukogu 28. mai 2004. aasta järeldustele mitteformaalse ja informaalse hariduse määratlemist ja tunnustamist käsitlevate Euroopa ühiste põhimõtete kohta.

               (12)

               Käesolev soovitus täiendab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta soovitust Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku loomise kohta elukestva õppe valdkonnas, (8) milles liikmesriikidel soovitatakse toetada Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku ja olemasolevate või tulevaste Euroopa kõrghariduse ning kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide ülekande ja kogumise süsteemide tihedamat teineteisega sidumist. Arvestades, et Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku peaeesmärk on suurendada omandatud kvalifikatsiooni läbipaistvust, võrreldavust ja ülekantavust, siis ECVETi eesmärk on hõlbustada üksikisikute õpiväljundite ülekandmist, tunnustamist ja koondamist kvalifikatsiooni omandamise ajal.

               (13)

               Käesolevas soovituses võetakse arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta otsust nr 2241/2004/EÜ kvalifikatsioonide ja pädevuste läbipaistvuse ühtse ühenduse raamistiku kohta (Europass) (9) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta soovitust hariduse ja koolitusega seotud riikidevahelise liikuvuse kohta ühenduse piires: liikuvust käsitlev Euroopa kvaliteediharta. (10)

               (14)

               Käesolev soovitus peaks soodustama pädevate kohalike ja piirkondlike ametiasutuste kaasamist riiklike või muude kvalifikatsiooniraamistike ja -süsteemide ECVETiga sidumisse, kui see on asjakohane.

               (15)

               Käesolev soovitus ei tohiks piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, (11) milles sätestatakse nii asjaomaste riiklike ametiasutuste kui ka migrantide õigused ja kohustused. ECVETi kasutamine ei tohiks mõjutada tööturule pääsu, kui kutsekvalifikatsiooni on tunnustatud kooskõlas direktiiviga 2005/36/EÜ. Lisaks ei anta ECVETiga kodanikele uusi õigusi seoses õpiväljundite või punktide automaatse tunnustamisega.

               (16)

               Vastavalt asutamislepingu artiklitele 149 ja 150 on ECVETi rakendamine vabatahtlik ja saab seetõttu toimuda vaid kooskõlas kehtivate siseriiklike õigusaktide ja eeskirjadega.

               (17)

               Kuna käesoleva soovituse eesmärke, nimelt toetada ja täiendada liikmesriikide tegevusi, soodustada nendevahelist koostööd, suurendada läbipaistvust ja soodustada liikumist ning elukestvat õpet, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning ulatuse või toime tõttu on neid parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev soovitus oma eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale, niivõrd kui sellega ei asendata ega määrata kindlaks siseriiklikke kvalifikatsioonisüsteeme, kvalifikatsioone või siseriiklikke arvestuspunktide süsteeme, selles ei nähta ette konkreetseid õpiväljundeid ega isikute pädevust ning see ei sea eesmärgiks ega nõua kvalifikatsioonisüsteemide killustumist või ühtlustamist,

         SOOVITAVAD LIIKMESRIIKIDEL:

               1.

               toetada I ja II lisas esitatud Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteemi („ECVET”) kõikidel Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku tasanditel, arvestades kutsehariduse kvalifikatsioone, et soodustada riikidevahelist liikumist ja õpiväljundite tunnustamist kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas ning piirideta elukestva õppe raames;

               2.

               luua vajalikud tingimused ja võtta vajaduse korral meetmeid, et alates 2012. aastast ning kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja tavadega ning katsetamise ja testimise põhjal oleks ECVETi võimalik järk-järguliselt kohaldada kutsehariduse ja -koolituse kvalifikatsioonide suhtes ning kasutada selleks, et tagada isikute formaalse ning kui see on asjakohane, siis ka mitteformaalse või informaalse hariduse raames saavutatud õpiväljundite ülekandmine, tunnustamine ja koondamine;

               3.

               toetada riigisiseste ja üleeuroopaliste partnerluste ja võrgustike loomist, kuhu kuuluvad kvalifikatsiooni ja diplomeid andvad institutsioonid ja ametiasutused, kutsehariduse pakkujad, sotsiaalpartnerid ja teised asjaomased sidusrühmad ning mille eesmärk on ECVETi katsetamine, rakendamine ja edendamine;

               4.

               tagada kutsehariduse ja -koolitusega seotud sidusrühmadele ja üksikisikutele juurdepääs ECVETi käsitlevale teabele ja juhendmaterjalile, hõlbustades samas liikmesriikidevahelist teabevahetust. Lisaks tagada, et pädevad asutused avaldavad piisavalt teavet ECVETi rakendamise kohta kvalifikatsioonide suhtes ning et pädevate asutuste väljastatud Europassi dokumendid sisaldavad sellekohast konkreetset teavet;

               5.

               kohaldada ECVETi kasutamisel kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja tavadega kutsehariduse ja -koolituse kvaliteeditagamise ühiseid põhimõtteid, mis on sätestatud nõukogu 28. mai 2004. aasta järeldustes kvaliteedi tagamise kohta kutsehariduses ja -koolituses, eelkõige seoses õpiväljundite hindamise, valideerimise ja tunnustamisega;

               6.

               tagada asjakohastel tasanditel toimivad kooskõlastus- ja seiremehhanismid vastavalt iga liikmesriigi õigusaktidele, struktuuridele ja tingimustele, et tagada ECVETi rakendamise kvaliteet, läbipaistvus ja järjepidevus.

         KIIDAVAD HEAKS KOMISJONI KAVATSUSED:

               1.

               toetada liikmesriike punktides 1 kuni 6 osutatud ülesannete täitmisel ja II lisas sätestatud ECVETi põhimõtete ja tehniliste tingimuste rakendamisel, eelkõige hõlbustades ECVETi katsetamist, koostööd, vastastikust õppimist, kampaaniate ning teabe- ja konsultatsiooniürituste korraldamist ning tagades kõikidele huvitatud kodanikele juurdepääsu juhendmaterjalidele;

               2.

               koostada koostöös liikmesriikide, riikide ja Euroopa tasandi ekspertide ja kasutajatega kasutusjuhendeid ja abivahendeid ning kohandada asjakohaseid Europassi dokumente, arendada erialateadmisi, mille abil suurendada ECVETi ja kõrgharidussektoris kasutatava ECTSi ühilduvust ja täiendavust, koostöös Euroopa tasandi ja riikide kutsehariduse ja -koolituse ning kõrghariduse ekspertide ja kasutajatega ning teavitada regulaarselt ECVETiga seotud arengutest;

               3.

               edendada üle-euroopalist ECVETi võrgustikku, milles osalevad asjaomased kutsehariduse ja -koolituse valdkonna sidusrühmad ning siseriiklikud pädevad asutused, ja osaleda selles koos liikmesriikidega, et levitada ja toetada ECVETi liikmesriikides ning luua jätkusuutlik platvorm teabe ja kogemuste vahetamiseks liikmesriikide vahel; luua kõnealuse võrgustiku raames ECVETi kasutajate rühm, et aidata kaasa kasutusjuhendi ajakohastamisele ning parandada ECVETi rakendamiseks vajaliku koostöö kvaliteeti ja üldist sidusust;

               4.

               jälgida võetud meetmeid ja võtta järelmeetmeid, sealhulgas seoses katsetamise ja testimise tulemustega, ning pärast koostöös liikmesriikidega läbiviidud hindamist esitada 18. juuni 2014 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruanne omandatud kogemuste ja tulevikumõjude kohta, kaasa arvatud vajaduse korral ettepanek käesolev soovitus läbi vaadata ja seda kohandada, sealhulgas ajakohastades selle tehnilisi lisasid ja juhendmaterjali, koostöös liikmesriikidega.

      Brüssel, 18. juuni 2009.

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         Štefan FÜLE

      (1)  ELT C 100, 30.4.2009, lk 140.

      (2)  ELT C 325, 19.12.2008, lk 48.

      (3)  Euroopa Parlamendi 18. detsembri 2008. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 11. mai 2009. aasta otsus.

      (4)  EÜT C 13, 18.1.2003, lk 2.

      (5)  ELT C 104, 30.4.2004, lk 1.

      (6)  ELT C 86, 5.4.2008, lk 1.

      (7)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 1.

      (8)  ELT C 111, 6.5.2008, lk 1.

      (9)  ELT L 390, 31.12.2004, lk 6.

      (10)  ELT L 394, 30.12.2006, lk 5.

      (11)  ELT L 255, 30.9.2005, lk 22.

      I LISA

         MÕISTED

      Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                  a)

                  „kvalifikatsioon” – hindamis- ja valideerimisprotsessi ametlik tulemus, mis saadakse, kui pädev asutus on otsustanud, et isik on saavutanud vastava standardi kohased õpiväljundid;

                  b)

                  „õpiväljundid” – tõendid selle kohta, mida õppija teab, millest ta aru saab ja mida ta on võimeline tegema pärast õppeprotsessi lõppu; õpiväljundid määratletakse teadmiste, oskuste ja pädevustena;

                  c)

                  „õpiväljundite ühik (ühik)” – kvalifikatsiooni osa, mis hõlmab terviklikku teadmiste, oskuste ja pädevuste kogumit, mida saab hinnata ja valideerida;

                  d)

                  „õpiväljundite eest antav arvestuspunkt (arvestuspunkt)” – isiku selliste õpiväljundite kogum, mida on hinnatud ja mida saab kvalifikatsiooni omandamiseks koguda või teistesse õppeprogrammidesse või kvalifikatsioonidesse üle kanda;

                  e)

                  „pädev asutus” – asutus, mis vastutab kvalifikatsiooni määratlemise ja andmise või ühikute tunnustamise eest ning teiste ECVETiga seotud funktsioonide täitmise eest, näiteks kvalifikatsioonidele ja ühikutele ECVETi punktide andmine, õpiväljundite hindamine, valideerimine ja tunnustamine vastavalt osalevate riikide eeskirjadele ja tavadele;

                  f)

                  „õpiväljundite hindamine” – meetodid ja menetlused, mida kasutatakse, et teha kindlaks, kui suures ulatuses on õppija konkreetsed teadmised, oskused ja pädevuse tegelikult omandanud;

                  g)

                  „õpiväljundite valideerimine” – kinnitamine, et õppija saavutatud ja hinnatud õpiväljundid vastavad konkreetsetele õpiväljunditele, mis on nõutavad ühiku või kvalifikatsiooni saamiseks;

                  h)

                  „õpiväljundite tunnustamine” – ametlikult saavutatud õpiväljundite atesteerimine ühiku või kvalifikatsiooni andmisega;

                  i)

                  „ECVETi punktid” – numbriga väljendatud õpiväljundite üldine osakaal kvalifikatsioonis ja ühiku suhteline osakaal kvalifikatsioonis.

      II LISA

         ECVET – PÕHIMÕTTED JA TEHNILISED TINGIMUSED

      ECVET on tehniline raamistik kvalifikatsiooni taotlevate isikute õpiväljundite ülekandmiseks, tunnustamiseks ja vajadusel ka koondamiseks. ECVETi vahendid ja meetodid sisaldavad kvalifikatsiooni kirjeldust, mis esitatakse õpiväljundite ühikute ja seonduvate punktide kujul, ülekandmise ja koondamise protsessi ning täiendavaid dokumente nagu näiteks koolituslepingud, tõendite väljavõtted ja ECVETi kasutusjuhendid.
      ECVETi eesmärk on hõlbustada õpiväljundite tunnustamist kvalifikatsiooni omandamisel ja liikuvuse raames vastavalt siseriiklikele õigusaktidele. Märkida tuleks, et ECVETiga ei anta kodanikele uusi õigusi seoses õpiväljundite või punktide automaatse tunnustamisega. Süsteemi kohaldamine konkreetse kvalifikatsiooni suhtes on kooskõlas liikmesriikides kohaldatavate õigusaktide, eeskirjade ja normidega ning toimub järgnevate põhimõtete ja tehniliste tingimuste alusel:
      1.   Õpiväljundite ühikud

      Ühik on kvalifikatsiooni osa, mis hõlmab terviklikku teadmiste, oskuste ja pädevuste kogumit, mida saab hinnata ja valideerida teatud arvu ECVETi punktidega. Kvalifikatsioon koosneb põhimõtteliselt mitmest ühikust ja selle moodustab ühikute kogum. Seega võib õppija omandada kvalifikatsiooni, kogudes nõutud ühikud erinevates riikides ja erinevates õpikeskkondades (formaalse, ja kui see on asjakohane, ka mitteformaalse või informaalse hariduse raames), järgides samas siseriiklikke õigusakte, mis reguleerivad ühikute kogumist ja õpiväljundite tunnustamist.
      Kvalifikatsiooni moodustavad ühikud peaksid olema:

                  —

                  kirjeldatud selgelt ja arusaadavalt, viidates teadmistele, oskustele ja pädevustele, mida need ühikud hõlmavad;

                  —

                  määratletud ja järjestatud nii, et need on üldise kvalifikatsiooniga loogiliselt seotud;

                  —

                  määratletud nii, et õpiväljundeid, mida ühik hõlmab, oleks võimalik eraldi hinnata ja valideerida.

            Ühik võib kehtida ainult ühe kvalifikatsiooni puhul või olla mitmele kvalifikatsioonile ühine. Eeldatavaid õpiväljundeid, mida määratletakse ühikuna, võib saavutada sõltumata kohast ja meetodist. Seega ei tohi ühikut põhimõtteliselt segi ajada formaalse õppeprogrammi või koolitusprogrammi osaga.
      Õpiväljundite ühiku omaduste määratlemise ning konkreetse kvalifikatsiooni omandamiseks vajalike ühikute kombineerimise ja kogumise eeskirjad ja korra määravad pädevad asutused ja koolitusega seotud partnerid kooskõlas riigi või piirkonna eeskirjadega.
      Ühiku kirjeldus peaks hõlmama järgmist:

                  —

                  ühiku üldnimetus;

                  —

                  vajaduse korral kvalifikatsiooni (või kvalifikatsioonide) üldnimetus, millega ühik on seotud;

                  —

                  kvalifikatsiooni nimetus vastavalt Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku astmestikule ja vajaduse korral riikliku kvalifikatsiooniraamistiku astmestikule koos kvalifikatsiooniga seotud ECVETi punktidega;

                  —

                  õpiväljundid, mida ühik hõlmab;

                  —

                  õpiväljundite hindamise menetlus ja kriteeriumid;

                  —

                  ühikuga seotud ECVETi punktid;

                  —

                  vajaduse korral ühiku kehtivuse aeg.

            2.   Õpiväljundite ülekandmine ja kogumine, ECVETi partnerlused

      ECVETis hinnatakse ühes õpikeskkonnas omandatud õpitulemuste ühikuid ja kantakse need pärast heakskiitmist üle teise õpikeskkonda. Teises õpikeskkonnas valideerib pädev asutus need ja tunnustab neid osana soovitava kvalifikatsiooni omandamiseks vajalikest eeldustest. Seejärel võib õpitulemuste ühikuid koguda, et omandada soovitud kvalifikatsioon kooskõlas riigi või piirkonna eeskirjadega. Õpitulemuste ühikute hindamise, kinnitamise, kogumise ja tunnustamise menetlused ja juhised töötavad välja asjaomane pädev asutus ja koolitusega seotud partnerid.
      ECVETil põhinevat arvestuspunktide ülekandmist, mida kohaldatakse formaalse hariduse raames saavutatud õpiväljundite suhtes, tuleks toetada partnerlussuhete ja võrgustike loomisega, kuhu kuuluvad pädevad asutused, kellel on oma valdkonnas kvalifikatsiooni või ühikute omistamise õigus või õigus anda arvestuspunkte saavutatud õpiväljundite eest, et neid saaks üle kanda ja valideerida.
      Partnerluste eesmärk on:

                  —

                  luua vastastikuse mõistmise memorandumi alusel partnerite vahelise koostöö ja võrgustike üldine raamistik, mille abil luuakse vastastikuse usalduse õhkkond;

                  —

                  toetada partnereid õppijate arvestuspunktide ülekandmise konkreetse korra väljatöötamisel.

            Vastastikuse mõistmise memorandumis tuleks kinnitada, et partnerid:

                  —

                  tunnustavad üksteist pädevate asutustena;

                  —

                  tunnustavad üksteise kvaliteeditagamise, hindamise, valideerimise ja tunnustamise kriteeriume ning menetlusi arvestuspunktide ülekandmiseks sobivatena;

                  —

                  lepivad kokku partnerluse toimimise tingimustes, näiteks eesmärkides, kestuses ja vastastikuse mõistmise memorandumi läbivaatamise korras;

                  —

                  lepivad kokku asjaomaste kvalifikatsioonide võrreldavuses arvestuspunktide ülekandmiseks, kasutades Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku poolt kindlaksmääratud võrdlustasemeid;

                  —

                  määravad kindlaks teised osalejad ja asutused, keda võidakse protsessi kaasata, ning nende funktsioonid.

            ECVETi kohaldamiseks mitteformaalse või informaalse hariduse raames või väljaspool vastastikuse mõistmise memorandumiga loodud raamistikku saavutatud õpitulemuste suhtes peaks pädev asutus, kellel on kvalifikatsiooni või ühikute andmise õigus või õigus määrata arvestuspunkte saavutatud õpiväljundite eest, kehtestama kõnealuste õpiväljundite hindamise, valideerimise ja tunnustamise korra ja mehhanismid neile vastavate arvestuspunktide ja nendega seotud ECVETi punktide andmise kaudu.
      3.   Koolitusleping ja personaalne õpiväljundite väljavõte

      Kui tegemist on kahe partneriga ja nende vahel liikuva konkreetse õppijaga, sõlmivad kaks pädevat, koolituse ja valideerimisega seotud asutust ja õppija vastastikuse mõistmise memorandumi raames arvestuspunktide ülekandmiseks koolituslepingu. Lepingus tuleks:

                  —

                  eristada pädev koduasutus vastuvõtvast asutusest; (1)

                  —

                  täpsustada liikumise tingimused, näiteks õppija nimi, liikumisperioodi kestus, saavutatavad õpiväljundid ja nendega seotud ECVETi punktid.

            Koolituslepingus tuleks sätestada, et kui õppija on saavutanud oodatavad õpiväljundid ja vastuvõttev asutus on andnud neile positiivse hinnangu, peaks koduasutus need valideerima ja neid tunnustama osana kvalifikatsiooni omandamiseks vajalikest tingimustest kooskõlas kõnealuse pädeva asutuse sätestatud eeskirjade ja menetlustega.
      Arvestuspunktide ülekandmist partnerite vahel võib kohaldada formaalse ning vajadusel ka mitteformaalse ja informaalse hariduse raames saavutatud õpiväljundite suhtes. Seega toimub saavutatud õpiväljundite eest saadud arvestuspunktide ülekandmine kolmes etapis:

                  —

                  vastuvõttev asutus hindab saavutatud õpiväljundeid ja annab õppijale arvestuspunktid. Saavutatud õpiväljundid ja neile vastavad ECVETi punktid märgitakse õppija personaalsesse õpiväljundite väljavõttesse (2);

                  —

                  koduasutus valideerib arvestuspunktid õppija saavutusi kajastavas tõendis;

                  —

                  seejärel tunnustab koduasutus saavutatud õpiväljundid. Tunnustamise raames määratakse õppijale ühikud ja neile vastavad ECVETi punktid kooskõlas koduasutuses kasutatava süsteemiga.

            Pädeva koduasutuse kinnituse ja tunnustuse saamine sõltub sellest, kas vastuvõttev pädev asutus on õpiväljundeid hinnanud positiivselt kooskõlas kokkulepitud korra ja kvaliteedi tagamise kriteeriumidega.
      4.   ECVETi punktid

      ECVETi punktid annavad numbrilisel kujul lisateavet kvalifikatsioonide ja ühikute kohta. Neid arvestatakse ainult koos konkreetse kvalifikatsiooniga seotud õpiväljunditega ning nad kajastavad ühikute omandamist ja kogumist. Et tagada ühtne lähenemisviis ECVETi punktide kasutamisele, on kokku lepitud, et 60 punkti antakse õpiväljundite eest, mis on saavutatud aasta jooksul formaalses täisajaga kutseõppes.
      ECVETi raames määratakse arvestuspunkte tavaliselt kahes etapis: esmalt määratakse ECVETi punktid kvalifikatsioonile tervikuna ja seejärel kvalifikatsiooniühikutele. Konkreetse kvalifikatsiooni puhul kasutatakse võrdlusena üht formaalset õpikeskkonda ja kokkuleppe kohaselt määratakse kõnealusele kvalifikatsioonile arvestuspunktide koguarv. Sellest arvestuspunktide koguarvust määratakse igale ühikule ECVETi punktid vastavalt nende suhtelisele osakaalule kvalifikatsioonis.
      Kvalifikatsiooni puhul, mida ei saa omandada formaalse hariduse raames, saab ECVETi punkte anda juhul, kui neid hinnatakse võrrelduna formaalses õpikeskkonnas omandatava kvalifikatsiooniga. Kvalifikatsioonide võrreldavuse tagamiseks peaksid pädevad asutused kasutama samaväärset Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku astmestikku või võimalusel riikliku kvalifikatsiooniraamistiku astmestikku või õpiväljundite sarnasust lähedalt seotud kutsevaldkonnas.
      Õpiväljundite ühiku suhteline osakaal kvalifikatsioonis tuleks määrata vastavalt järgmistele kriteeriumidele või neid kriteeriume kombineerides:

                  —

                  ühiku moodustavate õpiväljundite suhteline tähtsus tööturul osalemises, ühelt kvalifikatsiooniastmelt teisele liikumises või sotsiaalses integratsioonis;

                  —

                  õpiväljundite keerukus, ulatus ja maht ühikus;

                  —

                  jõupingutused, mida õppija peab tegema ühikuga hõlmatud vajalike teadmiste, oskuste ja pädevuste omandamiseks.

            ECVETi punktides väljendatud ja mitmele kvalifikatsioonile ühise ühiku suhteline osakaal võib olla eri kvalifikatsioonide puhul erinev.
      ECVETi punktid määratakse tavaliselt kvalifikatsiooni ja ühikute määratlemise käigus. Sellega tegelevad pädevad asutused, kes vastutavad asjaomase kvalifikatsiooni väljatöötamise ja kasutamise eest või kellele on konkreetselt selline ülesanne antud. Riikides, kus juba kehtib riiklik ainepunktide süsteem, kehtestavad pädevad asutused riiklike ainepunktide ECVETi punktideks ümberarvutamise korra.
      Kvalifikatsiooni või ühiku eduka omandamise korral antakse selle eest vastav arv ECVETi punkte sõltumata sellest, kui palju aega kvalifikatsiooni omandamine tegelikult võttis.
      Tavaliselt tähendab ühiku ülekandmine vastavate ECVETi punktide ülekandmist nii, et neid võetakse arvesse ülekantud õpiväljundite tunnustamisel kooskõlas riiklike või piirkondlike eeskirjadega. Pädev asutus võib vajaduse korral ECVETi punktid ümber arvutada tingimusel, et sel eesmärgil kehtestatud eeskirjad ja meetodid on läbipaistvad ja tuginevad kvaliteedi tagamise põhimõtetele.
      Mitteformaalse ja informaalse hariduse raames omandatud kvalifikatsioonile ja vastavatele ühikutele, mida saab omandada ka formaalse hariduse raames, antakse sama arv ECVETi punkte kui formaalse hariduse raames omandatud kvalifikatsioonile, sest saavutatud on samad õpiväljundid.

         (1)  Koduasutus on asutus, mis valideerib õppija õpiväljundid ja tunnustab neid. Vastuvõttev asutus pakub asjaomaste õpiväljundite saavutamiseks vajalikku koolitust ja hindab saavutatud õpiväljundeid.

         (2)  Personaalne õpiväljundite väljavõte on dokument, mis sisaldab üksikasjalikke andmeid õppija hinnatud õpiväljundite ja nende eest saadud ühikute ning ECVETi punktide kohta.


Soovitus: Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Prantsusmaa ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2005-2009


title: Nõukogu soovitus, 12. juuli 2011 , milles käsitletakse Rootsi 2011. aasta riikliku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta

text:
               23.7.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 217/9

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   12. juuli 2011,
   milles käsitletakse Rootsi 2011. aasta riikliku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Rootsi ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2014) kohta
   2011/C 217/03
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta; (2) mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust.

               (4)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

               (5)

               Rootsi esitas 29. aprillil 2011 oma 2011. aastal ajakohastatud lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja 2011. aasta riikliku reformikava. Lähenemisprogrammi ja reformikava hinnati üheaegselt.

               (6)

               Enne 2008.–2009. aasta majanduskriisi nautis Rootsi majandus enam kui kümnendi pikkust tugevat majanduskasvu, mis toetus nii sisenõudlusele kui ka ekspordile. Kuna Rootsi majandus on märkimisväärse finantssektoriga ja ekspordile suunatud, mõjutas välisnõudluse järsk langus ja finantsturgude külmutamine 2008. aastal Rootsit tugevalt: SKP langes 2009. aastal 5,1 % ning töötusemäär tõusis ligikaudu 6 %-lt üle 9 % taseme. Tänu tugevale stardipositsioonile ja ilma olulise vajaduseta kohandusteks kodumajapidamis-, pangandus- ja avalikus sektoris ning adekvaatse reageeringu tõttu rahandus- ja eelarvepoliitikas oli majanduslangus suhteliselt lühiajaline ning mõjutas peamiselt ekspordile suunatud töötleva tööstuse sektorit. Maailmakaubanduse elavnedes koges Rootsi majandus väga tugevat ja laiaulatuslikku taastumist, mille käigus kasvas reaalne SKP 2010. aastal 5,7 %. Automaatsete stabiliseerivate tegurite ja vabalt valitud meetmete koosmõju tulemusena langes eelarvetasakaal 3,7 %-lisest ülejäägist 2007. aastal 0,9 %-lisse puudujääki 2009. aastal, enne kui eelarve suudeti 2010. aastal jälle tasakaalu viia.

               (7)

               Võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1466/97 kohase lähenemisprogrammi hinnangu, on nõukogu arvamusel, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik, välja arvatud 2012. aasta puhul, kui see on liiga optimistlik võrreldes komisjoni talituste kevadprognoosiga. Ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegia on asjakohane, kuna see aitaks kaasa saavutada Rootsi keskpika perioodi eesmärki jõuda tsükli jooksul 1 %lise eelarveülejäägini SKPst. See võimaldaks tulevaste võimalike majanduslanguste korral kontrollväärtuse 3 % SKPst ületamise puhul teatava varu. Programmis nähakse ette valitsemissektori ülejäägi suurendamist 0,6 %-lt SKPst 2011. aastal 3,7 %-le SKPst 2014. aastal, mis on programmi viimane aasta. Paranemine tuleneks eeldatavast kiirest majanduskasvust, samas kui programmis ei ole kõnealusteks aastateks ette nähtud mingeid konsolideerimismeetmeid. Eelarve-eesmärkidega seotud riskid on üldiselt tasakaalustatud. Kuna programmis 2011. aasta kohta esitatud tulude prognoos on mõnevõrra ettevaatlik, võib eelarve täitumine käesoleval aastal olla parem, samal ajal on teatavad 2012. aasta järgseid eelarveprognoose ohustavad tegurid seotud soodsate makromajanduslike eeldustega. Kuna valitsus on teatanud, et piisavate võimaluste korral oleks alates 2012. aastast võimalik rakendada 2011. aasta eelarveseaduses ettenähtud täiendavaid ekspansiivseid eelarvemeetmeid (sealhulgas palgatöötajate maksusoodustuse viies aste, riiklikule tulumaksule täiendavalt kõrgema ülemmäära kehtestamine, madalam käibemaks restoranides pakutavatele teenustele ning pensionidelt võetavate maksude alandamine), valitseb eelarvepoliitika protsükliliseks muutumise oht. Ka demograafilist väljavaadet arvestades on oluline, et Rootsi eelarvepoliitika püsiks jätkuvalt kursil, mis tagab keskpika perioodi eesmärkide täitmise. Komisjoni viimase hinnangu kohaselt on riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust ohustavad riskid väikesed.

               (8)

               Praegune olukord kinnisvara- ja hüpoteeklaenuturgudel on võimaliku ebastabiilsuse allikas. Pärast finantskriisi haripunktis toimunud lühiajalist ja väikest hinnakorrektsiooni on kinnisvarahinnad Rootsis vastupidiselt teistele riikidele jätkanud tugevat tõusutrendi, mis sai alguse 1990ndate teises pooles ja on praegu rekordkõrgusel. Kinnisvarahindade suur tõus on toimunud käsikäes kodumajapidamiste suureneva laenukoormusega, mis ulatus 2010. aasta keskpaigas ligikaudu 170 %-ni kasutada olevast tulust, tegemist on kõigi aegade kõrgeima näitajaga. Lisaks sellele on suur osa hüpoteeklaenudest võetud väikeste tagasimaksete ja muutuva intressimääraga. See muudab Rootsi kodumajapidamised eriti haavatavateks intressitõusu ja tööhõivega seotud tagasilöökide suhtes. Kinnisvaraturu oluline korrektsioon võib negatiivselt mõjutada makromajanduslikku stabiilsust, kuna majapidamised peavad oma eelarve tasakaalustamiseks piirama tarbimist. Korrektsiooni korral suureneksid ka Rootsi pankade rahastamiskulud.

               (9)

               Rootsi tööturul on noorte ja kolmandate riikide kodanike olukord võrreldes ELi keskmisega suhteliselt kehv. Nende olukorra parandamine tööturul on vajalik üldise tööhõivemäära tõstmiseks ja pikemas perspektiivis tööjõu pakkumise parandamiseks, et leida lahendus vananeva elanikkonnaga seotud demograafilistele probleemidele. Rootsi valitsus rakendab praegu mitut reformi, et parandada mõlema rühma tööhõive olukorda; kõnealused reformid hõlmavad vahendite suurendamist nõustamisele, praktikat töökohtadel, täiskasvanute kutseharidust, töö käigus toimuvat väljaõpet-nõustamist, suunatud palgatoetusi ning sihtotstarbelisi rootsi keele kursusi. Hiljutine statistika näitab selgeid märke sellest, et Rootsi tööturu olukord on paranemas kõigis valdkondades, välja arvatud välismaal sündinud naiste tööhõive puhul.

               (10)

               Komisjon on hinnanud lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava. Komisjon on arvesse võtnud mitte üksnes nende asjakohasust Rootsi fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse, vaid ka ELi eeskirjadele ja suunistele vastavuse seisukohast, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldjuhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse siseriiklikesse otsustesse. Komisjon on arvamusel, et lähenemisprogramm ja reformikava käsitlevad piisavalt Rootsi ees seisvaid peamisi probleeme. Kuigi valitsuse eelarvestrateegia on jätkuvalt kooskõlas keskpika perioodi eesmärkidega, tuleb siiski 2012. aasta järel olla tähelepanelik, et vältida soodsate kasvutingimuste käigus liiga lõdva eelarvepoliitika rakendamist. Tuleks hinnata makromajandusliku tasakaalustamatusega kaasnevaid riske, eelkõige tõusvatest kinnisvarahindadest ja kodumajapidamiste laenukoormusest tulenevaid riske. Lisaks sellele tuleb jälgida ja parandada haavatavate rühmade (eelkõige noored ja välismaal sündinud naised) osalemist tööturul.

               (11)

               Võttes arvesse kõnealust hinnangut on nõukogu läbi vaadanud Rootsi 2011. aastal ajakohastatud lähenemisprogrammi ning tema arvamus (3) kajastub eelkõige punktis 1 esitatud soovituses. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Rootsi riikliku reformikava,

         SOOVITAB Rootsil võtta ajavahemikul 2011–2012 järgmisi meetmeid:

               1.

               hoida eelarvepoliitikat kursil, millega tagatakse keskpika perioodi eesmärkide täitmine;

               2.

               võtta ennetavaid meetmeid kinnisvarahindade tõusu ja kodumajapidamiste laenukoormusega seotud makromajanduslike riskide maandamiseks. Tuleks kaaluda tervet rida meetmeid, nagu hüpoteeklaenusüsteemi läbivaatamine (sh pankade kapitalinõuded), üüri reguleerimine, omandi maksustamine ja ehituslubade väljastamine;

               3.

               jälgida ja parandada noorte ja teiste haavatavate rühmade osalemist tööturul.

      Brüssel, 12. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  Kehtivus 2011. aastal tagatud nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56).

      (3)  Ette nähtud määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikega 3.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 25. august 2011 , Euroopa Liidu Nõukogule Portugali keskpanga välisaudiitorite kohta (EKP/2011/11)

text:
               2.9.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 258/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   25. august 2011,
   Euroopa Liidu Nõukogule Portugali keskpanga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2011/11)
   2011/C 258/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Seniste Banco de Portugal (Portugali keskpanga) välisaudiitorite volitused lõppesid pärast 2010. majandusaasta auditeerimist. Seetõttu tuleb välisaudiitorid ametisse määrata alates 2011. majandusaastast.

               (3)

               Majandusaastateks 2011 kuni 2016 on Portugali keskpank valinud oma välisaudiitoriks PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda.,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Portugali keskpanga välisaudiitorina soovitatakse majandusaastateks 2011 kuni 2016 ametisse nimetada PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda.

      Frankfurt Maini ääres, 25. august 2011

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET


title: Nõukogu soovitus, 10. juuli 2012 , euroalasse kuuluvate liikmesriikide majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta

text:
               24.7.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 219/95

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   10. juuli 2012,
   euroalasse kuuluvate liikmesriikide majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta
   2012/C 219/28
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Alates euroala loomisest on eurorühm täitnud keskset rolli selle majanduse juhtimisel ja tal on selle eest eriline vastutus. Majanduskriis paljastas selgelt euroala läbipõimunud sisesuhted, rõhutades vajadust ühtse kooskõlastatud poliitilise lähenemisviisi järele, mille puhul võetakse arvesse tugevat mõjude ülekandumist euroala liikmesriikide vahel ning mis võimaldab operatiivseks majanduskeskkonna muutustele reageerimiseks poliitikat tõhusalt kooskõlastada.

               (2)

               Nõukogu koostas riigipõhised soovitused kõigile liikmesriikidele, kelle rahaühik on euro („euroalasse kuuluvad liikmesriigid”). Kõnealustes soovitustes käsitletakse riigi taseme majandusprobleeme, kuid samal ajal kujutavad need endast euroala kui terviku stabiilsuse ja majanduskasvu kindlustamise keskset elementi. Euroalasse kuuluvad liikmesriigid on laiendatud euroala pakti raames võtnud ka kohustuse viia ellu täiendavaid ulatuslikke poliitikareforme, mille eesmärk on edendada konkurentsivõimet ja tööhõivet, parandada riigi rahanduse jätkusuutlikkust ning tugevdada finantsstabiilsust. 2. märtsil 2012 sõlmisid euroalasse kuuluvad liikmesriigid ning kaheksa teist liikmesriiki („euroalasse mittekuuluvad liikmesriigid”) majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu, milles nad leppisid kokku selle tagamises, et kõik nende kavandatavad olulised majanduspoliitika reformid arutatakse eelnevalt läbi ja vajaduse korral kooskõlastatakse omavahel. Eelnev kooskõlastamine euroalal, nii eelarveprojektide kavade esitamise kui ka oluliste majanduspoliitika reformidekavade läbiarutamise teel, aitab kaasa liikmesriikide meetmete tervele euroalale ülekanduva mõju arvessevõtmisele.

               (3)

               Liikmesriikide rahanduse juhtimist tugevdavate läbimõeldult koostatud eelarveraamistike olemasolu on riikide rahanduse usaldusväärse juhtimise põhielement, mis samuti aitab kaasa terve euroala riikide rahanduse jätkusuutlikkusele. Euroala riigipead ja valitsusjuhid võtsid endale 2011. aasta juulis ja oktoobris kohustuse kehtestada nõukogu 8. novembri 2011. aasta direktiivis 2011/85/EL (liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta) (1) sätestatud riiklikud fiskaalraamistikud juba 2012. aasta lõpuks, st direktiivis esitatud ajakavast varem, ning minema kaugemale direktiivis sätestatud nõuetest. Sõlmides 2. märtsil 2012 majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu, kohustusid euroalasse kuuluvad liikmesriigid ning kaheksa teist liikmesriiki veelgi tugevdama ka oma riiklikku eelarvejuhtimist, kehtestades eelkõige keskpika perioodi eelarve-eesmärgi (KPEE) saavutamiseks valitsemissektori eelarvepositsiooni kohta siduvad eeskirjad.

               (4)

               Eelarve konsolideerimise poole püüdlemine on euroala kriisi ületamise strateegia põhielement. ELi fiskaalraamistik võimaldab liikmesriikide konsolideerimistempot diferentseerida vastavalt nende eelarvepoliitilisele manööverdamisruumile ja makromajanduslikele tingimustele. Stabiilsuse ja kasvu paktis ning majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingus keskendutakse struktuursele eelarveseisundile ning nii lubab see arvesse võtta majandustsükli ja ühekordsete meetmete mõju valitsemissektori eelarveseisundile. Ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist käsitlevate nõukogu soovitustega seonduvate meetmete tõhusust hinnatakse struktuurselt. Konsolideerimise struktuur on äärmiselt tähtis, sest see aitab suurendada usaldust euroalal toimuva konsolideerimise püsiva laadi suhtes ja piirata konsolideerimise poolt majanduskasvule avaldatavat negatiivset lühiajalist mõju. Prioriteet tuleb anda majanduskasvu soodustavatele kulutustele, eelkõige investeeringutele. Mitmes euroalasse kuuluvas liikmesriigis võiks leida tootlikke investeerimisprojekte, mille puhul nii erasektori tulu kui ka sotsiaalne kasu ületaks praeguseid madalaid intressimäärasid. Kiiresti on vaja pikaajaliste õiguste, eelkõige tervise ja pensionide valdkonna reforme, et toetada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Konsolideerimisele võiks kaasa aidata asjakohane maksupoliitika, näiteks maksukoormuse tööjõumaksudelt eemale nihutamine, maksubaasi laiendamine ja tõhusam võitlemine maksudest kõrvalehoidmisega, suurendades samas ka konkurentsivõimet ja luues majanduskasvuks paremad tingimused.

               (5)

               Stabiilsus ja finantssüsteemi hea toimimine on euroala aeglase majanduskasvu „kadunud kümnendi stsenaariumi” vältimise ja investorite usalduse suurendamise eeltingimused. Kuna pankade bilansis on vaja finantsvõimendust veelgi vähendada, on oluline tagada, et see kulgeks kontrollitult ja et sealjuures säiliks piisav krediidivoog reaalmajandusse. Finantsvaldkonna killustumise esilekerkiva trendiga võitlemiseks on järelevalvestruktuuride ja -tavade integreerimisel ning piiriülesel kriisijuhtimisel vaja teha täiendavaid edusamme.

               (6)

               Euroala jätkusuutliku majanduskasvu ja stabiilsuse seisukohast on äärmiselt tähtis euroala sisese makromajandusliku tasakaalustamatuse kontrollitud vähendamine. Tasakaalustamatuse vähendamise protsess on alanud, kuid seda tuleb järjekindlalt jätkata. Tasakaalustamatuse korrigeerimise meetmeid tuleb kiireloomulisemalt võtta puudujäägiga riikides, kus tuleb ellu viia reforme konkurentsivõime parandamiseks ja vahendite avatud sektoritesse ümberpaigutamise lihtsustamiseks. Ülejäägiga riigid saavad samal ajal panustada tasakaalu taastamisse, kõrvaldades ebavajalikud regulatiivsed ja muud piirangud sisenõudluselt, suletud sektorite majandustegevuselt ja investeerimisvõimalustelt.

               (7)

               Euroalasse kuuluvate liikmesriikide majanduse vastastikuse sõltuvuse ning selliste eeliste tunnistamine, mida selle rahaliidu stabiilsus saab tuua selle liikmetele ja liidule tervikuna, on majandusliidu edasiarendamise eeltingimus. On vaja, et euroalasse kuuluvatest liikmesriikidest kaugemale vaatamine süvendaks nende integratsiooni, et jõuda täieliku majandus- ja rahaliiduni.

               (8)

               Euroopa Parlament on kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97 (2) nõuetekohaselt kaasatud Euroopa poolaasta raames toimuvasse ning 15. veebruaril 2012 võttis ta vastu resolutsiooni tööhõive- ja sotsiaalsete aspektide kohta 2012. aasta majanduskasvu analüüsis ja resolutsiooni 2012. aasta majanduskasvu analüüsi täiendamise kohta,

         SOOVITAB euroalasse kuuluvatel liikmesriikidel võtta ajavahemikus 2012–2013 üksikult ja üheskoos, ilma et see piiraks nõukogu pädevust liikmesriikide majanduspoliitika kooskõlastamisel, kuid eelkõige eurorühmas kooskõlastatava majanduspoliitika raamistikus järgmisi meetmeid:

               1.

               Tugevdada eurorühma töömeetodeid, et see saaks võtta vastutuse euroala kooskõlastatud poliitilise lähenemisviisi eest, reageerides tõhusalt majanduskeskkonna muutustele, ja juhtida majanduspoliitika kooskõlastamist tugevdatud järelevalveraamistiku kontekstis, mida kohaldatakse euroalasse kuuluvate liikmesriikide suhtes.

               2.

               Intensiivistada eurorühmas poliitilist koostööd, jagades teavet ning arutades eelarvekavasid ja euroalale üle kanduda võiva mõjuga olulisi reformikavasid. Tagada euroala stabiilsuse ja tugevuse kindlustamiseks vajalike reformide tegemine, sealhulgas rakendada igale euroalasse kuuluvale liikmesriigile tehtud nõukogu soovitusi, mis lisaks riigi tasandi probleemide lahendamisele mõjutavad ka euroala tervikuna.

               3.

               Tugevdada fiskaaldistsipliini ja -asutusi nii riigi tasandil kui ka madalamal tasandil, et suurendada turu usaldust euroala riikide rahanduse keskpika perioodi ja pikaajalisse jätkusuutlikkusse. Kooskõlas euroala riigipeade ja valitsusjuhtide 2011. aasta juuli ja oktoobri ning 2. märtsi 2012. aasta kokkuleppega tuua direktiivi 2011/85/EL ülevõtmine varasemaks, s.o 2012. aasta lõppu, ja eelarvejuhtimist veelgi tugevdada, eelkõige võttes kõigi euroala liikmesriikide siseriiklikku õiguskorda üle struktuurselt tasakaalus eelarvet käsitlevad eeskirjad ja automaatsed korrigeerimismehhanismid.

               4.

               Tuginedes Euroopa Ülemkogu 1.–2. märtsi 2012. aasta järeldustele, tagada euroalal ühtne kooskõlastatud fiskaalpoliitiline lähenemisviis eelarve konsolideerimist käsitlevate nõukogu soovituste ja otsuste järgimise kaudu, pidades sealjuures kinni iga riigi makrorahanduslikku olukorda arvesse võtvatest stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirjadest. Liikmesriigid, kes saavad kahju märkimisväärsetest ja suureneda võivatest riskipreemiatest, peaksid nominaalsest tasakaalueesmärgist lahknemist piirama isegi oodatust kehvemates makromajanduslikes tingimustes. Teised liikmesriigid peaksid laskma toimida strukturaalselt hinnatud kohandamiskavale vastavatel automaatsetel stabilisaatoritel ja olema valmis konsolideerimistempo läbi vaatama, kui makromajanduslikud tingimused peaksid veelgi halvenema. Valitsemissektori kulude ja tulude struktuuris tuleks arvesse võtta kuluartiklite ja tuluallikate mõju majanduskasvule. Eelkõige tuleks euroala avaliku sektori investeeringute elavdamiseks kasutada kõiki kättesaadavaid eelarvevarusid, võttes muu hulgas arvesse riikidevahelisi erinevusi rahastamiskuludes.

               5.

               Võtta meetmeid euroala finantssüsteemi toimimise ja stabiilsuse parandamiseks. Kiirendada samme finantsvaldkonna integreerimise suunas, kuhu on kaasatud pangandusjärelevalve ja piiriülene kriisijuhtimine.

               6.

               Rakendada struktuurireforme, millega edendatakse ka paindlikku palkade kohandamist, mis koos diferentseeritud fiskaalpoliitikaga aitaksid kaasa euroala sisese makromajandusliku tasakaalustamatuse vähendamisele ning seega majanduskasvule ja töökohtade loomisele. See hõlmaks riigi tasandi meetmeid, mille puhul võetaks arvesse iga riigi olukorda ja nõukogu soovitusi igale euroalasse kuuluvale liikmesriigile.

      Brüssel, 10. juuli 2012

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         V. SHIARLY

      (1)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 41.

      (2)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.


title: RECOMMENDATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL to authorise the Commission to open negotiations on behalf of the European Union for the renewal of the protocol to the Fisheries Partnership Agreement with the Kingdom of Morocco

text:
   ET
ET    ET
 ---pagebreak---                    EUROOPA KOMISJON
                                                  Brüssel 11.2.2011
                                                  SEK(2011) 170 lõplik
                         KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE
   volitada komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga
                kalandusalase partnerluslepingu protokolli uuendamise üle
ET                                                                                ET
 ---pagebreak---                                KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE
     volitada komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga
                    kalandusalase partnerluslepingu protokolli uuendamise üle
   1.        SELETUSKIRI
   Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel sõlmitud kalandusalane partnerlusleping ja
   sellega seotud protokoll võeti vastu 22. mail 20061 ja jõustus 28. veebruaril 2007. Protokoll,
   millega tagatakse ELi laevadele kalapüügivõimalused ja kinnitatakse rahaline hüvitis, kaotab
   kehtivuse 27. veebruaril 2011.
   Kehtivat lepingut kohaldatakse vete suhtes, mis asuvad laiuskraadist 27° 40' N lõuna pool.
   Vastavalt viimatinimetatud tsooni eripärale, mis tuleneb rahvusvahelisest õigusest, ja
   õiguslikele tingimustele, mille kohaselt EL on Marokoga sõlminud kahepoolse lepingu, mis
   hõlmab kõnealust tsooni, on komisjon 2010. aasta jooksul mitmeid kordi palunud Marokol
   hinnata kehtivast lepingust tulenevaid eeliseid kohaliku elanikkonna jaoks. Maroko vastas
   sellele teabenõudele 13. detsembril. Sel ajal, kui olukorra hindamist eelöeldu põhjal
   jätkatakse, on tehtud ettepanek pikendada praegust protokolli ühe aasta võrra, et oleks aega
   lõpetada läbirääkimised, milles käsitletakse asjakohaseid tagatisi hõlmavat uuendatud
   protokolli, ning samal ajal jätkata kalapüüki. Nõukogul palutakse käesolevale soovitusele
   lisatud läbirääkimissuunised vastu võtta.
   2.        SOOVITUS
   Eespool loetletud kaalutlusi arvestades soovitab komisjon:
   – nõukogul volitada komisjoni alustama ja pidama läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga
       sõlmitud kalandusalase partnerluslepingu protokolli pikendamise üle;
   – piirata pikendamist ühe aastaga;
   – nimetada komisjon kõnealuste läbirääkimiste liidupoolseks esindajaks;
   – komisjonil pidada läbirääkimisi vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu sätetele ja
       erikomisjoniga konsulteerides;
   – nõukogul käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimissuunised heaks kiita.
   1
            ELT L 141, 29.5.2006, lk 1.
ET                                                                                ET
 ---pagebreak---    LISA
   Läbirääkimissuunised
   – Läbirääkimiste eesmärk on pikendada Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise
     kalandusalase partnerluslepingu protokolli vastavalt komisjoni 23. detsembri 2002. aasta
     teatisel põhinevatele kalandusalaseid partnerluslepinguid käsitlevatele nõukogu 15. juuli
     2004. aasta järeldustele.
   – Selleks et aidata kaasa säästva ja vastutustundliku kalapüügi tagamisele, on komisjonile
     antavate läbirääkimisjuhiste alus järgmine:
            – kehtiva protokolli pikendamine ühe aasta võrra on vajalik ELi–Maroko
               kalandussuhete uue õigusliku raamistiku vastuvõtmiseks järgmistel tingimustel:
            – kalapüügivõimaluste kohandamine          vastavalt   parimatele    saadaolevatele
               teaduslikele nõuannetele;
            – ühiselt kokku lepitud näitajatel (sh protokolli piirkondlik mõju) põhinevad
               regulaarsed aruanded valdkondlike tegevuspõhimõtete rakendamise kohta.
            –
ET                                                                                ET


title: Komisjoni soovitus, 17. märts 2010 , toidus leiduvate perfluoritud alküülühendite seire kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               18.3.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 68/22

         KOMISJONI SOOVITUS,
   17. märts 2010,
   toidus leiduvate perfluoritud alküülühendite seire kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2010/161/EL)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Perfluoritud alküülühendeid (PFAS) kasutatakse laialdaselt tööstuslikes ja tarbijarakendustes, sealhulgas kangaste ja vaipade plekikindlate katete, toiduga kokku puutuvatele paberist toodetele ettenähtud õlikindlate katete, tulekustutusvahtude, kaevandamisel ja naftapuuraukudes kasutatavate pindaktiivsete ainete, põranda poleerimise vahendite ja insektisiidide koostises. Olulise alamrühma moodustavad (per)fluoritud orgaanilised pindaktiivsed ained, mille alla kuuluvad perfluorooktaansulfonaat (PFOS) ja perfluorooktaanhape (PFOA).

               (2)

               Nende ulatusliku kasutamise tõttu on PFOSi, PFOAd, nende soolasid ja lähteaineid avastatud keskkonnast, kalade, lindude ja imetajate organismidest. Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) palus seega toiduahelas olevaid saasteaineid käsitleval teaduskomisjonil koostada arvamuse toidu olulisuse ning erinevate toiduainete ja toiduga kokku puutuvate materjalide suhtelise osatähtsuse kohta inimeste kokkupuutel PFOSi ja selle sooladega ning anda nõu perfluoritud orgaaniliste ühendite riskihindamist puudutavate edasiste sammude kohta.

               (3)

               Toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev teaduskomisjon võttis 21. veebruaril 2008 vastu PFOSi, PFOAd ja nende soolasid käsitleva teadusliku arvamuse (1).

               (4)

               Kõnealuses teaduslikus arvamuses pidas Euroopa Toiduohutusamet PFOSi ja PFOA kahjulikku mõju elanikkonnale üldiselt ebatõenäoliseks, kuid märkis, et elusorganismide arenguhäirete suhtes on andmed ebakindlad. Euroopa Toiduohutusamet soovitas koguda edasisi andmeid PFASi tasemete kohta toidus ja inimeste organismides, et eelkõige jälgida kokkupuute tendentse.

               (5)

               Püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsioon näeb ette, et lepinguosalised peavad teostama seiret püsivate orgaaniliste ainete, nende alternatiivide ja võimalike püsivate orgaaniliste ainete üle, ning on lisanud PFOSi, selle soolad ja perfluorooktaansulfonüülfluoriidi (PFOSF) konventsiooni B lisas loetletud ainete hulka, mille suhtes kohaldatakse tootmis- ja kasutamispiiranguid,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Liikmesriigid peaksid 2010. ja 2011. aastal jälgima perfluoritud alküülühendite leidumist toidus. Seire peaks hõlmama erinevaid toiduaineid, mis peegeldavad tarbimisharjumusi, sealhulgas loomset päritolu toitu, nagu kala, liha, mune, piima ja piimatooteid, ning taimset päritolu toitu, et kokkupuudet oleks võimalik täpselt hinnata.

               2.

               Liikmesriigid peaksid järgima proovivõtu korda vastavalt komisjoni 19. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1883/2006 (millega sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde sisalduse ametlikuks kontrolliks teatavates toiduainetes) (2) I lisale, et tagada uuritava partii suhtes piisav esinduslikkus.

               3.

               Liikmesriikidel soovitatakse analüüsida perfluoritud alküülsulfonaate ühendite PFOS ja PFOA ning võimaluse korral nende lähteainete, nagu perfluorooktaansulfoonamiidi (PFOSA), N-etüülperfluorooktaansulfonamiidetanooli (NEtFOSE) ja 8:2 fluorotelomeeralkoholi tuvastamiseks. Liikmesriigid peaksid võimaluse korral analüüsima ka PFOSi ja PFOAga sarnaseid ühendeid, mille ahela pikkus on erinev (C4–C15), ning pindaktiivseid aineid polüfluoroalküülfosfaate (PAPS), nagu 8:2 diPAPSi ja 8:2 monoPAPSi, et hinnata nende toidus esinemise olulisust.

               4.

               Liikmesriigid peaksid analüüsima perfluoritud alküülsulfonaate vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida viiakse läbi sööda- ja toidualaste õigusnormide, loomade tervishoiu ja heaolu eeskirjade järgimise kontrolli tagamiseks) (3) III lisale, kasutades usaldusväärseid tulemusi andvaid analüüsimeetodeid. Ideaalvariandis peaksid regeneratsioonimäärad olema vahemikus 70–120 % ning koguseline piir 1 μg/kg.

               5.

               Liikmesriikidel soovitatakse esitada Euroopa Toiduohutusametile korrapäraselt seireandmeid (üldkaalu põhjal) koos Euroopa Toiduohutusameti sätestatud teabega ning sobivas elektroonilises vormis, et oleks võimalik moodustada ühtne andmebaas. Samuti peaksid liikmesriigid esitama eelnevate aastate andmed, mille saamisel on kasutatud usaldusväärseid tulemusi andvaid analüüsimeetodeid, et jälgida kokkupuute tendentse.

      Brüssel, 17. märts 2010

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         John DALLI

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on Perfluorooctane sulfonate (PFOS), perfluorooctanoic acid (PFOA) and their salts, The EFSA Journal (2008) 653, lk 1–131.

      (2)  ELT L 364, 20.12.2006, lk 32.

      (3)  ELT L 165, 30.4.2004, lk 1.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Maltaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Malta 2011-2014

text:
      EUROOPA KOMISJON
                                         Brüssel, 7.6.2011
                                         SEK(2011) 812 lõplik
                               Soovitus:
                      NÕUKOGU SOOVITUS,
    milles käsitletakse Malta 2011. aasta riiklikku reformikava
                   ja esitatakse nõukogu arvamus
   Malta ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
                       {SEK(2011) 726 lõplik}
ET                                                              ET
 ---pagebreak---                                                     Soovitus:
                                          NÕUKOGU SOOVITUS,
                     milles käsitletakse Malta 2011. aasta riiklikku reformikava
                                       ja esitatakse nõukogu arvamus
                    Malta ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
   lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi
   järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta1, eriti
   selle artikli 5 lõiget 3,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,2
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
   ning arvestades järgmist:
   (1)     Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku
           käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –,
           mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub
           esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku
           majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
   (2)     Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu
           majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril
           2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta3; mõlemaid dokumente
           koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid
           arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
   1
            EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
   2
            ELT C , lk .
   3
            Jäetud 2011. aastal samaks nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL.
ET                                                      2                                           ET
 ---pagebreak---    (3) Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi,
       mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud
       eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust; majanduspoliitika parem
       koordineerimine on ette nähtud Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
   (4) Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja
       struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011.
       aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu
       rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse
       jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning
       uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles
       viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
       või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
   (5) Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike
       25. märtsil 2011 üles esitama õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus-
       või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
   (6) Malta esitas 28. aprillil 2011 ajakohastatud stabiilsusprogrammi 2011. aastaks ja
       29. aprillil 2011 riikliku reformikava ajavahemikuks 2011–2014. Vastastikuse seose
       arvessevõtmiseks hinnati neid kaht dokumenti üheaegselt.
   (7) Majanduskriisi saabumise ajal langesid eksport ja investeeringud järsult ning SKP
       reaalväärtus kahanes 2009. aastal 3,4 % võrra. Kuna riik toetas tööhõivet, kahanes see
       ainult pisut. Eksport ja investeeringud ettevõtlusse taastusid 2010. aastal kiiresti ning
       2010. aastal sai majandustegevus Maltal uue hoo sisse ja töötuse määr langes.
       Arvestades valitsemissektori suurt võlga (61,5 % SKPst 2008. aastal), jättis valitsus
       mahukad stimuleerivad fiskaalmeetmed vastu võtmata ja valitsemissektori eelarve
       puudujääk jäi 2009. aastal 3,7 %ga SKPst alla euroala keskmisest. 2010. aastal olid
       valitsemissektori eelarve puudujääk ja võlasuhe üldjoontes stabiilsed.
   (8) Nõukogu, kelle arvamus põhineb ajakohastatud stabiilsusprogrammile antud
       hinnangul kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97, on seisukohal, et
       programmi eelarveprognoosides esitatud makromajanduslik stsenaarium on pisut
       optimistlik, eriti programmi lõpuaastatel. Stabiilsusprogrammis kavandatakse
       vähendada 2010. aasta valitsemissektori eelarvepuudujääki 3,6 % SKPst alla
       aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse 2011. aastaks. Seepärast on kavas toetada
       järkjärgulist liikumist struktuurselt tasakaalus eelarvepositsiooni kui keskpika perioodi
       eesmärgi suunas jätkusuutliku, peamiselt kulupõhise konsolideerimise tagamisega.
       Stabiilsusprogrammiga ei ole siiski ette nähtud keskpika perioodi eesmärkide
       saavutamine programmiperioodi jooksul. Võla suhe peaks prognooside kohaselt
       langema 2010. aasta tippväärtusest 68 % SKPst 63,7 %le SKPst 2014. aastaks tänu
       suurenevale esmasele ülejäägile. Eelarve keskmine struktuurne kohandamine aastatel
       2012–2014 on komisjoni arvutuse kohaselt stabiilsuse ja kasvu paktiga üldjoontes
       kooskõlas. Eelarve täitmine võib osutuda kavandatust kehvemaks, kuna kulutused
       võivad osutuda suuremaks ja puudub teave pärast 2011. aastat võetavate
       konsolideerimismeetmete kohta.
   (9) Eelarve konsolideerimine keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks on Malta jaoks
       peamine ülesanne. 2011. aasta eelarves kehtestati küll meetmed ülemäärase
       puudujäägi kõrvaldamiseks 2011. aastal, kuid kõrvalekallete puhuks oleks vaja
ET                                               3                                               ET
 ---pagebreak---         lisameetmeid. Keskpika perioodi konsolideerimisstrateegia usaldusväärsust saaks
        praegu konkreetsete meetmete puudumisel parandada tugevama mitmeaastase
        eelarveraamistikuga. Peamine nõrk külg seisneb mitmeaastaste eesmärkide
        mittesiduvas laadis, mis tähendab suhteliselt lühikest eelarve planeerimise perioodi.
        Stabiilsusprogrammi kohaselt kaalutakse kulueeskirjade kehtestamist.
   (10) Elanikkonna vananemise, sealhulgas pensionide pikaajaline mõju eelarvele on Maltal
        märgatavalt suurem kui ELis keskmiselt. Vanemate inimeste osalus tööturul on väga
        väike endiselt suhteliselt varase pensioniea, ennetähtaegselt pensionile jäämise
        võimaluste kasutamise ja vanemate naiste väga väikse tööturul osaluse tõttu. 2006.
        aasta pensionireformiga tõstetakse pensioniiga, kuigi väga aeglaselt, ja käsitletakse
        pensionide piisavust tulevikus peamiselt soodsama indekseerimiskorra ja tagatud
        rahvapensioni kehtestamisega. Riiklikus reformikavas osutatakse käimasolevale
        konsulteerimisele pensionide töörühma esitatud täiendava pensionireformi
        ettepanekute üle, sealhulgas selge seose kehtestamise üle pensioniea ja keskmise eluea
        vahel ning pensioni kohustusliku teise ja kolmanda pensionisamba loomise üle.
        Riiklikus reformikavas ei ole siiski esitatud toimuvate ja kavandatavate
        õigusloomemuudatuste kõrval põhjalikku aktiivse vananemise strateegiat.
        Deklareerimata töö suhteliselt sage esinemine ohustab pikas perspektiivis riigi
        rahanduse jätkusuutlikkust. Valitsus on riiklikus reformikavas esitanud mõned
        meetmed selle probleemi käsitlemiseks, kuid puuduvad ettepanekud maksu- ja
        toetussüsteemi läbivaatamiseks, et tehtud töö pealt makse makstaks. Naiste tööturul
        osaluse soodustamine on Malta jaoks veel üks keeruline küsimus, arvestades et naiste
        tööhõive on ELi madalaim. Riiklikus reformikavas on esitatud hulk naistöötajaid
        käsitlevaid algatusi. Nende rakendamist ja mõju tuleks hinnata 2012. aastal.
   (11) Viimastel aastatel on Maltal tööstus suuresti ümber korraldatud – traditsioonilist
        töömahukat tootmist asendatakse uute suure lisandväärtusega tegevusaladega. Selle
        tagajärjel on tööturul hakanud tööjõu nõudlus ja töötajate oskused lahknema, osutades
        vajadusele tagada uute sektorite nõutavad oskused, eriti kõrghariduse kaudu. Nii saaks
        Malta majandust veelgi mitmekesistada.
   (12) Maltal on ELi kõrgeim kooli pooleli jätnute määr, mis ulatus 2009. aastal 36,8 %ni
        võrreldes ELi keskmisega 14,4 %. Riigis on ka vähe kolmanda taseme või samaväärse
        haridusega 30–34aastaseid (2009. aastal 21,1 % võrreldes ELi keskmisega 32,3 %).
        Malta püüab vähendada kooli pooleli jätnute hulka 29 %le ja tõsta kolmanda taseme
        või samaväärse haridusega 30–34aastaste hulka 2020. aastaks 33 %le. Malta kehtestas
        2011. aastal meetmed võimalike kooli pooleli jätjate suunamiseks sobivatele
        elukutseotsingutele kutsehariduse või pooleli jäänud õpingute jätkamise võimaluste
        kaudu.
   (13) Malta on üks väheseid ELi liikmesriike, kus on olemas üldine palkade indekseerimise
        mehhanism. Palgatõus on seotud kohustusliku elukallidusega kohandamise
        mehhanismiga, mille tulemusel vastab palgatõus inflatsioonile ning on
        proportsionaalselt suurem palgaskaala madalamas otsas. Miinimumpalga tõstmise
        kaudu võib selline kohandamine veelgi kahjustada konkurentsivõimet töömahukates
        sektorites. See teema on eriti oluline, kui arvestada hiljutist energiahinnatõusu, mille
        tulemusel võivad kerkida palgad ja hinnad.
   (14) Malta energiavarustus sõltub peaaegu täielikult imporditud naftast, mis muudab
        majanduse sõltuvaks nafta hinna muutustest. See asjaolu koos Malta
ET                                              4                                                ET
 ---pagebreak---         energeetikasüsteemi puudujääkidega võib tekitada ettevõtluse ja VKEde
        konkurentsiprobleeme. Taastuvallikatest energia tootmise võimaluste kasutamine
        võiks tuua topeltkasu, suurendades konkurentsivõimet ning saavutades energeetika- ja
        kliimaeesmärgid. Riiklikus reformikavas energeetikameetmete kohta esitatud teave on
        paraku piiratud, muutes nende rakendatavuse ja (kulu)tõhususe hindamise keeruliseks.
   (15) Malta on laiendatud euroala pakti alusel hulga kohustusi võtnud4. Kohustused on
        seotud pakti kahe valdkonnaga: konkurentsivõime ja riigi rahanduse jätkusuutlikkus.
        Eelarvealased kohustused hõlmavad eelarveraamistiku läbipaistvust ja vastutust,
        samuti on pööratud tähelepanu eelarve täitmise distsipliini tugevdamise mehhanismide
        kehtestamisele. Tootlikkuse tõstmise meetmed seisnevad ärikeskkonna ja ettevõtete
        rahastamise tingimuste parandamises, samuti teenuste konkurentsivõime tõstmises,
        eriti telekommunikatsiooni valdkonnas. Kuigi riiklikus reformikavas on tööhõivet ja
        finantsstabiilsust käsitletud, on need teemad laiendatud euroala pakti alusel võetavate
        kohustuste hulgast välja jäänud. Kuigi ametiasutused keskenduvad tootlikkuse
        tõstmisele, ei tunnista nad asjaolu, et kehtiv palkade indekseerimise mehhanism
        takistab konkurentsivõimet. Laiendatud euroala pakti alusel võetud kohustusi on
        hinnatud ja soovitustes arvesse võetud.
   (16) Komisjon on hinnanud stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava, sealhulgas Malta
        poolt laiendatud euroala pakti alusel võetud kohustusi5. Hindamisel on arvesse võetud
        kõnealuste dokumentide asjakohasust Malta fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika
        jätkusuutlikkuse seisukohast, ning seda, kuidas neis järgitakse ELi eeskirju ja juhiseid,
        pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldist juhtimist, lisades ELi tasandi
        panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Seda silmas pidades leiab komisjon, et
        kuigi kavandatud liikumine keskpika perioodi eesmärgi suunas on aktsepteeritav,
        seonduvad konsolideerimisstrateegiaga märkimisväärsed ohud, sest puuduvad
        konkreetsed meetmed ja kulusid võidakse sarnaselt varasematele aegadele ületada.
        Keskpika perioodi eelarveraamistiku mittesiduv laad ei pruugi eelarvedistsipliinile
        kaasa aidata. Vananemise suhtelised suured pikaajalised kulud, eriti pensionikulud
        seavad Malta riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse löögi alla. Riiklikus
        reformikavas on tunnistatud Malta majanduse peamisi struktuurseid probleeme, kuigi
        tuleks pöörata lisatähelepanu ka teatavatele küsimustele, nagu majanduse tööhõive
        potentsiaali parem kasutamine, palkade kohandamise mehhanismi reformimine
        palkade ja tööviljakuse vahele parema seose loomiseks ning energeetika
        mitmekesistamine.
   (17) Võttes arvesse komisjoni hinnangut ja nõukogu 16. veebruari 2010. aasta soovitust,
        mis koostati ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohaselt, on nõukogu läbi
        vaadanud Malta 2011. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi ja nõukogu arvamus6
        kajastub eelkõige numbrite 1 ja 2 all esitatud soovitustes. Võttes arvesse Euroopa
        Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Malta riikliku
        reformikava,
   4
        Üksikasjalikumat teavet laiendatud euroala pakti alusel võetud kohustuste kohta võib leida dokumendis
        SEK(2011) 726.
   5
        SEK(2011) 726.
   6
        Ette nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikega 3.
ET                                                   5                                                        ET
 ---pagebreak---    SOOVITAB MALTAL võtta aastatel 2011–2012 järgmisi meetmeid.
   (1)      Tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamine 2011. aastal ning olla valmis
            võtma täiendavaid meetmeid võimalike kõrvalekaldumist vältimiseks ning võtta
            konkreetseid meetmeid 2012. aastaks kavandatud puudujäägi saavutamiseks.
            Keskpika perioodi konsolideerimisstrateegia usaldusväärsuse tõstmiseks kehtestada
            nõutavad üldmeetmed, kinnitada eelarve-eesmärgid siduvas, eeskirjadepõhises
            mitmeaastases eelarveraamistikus ja parandada eelarve täitmise järelevalvet.
   (2)      Võtta meetmeid pensionisüsteemi jätkusuutlikkuse tagamiseks, kiirendades
            pensioniea praegust tõstmist ja sidudes selle keskmise elueaga. Lisada seadusjärgse
            pensioniea tõstmisele põhjalik aktiivse vananemise strateegia, vähendada
            ennetähtaegse pensionile jäämise võimaluste kasutamist ja soodustada erapensioni
            kogumist.
   (3)      Siduda hariduse andmine tööturu vajadustega, võttes eriti meetmeid kõrgharidusele
            juurdepääsu parandamiseks ja selle omandamise stiimulite suurendamiseks ning
            tugevdades kutseharidussüsteemi tõhusust. Võtta meetmeid kooli pooleli jätmise
            vähendamiseks, tuvastades, analüüsides ja hinnates selle põhjuseid 2012. aastaks
            ning luues meetmete edukuse korrapärase seire- ja aruandlusmehhanismi.
   (4)      Korraldada koostöös sotsiaalpartneritega riikliku tava kohaselt ümber palkade
            automaatne indekseerimismehhanism, tagada palgatõusu parem seotus tööviljakuse
            ja konkurentsivõime muutustega.
   (5)      Suurendada jõupingutusi Malta sõltuvuse vähendamiseks imporditud naftast,
            investeerides taastuvenergiasse ning kasutades olemasolevaid ELi vahendeid
            infrastruktuuri ajakohastamiseks ja energiatõhususe suurendamiseks.
   Brüssel,
                                                Nõukogu nimel
                                                eesistuja
ET                                                6                                             ET