				|

		52012DC0314

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS, milles käsitletakse Belgia 2012. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta /* COM/2012/0314 final - 2012/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS,
milles käsitletakse Belgia 2012. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus Belgia stabiilsusprogrammi (2012–2015) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148
lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16.
novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku
tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[4],

võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Ülemkogu kiitis 26.
märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja
tööhõive strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb
majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele
valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu
ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.
(2)       Nõukogu võttis 13. juulil 2010
vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta
ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide
tööhõivepoliitika suuniste kohta;[5]
mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles
võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.
(3)       Nõukogu võttis 12. juulil 2011
vastu soovituse Belgia 2011. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas
arvamuse Belgia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2014) kohta.
(4)       Komisjon võttis 23. novembril
2011 vastu teise iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis vastavalt strateegiale
„Euroopa 2020” tähistab majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise
teise Euroopa poolaasta algust. 14. veebruaril 2012 võttis komisjon määruse
(EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande,[6] milles nimetati Belgiat ühe
liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.
(5)       2. märtsil 2012 kinnitas
Euroopa Ülemkogu finantsstabiilsuse tagamise, eelarve konsolideerimise ja
majanduskasvu tugevdamise prioriteedid. Ülemkogu toonitas vajadust pidada
esmatähtsaks majanduskasvu soodustavat eelarve konsolideerimist, taastada
tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja
konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete
tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.
(6)       Euroopa Ülemkogu kutsus
laiendatud euroala paktiga ühinenud liikmesriike 2. märtsil 2012 üles esitama
õigeaegselt kohustused, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammi
ja riiklikusse reformikavasse.
(7)       Belgia esitas 30. aprillil 2012
oma stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2015 ja oma riikliku reformikava 2012.
aastaks. Selleks et võtta arvesse kõnealuse kahe dokumendi omavahelisi seoseid,
hinnati neid ühel ja samal ajal. Samuti on komisjon määruse (EL) nr 1176/2011
artikli 5 alusel põhjalikult analüüsinud, kas Belgiat mõjutab negatiivselt
makromajanduse tasakaalustamatus. Komisjon järeldas oma põhjalikus analüüsis,[7] et Belgias on väline
tasakaalustamatus, kuigi see ei ole ülemäärane.
(8)       Tuginedes nõukogu määruse
(EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aasta stabiilsusprogrammi hindamisele, on
nõukogu arvamusel, et programmi eelarveprognooside aluseks olev
makromajanduslik stsenaarium aastateks 2012 ja 2013 on usaldusväärne ning
aastateks 2014 ja 2015 optimistlik, kuna neis ennustatakse märkimisväärselt
suuremat SKP kasvu kui komisjoni 2012. aasta kevadprognoosist tulenevates
viimastes potentsiaalse majanduskasvu hinnangutes. Programmis kirjeldatud
eelarvestrateegia eesmärk on viia eelarvepuudujääk allapoole 3 % SKPst 2012.
aastal (2,8 %-ni SKPst, võrreldes 3,7 %-ga SKPst 2011. aastal) ja
nullini 2015. aastal. Programmis kinnitatakse veel kord varasemat struktuurse
eelarveülejäägi keskpika perioodi eelarve-eesmärki 0,5 % SKPst, mis
asjakohaselt kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. 2012. aastaks
kavandatav valitsemissektori eelarve puudujääk on kooskõlas nõukogu määratud
tähtajaga ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks ning kavandatud eelarve
kohandamine vastab ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud
soovitusele konsolideerida eelarvet struktuurselt igal aastal keskmiselt
¾ % SKPst. Valitsemissektori kulude kavandatav kasvumäär, arvestades
kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu
pakti kulueesmärgiga aastatel 2013−2015, kuid mitte aastal 2012.
Tuginedes (ümberarvutatud) struktuursele eelarvetasakaalule,[8] prognoositakse programmis
struktuurse eelarveseisundi paranemist 1,1 protsendipunkti võrra 2012. aastal
ja keskmiselt umbes 0,8 % SKPst ajavahemikul 2013−2015. Siiski esineb siin
ohte, mis tulenevad asjaolust, et alates 2013. aastast võetavaid täiendavaid
meetmeid ei ole veel täpsustatud ning alates 2014. aastast on makromajanduslik
stsenaarium liiga optimistlik. Programmis kavandatu kohaselt valitsemissektori
võlg, mis moodustas 2011. aastal 98,0 % SKPst ja ületas seega tublisti 60 %
piirmäära, stabiliseerub ja väheneb seejärel 2015. aastal 92,3 %-ni, mis
tähendaks piisavaid edusamme stabiilsuse ja kasvu paktis seatud võla
vähendamise sihttaseme saavutamise suunas. Lisaks sellele on finantssektorile
antud garantiidest tulenevad kaudsed kohustused erakordselt suured.
Valitsemissektori mitmeaastase eeskirjadel põhineva eelarveraamistiku jaoks
oleks eriti kuludega seoses kasu jõustamismehhanismidest ja/või piirkondade ja
kogukondade ning kohaliku tasandi kohustustest, mis tagaksid neile määratud
eelarvepuudujäägi vähendamise eesmärkide täitmise.
(9)       Lahendada tuleb elanikkonna
vananemisega seotud kulude probleem ning saavutada puudujäägi struktuurne
vähenemine, et kahandada suurt valitsemissektori võlga. Uus valitsus leppis 2011.
aasta detsembris kokku Belgia eakate sotsiaalkindlustussüsteemi reformis. Nüüd
on vaja käivitatud seadusjärgsed reformid tõhusalt rakendada ja teostada nende
üle järelevalvet, et tõsta tegelikku pensioniiga. Määrava tähtsusega on eakate
sotsiaalkindlustusreformi toetamine meetmetega, millega toetatakse aktiivsena
vananemist ja pikemat tööiga. Samuti aitaksid seda eesmärki saavutada
täiendavad reformid, nagu ametliku pensioniea sidumine keskmise eeldatava
elueaga.
(10)     Belgia finantssüsteemi ees
seisavad ikka veel märkimisväärsed probleemid. Käimas on Belgia pankade
restruktureerimine ja finantskriisile leevendamiseks 2008./2009. aastal antud
riigiabi ei ole veel täielikult tagasi makstud. Lisaks sellele on pangandus- ja
avaliku sektori riskid tagatiste kõrge taseme tõttu tihedalt seotud.
(11)     Jooksevkonto olukord halveneb
järk-järgult. Teenuste bilansi paranemine ei korva kaubavahetuse bilansi
halvenemist. Belgia kaupade eksport on kahanenud mitte ainult kasvava
maailmakaubanduse, vaid ka teiste euroala riikide ja euroala keskmise suhtes,
mis osutab ebasoodsale riigisisesele tööjõu ühikukulude arengusuunale võrreldes
Belgia peamiste kaubanduspartnerite (Madalmaad, Prantsusmaa ja Saksamaa) ja
euroala kui tervikuga. Arvestades automaatse palkade indekseerimise süsteemi
olemasolu, ei pruugi valitsuse jõupingutused reaalpalga tõusu piiramiseks 0,3 %-ga
ajavahemikul 2011–2012 olla piisavad, et need oleksid takistanud nominaalpalga
suurenemist rohkem kui naaberriikides. Kuigi tootlikkuse tase on kõrge, on
selle kasv väike ning vahesisendite (eelkõige energia) kulud suured. Gaasi ja
elektri jaehinnad on külmutatud, et piirata inflatsiooni, kuid ei ole võetud
konkreetseid meetmeid, et reformida palgaläbirääkimiste ja palkade
indekseerimise süsteemi. Erasektori teadus- ja arendustegevuse intensiivsus on
viimastel aastatel pidurdunud ning Belgia majanduse innovatsioonialaste
tulemuste edasise parandamise seisukohalt võib osutuda suureks takistuseks
kvalifitseeritud spetsialistide puudus, eelkõige loodus- ja inseneriteaduste
valdkonnas.
(12)     Selleks et suurendada
nooremate ja vanemaealiste töötajate tööhõivet ning kaasata tööjõu hulka rohkem
töötuid, on võetud teatavad struktuurimeetmed. Belgia on võtnud ette oma
töötushüvitiste süsteemi ulatusliku reformi. Tööturu struktuuriprobleemid on
siiski alles ja nende lahendamiseks tuleks rohkem ära teha. Pidevõppes
osalemise määra suurendamine ning kutsehariduse ja -koolituse reformide
elluviimine on määrava tähtsusega, et parandada aktiivse tööturupoliitika
tulemuslikkust, eelkõige vanemaealiste töötajate ja ebasoodsas olukorras
olevate rühmade (nagu sisserändaja taustaga inimesed) puhul. Tööjõu
maksukoormuse vähendamiseks ei ole tehtud märkimisväärseid edusamme. 2011.
aasta juunis võeti kasutusele uus maksusoodustus kõige madalamate palkade
puhul, kuid see ei ole osutunud piisavaks, et kaotada märkimisväärne töötuslõks
madalaima palgaga töötajate jaoks. Ei ole võetud meetmeid, et maksukoormus
langeks tööjõu asemel tarbimisele ja/või keskkonnamaksudele.
(13)     Paljude kaupade ja teenuste
hinnad on üldiselt kõrgemad kui teistes liikmesriikides, osutades sellele, et
konkurentsisurve – eriti jaekaubanduses ja võrgutööstuste puhul – ning
järelevalveraamistik on nõrgad. Jaekaubanduses on ikka veel märkimisväärsed
turule sisenemise takistused ja tegevuspiirangud. Konkurentsi reguleerivate
eeskirjadega piiratakse endiselt kaupluste lahtiolekuaega, kaitstakse
turulolijaid uute turulesisenejate vastu ning takistatakse uute ärimudelite ja
tehnoloogia levikut. Belgia võrgutööstuste sektoris takistab konkurentsi turul
olevate teenusepakkujate kindel positsioon ja suuremad takistused
turulesisenejatele kui teistes liikmesriikides. See tähendab, et endised
monopolid võivad neis sektorites endiselt küsida kõrgemat hinda kui normaalse
konkurentsiga turg võimaldaks. Belgia konkurentsiametis tehakse
ümberkorraldusi, kuid ei ole veel selge, kas uus amet on piisavalt iseseisev ja
kas tal on piisavalt vahendeid.
(14)     Belgia on õigel teel, et
saavutada eesmärk suurendada majanduses taastuvenergia osakaalu, kuid edusammud
on peaaegu olematud, et saavutada eesmärk vähendada 15 % võrra
kasvuhoonegaase heitkogustega kauplemise süsteemi[9] mitte kuuluvates sektorites.
Kõnealuse olukorra lahendamiseks ei ole Belgia 2011. aastal võtnud vastu
piisavaid meetmeid ega poliitilisi algatusi.
(15)     Belgia on võtnud mitmeid
kohustusi laiendatud euroala pakti alusel. Kõnealused kohustused ja 2011.
aastal võetud kohustuste rakendamine on seotud konkurentsivõime parandamise,
tööhõive määra suurendamise, riigi rahanduse jätkusuutlikkuse parandamise ja
finantsstabiilsuse tugevdamisega. Komisjon on hinnanud laiendatud euroala pakti
raames võetud kohustuste täitmist. Soovitustes on arvesse võetud kõnealuse
hindamise tulemusi.
(16)     Komisjon hindas Euroopa
poolaasta raames põhjalikult Belgia majanduspoliitikat. Hinnati stabiilsusprogrammi
ja riiklikku reformikava ning esitati põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse
võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Belgia fiskaal- ja
sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust
ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist
majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse
otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad
allpool 1.–7. soovituses.
(17)     Võttes arvesse kõnealust
hinnangut, on nõukogu läbi vaadanud Belgia 2012. aasta stabiilsusprogrammi ja
tema arvamus[10]
selle kohta on väljendatud eeskätt 1. soovituses.
(18)     Võttes arvesse komisjoni
põhjaliku analüüsi ja kõnealuse hindamise tulemusi, on nõukogu läbi vaadanud
Belgia 2012. aasta riikliku reformikava ja tema stabiilsusprogrammi. Nõukogu
soovitused, mis on tehtud määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel,
kajastuvad eeskätt 1., 4., 5. ja 6. soovituses,
SOOVITAB Belgial võtta ajavahemikus 2012–2013
järgmisi meetmeid:
1.           Rakendada 2012. aasta
eelarvet, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2012. aastaks.
Lisaks sellele täpsustada meetmeid, mis on vajalikud 2013. aasta ja sellele
järgnevate aastate eelarvestrateegia rakendamise tagamiseks, kindlustades sel
viisil ülemäärase eelarvepuudujäägi püsival alusel korrigeerimise ja piisavate
edusammude tegemise keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamise suunas,
sealhulgas kulueesmärgi täitmisel, ning tagada edusammude tegemine võla
vähendamise sihttaseme saavutamise suunas. Kohandada eelarveraamistikku
tagamaks, et eelarve-eesmärgid on siduvad nii üleriigiliselt kui ka madalamatel
tasanditel, ning suurendada koormuse jagamise läbipaistvust ja vastutust
kõikidel valitsustasanditel.
2.           Jätkata riigi rahanduse
pikaajalise jätkusuutlikkuse parandamist elanikkonna vananemisega seotud
kulude, sealhulgas tervishoiukulude vähendamise teel. Eelkõige rakendada
eelpensioni- ja pensioniskeemide reform ja võtta meetmed ametliku pensioniea
sidumiseks keskmise eeldatava eluea pikenemisega.
3.           Suurendada veelgi kõige
nõrgemate pankade kapitali, et tagada pangandussektori tugevus, et see saaks
täita majandusele laenuandmisel oma tavapärast rolli.
4.           Edendada töökohtade loomist
ja konkurentsivõimet, võtta sotsiaalpartneritega konsulteerides ja kooskõlas
riigisiseste tavadega meetmeid palgaläbirääkimiste ja palkade indekseerimise
süsteemi reformiks. Esimese sammuna tagada, et palkade kasv võtaks paremini
arvesse tööjõu tootlikkuse ja konkurentsivõime arengut, võttes järgnevaid
meetmeid: i) tagades nn palganormis ette nähtud järelkorrigeerimise
mehhanismide rakendamise ja edendades täistingimustega lepingute kasutamist, et
parandada kulupõhist konkurentsivõimet, ja ii) lihtsustades sektorisiseste
kollektiivlepingute kohaldamisest loobumise klauslite kasutamist, et viia
palgakasv ja tööjõu tootlikkuse muutumine kohalikul tasandil paremini
kooskõlla.
5.           Nihutada maksukoormus
olulisel määral tööjõumaksudelt majanduskasvu vähem moonutavate
maksustamisvormide, sealhulgas näiteks keskkonnamaksude suunas. Jätkata juba
alustatud reforme töötushüvitiste süsteemis, et vähendada mittetöötamise
stiimuleid ja tugevdada keskendumist tööhõive toetamise ja tööturule kaasamise
poliitikale haavatavate rühmade, eelkõige sisserändaja taustaga inimeste puhul.
Kasutada kavandatud edasist tööturuga seotud pädevuste regionaliseerimist ära
selleks, et edendada piirkondadevahelist töötajate liikuvust ja tugevdada
hariduse, pidevõppe, kutsekoolituse ja tööhõivepoliitika ühtsust. Laiendada
praegusi tööturule kaasamiseks tehtavaid jõupingutusi kõikidele
vanuserühmadele.
6.           Jätkata konkurentsi
tugevdamist jaemüügisektoris, vähendades turulepääsu tõkkeid ja
tegevuspiiranguid. Võtta meetmeid, et suurendada konkurentsi võrgutööstustes
(elekter ja gaas, telekommunikatsioon, postiteenused ja transport), vaadates
läbi reguleerivad piirangud ja tugevdades ametiasutuste töökorraldust riigiabi
eeskirjade täitmise tõhusaks tagamiseks.
7.           Võtta meetmeid, et saavutada
edu kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise eesmärkide saavutamiseks ELi
heitkogustega kauplemise süsteemi mitte kuuluvates sektorites, eelkõige
tagades, et transpordisektor annab selle eesmärgi saavutamisse märkimisväärse
panuse.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.
[3]               COM(2012) 314 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[5]               Nõukogu otsus 2012/238/EL, 26.
aprill 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012)150 final.
[8]               Tsükliliselt kohandatud
eelarveseisund pärast ühekordsete ja ajutiste meetmete arvessevõtmist,
arvutatuna komisjoni talituste poolt ümber programmis esitatud teabe alusel ja
ühiselt kokkulepitud metoodikat kasutades.
[9]               Ainult 37,9 % Belgia
heitkogustest on pärit ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kuuluvatest
sektoritest. Tähtsaimatest ELi
heitkogustega kauplemise süsteemi mitte kuuluvatest sektoritest on riigi
olulisimad kasvuhoonegaaside heitkoguste allikad maanteeveod (21,5 %) ja
energia kasutamine (38,9 %).
[10]             Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97
artikli 5 lõikele 2.


title: Nõukogu soovitus, 14. juuli 2015, milles käsitletakse Soome 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               18.8.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 272/14

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. juuli 2015,
   milles käsitletakse Soome 2015. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   (2015/C 272/04)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel. Strateegias keskendutakse esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 14. juulil 2015 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3). Neid kahte dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks ning liikmesriikidel paluti neid oma majandus- ja tööhõivepoliitikas arvesse võtta.

               (3)

               Nõukogu võttis 8. juulil 2014 vastu soovituse (4) Soome 2014. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Soome 2014. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 28. novembril 2014 arvamuse Soome 2015. aasta eelarvekava kohta.

               (4)

               28. novembril 2014 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2015) algust. Samal päeval võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Soomet liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (5)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 18. detsembril 2014 heaks prioriteedid investeeringute suurendamiseks, struktuurireformide intensiivistamiseks ja vastutustundlikuks, majanduskasvu soodustavaks eelarve konsolideerimiseks.

               (6)

               26. veebruaril 2015 avaldas komisjon Soome 2015. aasta riigiaruande. Riigiaruandes hinnati Soome edusamme 8. juulil 2014 vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel. Riigiaruanne hõlmab ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjaliku analüüsi tulemusi. Komisjon järeldab oma analüüsi põhjal, et Soomes esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, millega seoses tuleb võtta poliitikameetmeid ja mida tuleb jälgida. Eelkõige tuleks tähelepanu pöörata riskidele, mis on seotud kehvade eksporditulemustega tööstuse restruktureerimise kontekstis. Kuigi ekspordi turuosa ja elektroonikatööstuse kahanemine on suures osas peatunud, on investeeringuid endiselt vähe ja kasvupotentsiaal on vähenenud. Erasektori võlatase on stabiliseerunud ega paista andvat otsest põhjust muretsemiseks, kuid selle suhteliselt kõrget taset tuleb siiski tähelepanelikult jälgida.

               (7)

               Soome esitas 2. aprillil 2015 nii oma 2015. aasta riikliku reformikava kui ka 2015. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (8)

               Soome suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa. Eeldusel, et poliitikat ei muudeta, prognoositakse ametist lahkuva valitsuse poolt esitatud ning aastaid 2014–2019 hõlmavas 2015. aasta stabiilsusprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk, mis 2014. aastal suurenes 3,2 protsendini SKPst ja ületas seega kontrollväärtust 3 % SKPst, suureneb 2015. aastal veelgi ja jõuab 3,4 protsendini SKPst, misjärel see langeb 2017. aastal 3,1 protsendini ja 2019. aastal 2,5 protsendini SKPst. 2015. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb programmiperioodi jooksul eeldatavasti valitsemissektori võla suhe SKPsse, jõudes 2019. aastaks 67,8 protsendini. Keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst, ei saavutata programmiperioodi lõpuks. Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi põhjal eeldatakse, et Soome valitsemissektori eelarve puudujääk ulatub 2015. aastal 3,3 protsendini SKPst ja 2016. aastal 3,2 protsendini, ning samas prognoositakse, et valitsemissektori võla suhe SKPsse suureneb 2016. aastaks 64,4 protsendini SKPst. ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohaselt avaldas komisjon 13. mail 2015 ettekande, milles järeldati, et puudujäägi- ja võlakriteeriumeid ei loetud täidetuks. Ametisseasunud valitsus avaldas aga 27. mail oma strateegilise programmi, mis hõlmas ka kavandatavaid konsolideerimismeetmeid. Komisjoni hinnangu kohaselt peaksid need meetmed, juhul kui need rakendatakse täielikult, vähendama valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2016. aastal tunduvalt allapoole 3 % SKPst. Pärast 2014. aastal toimunud halvenemist on nõuetekohasest struktuursest kohandamisest ennetusliku osa alusel 2015. aastal veelgi kõrvale kaldutud. Kulueesmärk peaks suure varuga saavutatama 2015. aastal. Seega võib aastatel 2014–2015 olla oht kalduda märkimisväärselt kõrvale nõuetekohasest kohandamisest keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas, mida on vaja hiljem uuesti hinnata. Võttes arvesse ametisseasunud valitsuse teatatud meetmeid, on ka 2016. aastal mõningane kõrvalekaldumise oht. Seetõttu on vaja võtta täiendavaid meetmeid nõuetekohase struktuurse kohandamise saavutamiseks. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ning komisjoni 2015. aasta kevadprognoosi ja ametisseasunud valitsuse poolt 27. mail esitatud konsolideerimismeetmeid arvesse võttes seisukohal, et on oht, et Soome ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Kuigi Soome on teinud mõningaid edusamme haldusreformide rakendamise vallas, saaks veelgi parandada Soome avaliku sektori tõhusust, eelkõige valdkondades, mis tulevikus seisavad vananemise tõttu silmitsi kulusurvega.
               Sotsiaalpartnerid jõudsid 2014. aasta sügisel kokkuleppele pensionireformi sisus, kuid see ei ole veel vastu võetud. Eelarve jätkusuutlikkuse mahajäämust ja seadusjärgse pensioniea kavandatud tõstmist silmas pidades on otsustava tähtsusega suurendada eakate töötajate osalemist tööturul. Tööturult lahkutakse ennetähtaegselt peamiselt puude tõttu või seoses eakatele töötajatele suunatud laiendatud töötushüvitistega. Sotsiaal- ja tervishoiuteenuste reformi käsitlev valitsuse eelnõu esitati parlamendile 2014. aasta detsembris, kuid enne 2015. aasta aprilli parlamendivalimisi ei suudetud leida lahendust ühinenud omavalitsuste haldusmudeli ja põhiseadusega tagatud üksikute omavalitsuste autonoomia tasakaalustamiseks ning eelnõu aegus. Soome omavalitsused on suhteliselt väikesed, kuid muude Euroopa riikide omavalitsustega võrreldes on neil täita üsna mahukad ülesanded. Omavalitsusstruktuuride reform edeneb mõningase viivitusega ning omavalitsused teostavad uuringuid ühinemise eeliste kohta. 2015. aasta riikliku reformikava kohaselt võidakse uus seadusandlik ettepanek esitada parlamendile 2016. aasta lõpupoole.

               (9)

               Elanikkonna vananemist ja tööealise elanikkonna vähenemist arvestades on oluline, et tööturul saaks kasutada kogu potentsiaalset tööjõudu. Soome on selles vallas mõningaid edusamme teinud ning võtnud mitmeid meetmeid, sealhulgas parandanud eelkõige eakatele suunatud palgatoetuste ja riikliku tööturuasutuse korraldust. Töötuse määr oli 2014. aastal 8,7 % ning see on suurenemas, eelkõige noorte ja eakate töötajate hulgas. 2013. aasta mõõdukas palgakokkulepe toetab kulude ja ekspordi konkurentsivõime taastamist tööjõu ühikukulude tagasihoidlikuma kasvu kaudu.

               (10)

               Soome on suurendanud mõningal määral oma suutlikkust pakkuda uuenduslikke tooteid. Valitsus rakendab teadusasutuste ja teadustegevuse rahastamise ulatuslikku reformi. Puhast tehnoloogiat, biotehnoloogiat ja digiteerimist käsitlevad poliitikaprogrammid on paljutõotavad, kuid suhteliselt väikesemahulised. Kuigi teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringute poolest on Soome liidus esirinnas, on jätkuvalt probleeme nende teisendamisega edukateks eksporditoodeteks ja -teenusteks. Valitsus on püüdnud lihtsustada ja tõhustada ettevõtjate toetussüsteeme, suurendada idufirmade rahastamist ning edendada nende rahvusvahelistumist. Sellest hoolimata on Soomes investeeringute tase jätkuvalt madal, ekspordiraskused püsivad ning tööhõivemäär on langenud. Lisaks on tarvis jätkata konkurentsi suurendamist toote- ja teenusteturgudel, eelkõige jaemüügisektoris, mis on endiselt väga kontsentreerunud.

               (11)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames Soome majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2015. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Soomele esitatud soovituste järelmeetmeid. Komisjon on hindamisel on arvesse võtnud kõnealuste dokumentide asjakohasust Soome eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga liidu üldise majandusjuhtimise tugevdamise vajadust silmas pidades ka nende vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–4.

               (12)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (13)

               Komisjoni põhjalikust analüüsist ja kõnealusest hindamisest lähtudes on nõukogu riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi läbi vaadanud. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 2 ja 3.

               (14)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele analüüsile tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (7). Riigina, kelle rahaühik on euro, peaks ka Soome tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Soomel võtta 2015. ja 2016. aastal järgmisi meetmeid.

               1.

               Kohandada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas liikudes eelarvet 2015. aastal vähemalt 0,1 % SKPst ja 2016. aastal 0,5 % SKPst. Jätkata jõupingutusi, et vähendada eelarve jätkusuutlikkuse mahajäämust ja tugevdada majanduskasvu tingimusi.

               2.

               Võtta vastu kokkulepitud pensionireform ja kõrvaldada järk-järgult ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalused. Tagada omavalitsusstruktuuri ning sotsiaal- ja tervishoiuteenuste haldusreformide tulemuslik kavandamine ja rakendamine, et suurendada avalike teenuste osutamise tõhusust ja kulutasuvust, tagades samas nende kvaliteedi.

               3.

               Jätkata jõupingutusi noorte, eakate töötajate ja pikaajaliste töötute tööalase konkurentsivõime parandamiseks, keskendudes eelkõige tööks vajalike oskuste arendamisele. Edendada palkade muutumist vastavalt tootlikkusele, austades täiel määral sotsiaalpartnerite rolli ja järgides siseriiklikke tavasid.

               4.

               Võtta meetmeid jaemüügisektori avamiseks tõhusale konkurentsile.

      Brüssel, 14. juuli 2015

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta 2014. aastaks (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  Nõukogu 8. juuli 2014. aasta soovitus, milles käsitletakse Soome 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Soome 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 247, 29.7.2014, lk 127).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  ELT C 272, 18.8.2015, lk 98.


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 15. detsember 2015, piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta (ESRN/2015/2)

text:
               12.3.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 97/9

         EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
   15. detsember 2015,
   piiriülese mõju hindamise ja makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse kohta
   (ESRN/2015/2)
   (2016/C 97/02)
   EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrust (EL) nr 1092/2010 finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, (1) eelkõige selle artiklit 3 ning artikleid 16 kuni 18,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrust (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, (2) eelkõige selle artiklit 458,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ, (3) eelkõige selle VII jaotise 4. peatüki II jagu,
   võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 20. jaanuari 2011. aasta otsust ESRN/2011/1, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord, (4) eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Liidu finantssüsteem on tihedalt integreeritud. See tähendab, et välismaised üksused pakuvad tihti piiriüleseid finantsteenuseid. Ühisturu puhul võivad konkreetse liikmesriigi finantsteenuste pakkujad valida, kas nad pakuvad finantsteenuseid teises liikmesriigis asuvate tütarettevõtjate või filiaalide kaudu või piiriüleselt. Sellises olukorras võib riigi makrotasandi usaldatavuspoliitika omandada olulise piiriülese mõju.

               (2)

               Välismaiseid finantsteenuste pakkujaid, kes pakuvad finantsteenuseid piiriüleselt või oma filiaalide kaudu teistes liikmesriikides, ei mõjuta üldjuhul nendes liikmesriikides riigisiseste finantsteenuste pakkujate suhtes kohaldatavad makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed. Seetõttu on finantsteenuste pakkujad, kes muul juhul oleksid nende nõuete kohaldamisalas näiteks kohaliku tütarettevõtja tõttu, motiveeritud juhtima oma tegevust muudesse kanalitesse, et vältida asukohariigi meetmeid. Sellisest käitumisest tulenev kõrvalehoidmine ja õigusaktide erinevuste ärakasutamine vähendab riikide makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete tulemuslikkust.

               (3)

               Lisaks sellele võib see moonutada ka konkurentsi, kui välismaise finantsteenuste pakkuja filiaalidel või finantsteenuseid piiriüleselt pakkuvatel välismaistel finantsteenuste pakkujatel on konkurentsieelis, näiteks madalamad kapitalinõuded meetme algatanud liikmesriigi suhtes võetud riskipositsioonidele, võrreldes kodumaiste finantsteenuste pakkujatega ja selles liikmesriigis asuvate välismaiste finantsteenuste pakkujate tütarettevõtjatega, mis suurendaks nende turuosa.

               (4)

               Piiriülese seotuse tõttu avaldavad ühes riigis võetud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed mõju teiste riikide finantsstabiilsusele. Asjaomane mõju on üldjuhul positiivne, sest makrotasandi usaldatavuspoliitika vähendab süsteemset riski ning süsteemse kriisi mõju ning parandab seeläbi ka teise liikmesriigi finantsstabiilsust. Kuid mõju võib olla ka negatiivne. Näiteks ei nõuta välismaiste finantsteenuste pakkujate filiaalidelt ja piiriüleseid finantsteenuseid pakkuvatelt välismaistelt finantsteenuste pakkujatelt vastupidavuse suurendamist riskide vastu (näiteks riigisiseste meetmete kohaldamist päritoluliikmesriigis), hoolimata sellest, et nende riskid on samad, mis kodumaistel finantsteenuste pakkujatel ja välismaiste finantsteenuste pakkujate filiaalidel. Lisaks sellele võib selliste finantsteenuste pakkujate konkurentsieelis kodumaiste finantsteenuste pakkujate ja välismaiste finantsteenuste pakkujate filiaalide ees soodustada makrotasandi usaldatavusriskiga seonduvate positsioonide suurendamist meetme algatanud liikmesriigis ning seeläbi päritoluliikmesriigi riskide suurendamist. Finantsteenuste osutamisega seonduvate makrotasandi usaldatavusriskide realiseerumise korral võivad selliste finantsteenuste osutajate kapitalipuhvrid osutuda ebapiisavaks ning avaldada seeläbi negatiivset mõju päritoluriigi finantssüsteemile.

               (5)

               Antud asjaolude valguses ning makrotasandi usaldatavuspoliitika tulemuslikkuse ja järjepidevuse tagamise huvides peavad makrotasandi usaldatavuspoliitika kujundajad arvesse võtma ka piiriülest mõju ning kasutama asjakohastel juhtudel sobivaid poliitilisi vahendeid. Nimetatud eesmärgi saavutamiseks soovitab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) juhinduda järgmisest kahest aluspõhimõttest: a) makrotasandi usaldatavuspoliitika piiriülese mõju süstemaatiline hindamine ja b) koordineeritud poliitika meetmed makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete vabatahtliku kõigipoolsuse vormis. Nimetatud aluspõhimõtteid tuleb kohaldada võimalikult järjepidevalt ning liiduüleselt.

               (6)

               Makrotasandi usaldatavuspoliitika piiriülese mõju süstemaatilisele hindamisele ei ole seni pööratud väärilist tähelepanu. Osaliselt on selle põhjuseks asjaolu, et teadmised (võimaliku) nakkuse levimise kanalite kohta on piiratud ning puuduvad kättesaadavate andmete põhjalikud uuringud piiriülese mõju analüüsimiseks. Seetõttu peab ESRN oluliseks kättesaadavate andmete süstemaatilist kasutamist piiriüleste mõjude mõistmiseks ja hindamiseks.

               (7)

               Kehtestada tuleks makrotasandi usaldatavuspoliitika piiriülese mõju süstemaatilise hindamise kord, mis näeb ette makrotasandi usaldatavuspoliitika kujundajate ettepandud meetmete võimalike piiriüleste mõjude eelhindamise. Lisaks, ning võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 575/2013, (5) direktiivis 2013/36/EL ning Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituses ESRN/2013/1 (6) sätestatud nõudeid, peaksid makrotasandi usaldatavuspoliitika kujundajad teostama elluviidud poliitika tegelike piiriüleste mõjude järelhindamist. ESRNi analüütilist tööd täiendab liikmesriikide analüütiline töö.

               (8)

               ESRNi soovitatud koordineeritud poliitika meetmete teostamine toimub makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete võtmise vabatahtliku kõigipoolsuse alusel. See ESRNi soovitustest tulenev vabatahtlik korraldus (7) erineb liidu õiguse makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kohustuslikust tunnustamisest. Käesolev soovitus, välja arvatud soovitus A, mis käsitleb piiriülese mõju hindamist, ja soovitus B, mis käsitleb makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmetest teavitamist, ei ole mõeldud selliste makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kohaldamiseks, mis on liidu õiguses ette nähtud kohustuslikuks tunnustamiseks. Kohustuslik tunnustamine on praegu ette nähtud määruse (EL) nr 575/2013 artikli 124 lõike 5 ning artikli 164 lõike 7 kohaselt võetavate meetmete ning vastutsüklilise kapitalipuhvri osas, kui see ei ületa kohustusliku tunnustamise piirmäära. Sama erandit kohaldatakse kohustusliku tunnustamise piirmäära ületavate vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade osas, kuna Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus ESRN/2014/1 (8) soovitab juba praegu liikmesriikidevaheliste vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade täielikku kõigipoolsust.

               (9)

               Riigisiseste makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete tulemuslikkuse ja järjepidevuse tagamiseks on oluline täiendada liidu õiguse kohustusliku tunnustamise regulatsiooni vabatahtliku kõigipoolsuse korraldusega, et riiklike makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kohaldamisala hõlmaks ka välismaiste finantsteenuste pakkujate filiaalid ning piiriüleseid finantsteenuseid pakkuvad välismaised finantsteenuste pakkujad. Lõppeesmärk on kohaldada ühes liikmesriigis sama riskipositsiooni liigi suhtes ühtseid makrotasandi usaldatavusnõudeid, sõltumata finantsteenuse pakkuja õiguslikust seisundist või asukohast. Seetõttu tuleks riskipositsioonil põhinevad makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed, eelkõige konkreetsed riskipositsioone reguleerivad meetmed, kõigipoolselt üle võtta.

               (10)

               Käesolevas soovituses on toodud juhised asjaomastele asutustele kõigipoolsuse saavutamise meetmete vastuvõtmiseks, et võtta arvesse muude asjaomaste asutuste makrotasandi usaldatavusmeetmeid. Ühes liikmesriigis kehtestatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed peaksid olema kõigipoolsed kõikides liikmesriikides. Makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete nimekiri tuuakse käesolevas soovituses, kui meetme algatanud asutus taotleb kõigipoolsust ning ESRN peab kõigipoolsuse taotlust põhjendatuks. Vabatahtliku kõigipoolsuse korralduse tõhususe tagamiseks on oluline ESRNi meetmetest tähtaegselt ja piisavalt üksikasjalikult teavitada. Asjaomane teatis esitatakse standardvormil.

               (11)

               Vabatahtliku kõigipoolsuse korralduse tulemuslikkuse tagamiseks peaksid asjaomased asutused mõistliku aja jooksul vastu võtma kõigipoolsuse saavutamise meetmed. Selliste meetmete puhul, mis ei ole kõikides jurisdiktsioonides kättesaadavad, soovitatakse võimaldada rohkem aega.

               (12)

               Käesolevat soovitust kohaldatakse kõikide makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete suhtes, sõltumata sellest, millist finantssüsteemi osa need meetmed käsitlevad. ESRNile määrusega (EL) nr 1092/2010 antud volituse kohaselt ulatub käesoleva soovituse kohaldamisala kaugemale direktiivis 2013/36/EL ja määruses (EL) nr 575/2013 sätestatud usaldatavusjärelevalve instrumentide kohaldamisest. Seega kohaldatakse käesolevat soovitust ka liidu õiguses ühtlustamata meetmete suhtes. Käesoleva soovituse kohaldamisala on piiratud asjaomaste asutuste jurisdiktsiooniga ning seda kohaldatakse makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete suhtes, mida asjaomased asutused on volitatud vastu võtma või algatama.

               (13)

               Riiklikke pädevaid asutusi, määratud asutusi, makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusi ja Euroopa Keskpanka (EKP) (ühtses järelevalvemehhanismis ehk SSMis osalevate liikmesriikide puhul) käsitletakse asjaomaste asutustena eelkõige juhul, kui neil on volitus vastu võtta või algatada makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmeid. Lisaks on EKP-le nõukogu määrusega (EL) nr 1024/2013 (9) ja Euroopa Keskpanga määrusega (EL) nr 468/2014 (10) antud eriülesanded järelevalve alal. EKP võib kohaldada rangemaid kapitalipuhvri nõudeid ja meetmeid kui need, mida kohaldavad riiklikud määratud asutused. Sel erijuhul peetakse EKPd vajaduse korral pädevaks või määratud asutuseks ning tal on kõik volitused ja kohustused, mis on asjakohaste liidu õigusnormidega antud pädevatele ja määratud asutustele.

               (14)

               Ühtses järelevalvemehhanismis osalevate riikide võetavate uute makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete suhtes kohaldatakse asjakohaseid SSM koordineerimismenetlusi. Käesolevas soovituses määratletud kõigipoolsuse korraldus ei piira asjaomaseid SSMi-siseseid koordineerimismenetlusi ning ESRNi kõigipoolsuse hindamine algatatakse alles pärast seda, kui SSMi koordineerimismenetlused on lõpetatud.

               (15)

               Asutustel võimaldatakse teha erandeid finantsteenuse pakkujatele, kelle riskipositsioon meetme algatanud riigis tuvastatud makrotasandi usaldatavusriski suhtes on vähese tähtsusega (de minimis põhimõte). Riigil on kaalutlusõigus, mida asutused ei pruugi kohaldada, kui kõigipoolsust käsitletakse põhimõttelise küsimusena.

               (16)

               Makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete läbipaistvuse ja demokraatliku vastutuse ning meetmete tulemusliku rakendamise tagamiseks peaksid asjaomased asutused üldise makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kommunikatsioonistrateegia raames välja töötama kõigipoolsuse taotluste ning kõigipoolsuse saavutamise meetmete kommunikatsioonistrateegia. Kõigipoolsuse taotluste osas on eriti oluline, et kõik seonduvad asutused saaksid õigeaegselt asjakohast, otsustamismenetluses vajalikku teavet. Sama oluline on huvipoolte (sealhulgas makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete otseste subjektide) õigeaegne teavitamine nende suhtes kohaldatavatest makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmetest.

               (17)

               Käesolevas otsuses ja otsuses ESRN/2015/4 (11) soovitatud menetlus on välja töötatud võimalikult tõhusa ja tulemuslikuna, et saavutada vabatahtlik kõigipoolsus. Liidu makrotasandi usaldatavuspoliitika raamistiku peatse läbivaatamise ning olemasolevate vahendite võimaliku muutmise valguses peaks Euroopa Komisjoni siiski kaaluma, kas ning millisel viisil käesolevas soovituses määratletud vabatahtlikku kõigipoolsuse korraldust riikliku makrotasandi usaldatavuspoliitika tulemuslikkuse parandamiseks liidu õigusesse sisse viia. Ideaalne oleks Euroopa Komisjoni ettepaneku põhinemine käesolevas määruses ning ESRNi käsiraamatu „Handbook on Operationalising Macroprudential Policy in the Banking Sector” (edaspidi „ESRNi käsiraamat”) (12) 11. peatükis määratletud vabatahtliku kõigipoolsuse korraldusel.

               (18)

               ESRNi soovitused avaldatakse pärast Euroopa Liidu Nõukogule haldusnõukogu kavatsusest teatamist ja nõukogule vastamise võimaluse andmist,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   1. JAGU

      SOOVITUSED

      Soovitus A. Asjaomaste asutuste makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete piiriülese mõju hindamine

               1.

               Asjaomasel meetme algatanud asutusel soovitatakse enne makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme vastuvõtmist hinnata selle piiriülest mõju. Hinnata tuleks vähemalt ülekandumise kanaleid riski korrigeerimise ja õigusnormide erinevuste ärakasutamise osas vastavalt ESRNi käsiraamatu 11. peatükis määratletud meetoditele.

               2.

               Asjaomasel meetme algatanud asutusel soovitatakse hinnata järgmist:

                           a)

                           asutuse jurisdiktsioonis makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete rakendamise võimalikku piiriülest mõju (kõrvalehoidumine ja õigusaktide erinevuste ärakasutamine) ja

                           b)

                           ettepandud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete piiriülene mõju teistele liikmesriikidele ja ühisturule.

               3.

               Asjaomasel meetme algatanud asutusel soovitatakse vähemalt kord aastas jälgida nende kehtestatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete piiriülese mõju realiseerumist ja arenguid.

      Soovitus B. Asjaomaste asutuste makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmetest teavitamine ja kõigipoolsuse taotlemine

               1.

               Asjaomasel meetme algatanud asutusel soovitatakse teavitada ESRNi makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmest hiljemalt kahe nädala jooksul alates selle vastuvõtmisest. Teatis peaks hõlmama piiriülese mõju ning muudes asjaomastes asutustes kõigipoolse ülevõtmise vajaduse hindamist. Asjaomasel meetme algatanud asutusel palutakse esitada nimetatud teave inglise keeles, ESRNi veebilehel avaldatud vormil.

               2.

               Kui asjaomase meetme tulemusliku toimimise tagamiseks on vajalik kõigipoolne ülevõtmine muudes liikmesriikides, soovitatakse asjaomasel meetme algatanud asutusel esitada ESRNile koos meetmest teatamisega ka kõigipoolsuse taotlus.

               3.

               Kui makrotasandi usaldatavuspoliitika meede algatati enne käesoleva soovituse vastuvõtmist või kui meetme kehtestamisel ei peetud kõigipoolsust vajalikuks, kuid asjaomane meetme algatanud asutus leiab hiljem, et kõigipoolsus on siiski vajalik, soovitatakse asjaomasel meetme algatanud asutusel esitada ESRNile kõigipoolsuse taotlus.

      Soovitus C. Asjaomaste asutuste makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kõigipoolne ülevõtmine

               1.

               Asjaomastel asutustel soovitatakse kõigipoolselt üle võtta muude asjaomaste asutuste vastuvõetud ning ESRNi kõigipoolseks vastuvõtmiseks soovitatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed.

               2.

               Asjaomastel asutustel soovitatakse kõigipoolselt üle võtta käesolevas soovituses nimetatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmed, rakendades sama makrotasandi usaldatavuspoliitika meedet, mille on rakendanud meetme algatanud asutus. Kui nimetatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meede ei ole riigi õiguses kasutatav, soovitatakse asjaomastel asutustel pärast ESRNiga konsulteerimist meede kõigipoolselt üle võtta, rakendades asjaomases jurisdiktsioonis võimalikku makrotasandi usaldatavuspoliitika meedet, mille mõju on kõige sarnasem algatatud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmega.

               3.

               Kui makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme kõigipoolseks ülevõtmiseks ei soovitata kehtestada kindlat tähtaega, soovitatakse asjaomastel asutustel makrotasandi usaldatavuspoliitika kõigipoolsuse saavutamise meetmed vastu võtta hiljemalt kolme kuu jooksul alates käesoleva soovituse viimase muudatuse avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas. Vastuvõetud ja kõigipoolselt ülevõetud meetmed peaks võimaluse korral algama samal kuupäeval.

      Soovitus D. Muude asjaomaste asutuste makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kõigipoolsest ülevõtmisest teavitamine

   Asjaomastel asutustel soovitatakse teavitada ESRNi muude asjaomaste asutuste makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete kõigipoolsest ülevõtmisest. Nimetatud teatis tuleks saata hiljemalt ühe kuu jooksul alates kõigipoolsuse saavutamise meetmete vastuvõtmisest. Teatise esitajal palutakse esitada nimetatud teave inglise keeles ESRNi veebilehel avaldatud vormil.
   2. JAGU

      RAKENDAMINE

   1.   Tõlgendamine

   Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

               „meetme algatamine” – makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme kohaldamine riigisiseselt;

               b)

               „vastuvõtmine” – asjaomase asutuse vastuvõetud otsus makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme kehtestamise, kõigipoolse ülevõtmise või muutmise kohta;

               c)

               „finantsteenus” – mis tahes panga-, laenu-, kindlustus-, pensioni-, investeerimis- või makseteenus;

               d)

               „makrotasandi usaldatavuspoliitika meede” – asjaomase asutuse poolt liidu või riigi õiguse kohaselt vastuvõetud või algatatud meede, mille eesmärgiks on määruse (EL) nr 1092/2010 artikli 2 punktis c määratletud süsteemse riski vältimine või ärahoidmine;

               e)

               „teatis” – asjaomaste asutuste poolt, sealhulgas EKP poolt määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 9 kohaselt ESRNile inglise keeles esitatud kirjalik teatis, mis on muu hulgas kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikliga 133 ning määruse (EL) nr 575/2013 artikliga 458, ning mis võib hõlmata kooskõlastamise taotlust, mis on muu hulgas kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikli 134 lõikega 4 ning määruse (EL) nr 575/2013 artikli 458 lõikega 8;

               f)

               „kõigipoolsus” – korraldus, mille puhul ühe jurisdiktsiooni asjaomane asutus kohaldab muus jurisdiktsioonis meetme algatanud asutuse kehtestatud sama või samaväärset makrotasandi usaldatavuspoliitika meedet kõikide oma jurisdiktsiooni finantseerimisasutuste suhtes, kui neil on sama riskipositsioon, mis selles jurisdiktsioonis;

               g)

               „asjaomane meetme algatanud asutus” – asjaomane asutus, kelle ülesandeks on makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme kohaldamine riigisiseselt;

               h)

               „asjaomane asutus” – asutus, kellele on tehtud ülesandeks võtta vastu ja/või algatada makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmeid, sealhulgas järgmised asutused:

                           i)

                           määratud asutus kooskõlas direktiivi 2013/36/EL 4. peatüki ja määruse (EL) nr 575/2013 artikliga 458, pädev asutus vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punkti 40 määratlusele, EKP kooskõlas määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 9 lõikega 1; või

                           ii)

                           makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutus, mille eesmärk, institutsionaalne korraldus, aruandekohustus jms on määratletud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituses ESRN/2011/3 (13).

         2.   Erandid

               1.

               Asjaomasel asutusel on õigus oma jurisdiktsiooni piires vabastada teatavate kõigipoolse makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme kohaldamisest finantsteenuse pakkuja, kelle riskipositsioon makrotasandi usaldatavusriski suhtes jurisdiktsioonis, kus asjaomane meetme algatanud asutus taotleb asjaomast makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme kohaldamist, on vähese tähtsusega (de minimis põhimõte). Sarnaselt direktiivi 2013/36/EL artiklis 130 sätestatud eranditele vastutsükliliste kapitalipuhvrite osas on asutusel õigus vabastada makrotasandi usaldatavuspoliitika meetme kohaldamisest finantsteenuste pakkuja, kelle riskipositsioon ei ületa teatavat läve. Asjaomasel asutusel palutakse ESRNi erandist teavitada ESRNi veebilehel avaldatud kõigipoolsuse saavutamise meetme teatise vormil. De minimis põhimõtte kohaldamisel peab asutus hoolikalt jälgima võimalikku kõrvalehoidumist või õigusaktide erinevuste ärakasutamist ning vajaduse korral lüngad täitma.

               2.

               Kui asjaomased asutused on meetme kõigipoolselt üle võtnud ja avaldanud veel enne, kui meede soovitatakse kõigipoolselt üle võtta käesolevase soovituse alusel, ei pea kõigipoolsuse saavutamise meedet muutma ka juhul, kui see erineb meetme algatanud asutuse rakendatud meetmest.

         3.   Tähtajad ja aruandlus

               1.

               Asjaomane asutus peab ESRNile ja nõukogule esitama aruande käesolevast soovitusest tulenevate meetmete võtmise kohta või esitama piisava põhjenduse nende võtmata jätmise kohta. Aruanne esitatakse iga kahe aasta järel. Esimese aruande esitamise tähtpäev on 30. juuni 2017. Aruandes tuleb käsitleda vähemalt järgmist:

                           a)

                           teave võetud meetmete sisu ja tähtaegade kohta;

                           b)

                           hinnang võetud meetmete toime kohta käesoleva soovituse eesmärke silmas pidades;

                           c)

                           üksikasjalik põhjendus de minimis põhimõtte kohaselt tehtud erandite, sealhulgas tegevusetuse või käesolevast soovitusest kõrvalekandumise kohta ja mis tahes viivituste kohta.

               2.

               Jagatud vastutuse korral peaksid asjaomased asutused teabe tähtaegseks esitamiseks vajalikud küsimused teineteisega kooskõlastama.

               3.

               Asjaomasel asutusel palutakse ESRNi esimesel võimalusel teavitada ettepandud makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmetest.

               4.

               Makrotasandi usaldatavuspoliitika kõigipoolsuse saavutamise meedet käsitletakse samaväärsena kui sellel on võimaluste piires:

                           a)

                           sama majanduslik mõju;

                           b)

                           sama kohaldamisala ja

                           c)

                           samad tagajärjed täitmata jätmise korral (sanktsioonid).

         4.   Soovituse muutmine

   Käesolevat otsust võib muuta haldusnõukogu otsusega. Muudatused võivad eelkõige hõlmata soovituse C kohaselt kõigipoolselt ülevõetavate makrotasandi usaldatavuspoliitika meetmete ja meetmepõhist teavet sisaldavate asjakohaste lisade täiendamist või muutmist. Haldusnõukogu võib eespool toodud lõigetes sätestatud tähtaegu pikendada, kui ühe või enama soovituse järgimiseks tuleb algatada õigusloome menetlus. Eelkõige võib haldusnõukogu käesolevat otsust muuta seoses liidu õiguse kohustusliku tunnustamise raamistiku läbivaatamisega Euroopa Komisjonis, võttes arvesse käesoleva soovitusega kehtestatud vabatahtliku kõigipoolsuse korralduse käigus omandatud kogemusi.
   5.   Jälgimine ja hindamine

               1.

               ESRNi sekretariaat:

                           a)

                           abistab asjaomaseid asutusi, lihtsustades koordineeritud aruandlust asjaomaste vormide koostamise kaudu ja täpsustab vajadusel meetmete võtmise korda ja tähtaegu;

                           b)

                           kontrollib nõuete järgimist asjaomaste asutuste poolt, sh abistab neid nende taotluste korral ja esitab nõuete järgimise aruandeid haldusnõukogule.

               2.

               Haldusnõukogu hindab asjaomaste asutuste aruandeid võetud meetmete ja põhjenduste kohta ning otsustab asjakohastel juhtudel, kas käesolevat soovitust on järgitud ja asjaomaste asutuste põhjendused tegevusetuse kohta on piisavad.

      Frankfurt Maini ääres, 15. detsember 2015

            ESRNi eesistuja

         Mario DRAGHI

      (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

      (2)  ELT L 176, 27.6.2013, lk 1.

      (3)  ELT L 176, 27.6.2013, lk 338.

      (4)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, (ELT L 176, 27.6.2013, lk 1).

      (6)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 4. aprilli 2013. aasta soovitus vahe-eesmärkide ja makrotasandi usaldatavusjärelevalve poliitika instrumentide kohta (ESRN/2013/1) (ELT C 170, 15.6.2013, lk 1).

      (7)  Kuigi ESRNi soovitused ei ole õiguslikult siduvad, kohaldatakse soovituste puhul „tegutse või selgita” põhimõtet.

      (8)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 18. juuni 2014. aasta soovitus ESRN/2014/1, mis käsitleb juhiseid vastutsükliliste kapitalipuhvrite määrade kehtestamiseks (ELT C 293, 2.9.2014, lk 1).

      (9)  Nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrus (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (ELT L 287, 29.10.2013, lk 63).

      (10)  Euroopa Keskpanga 16. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 468/2014, millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (SSM raammäärus) (EKP/2014/17) (ELT L 141, 14.5.2014, lk 1).

      (11)  Ingliskeelne versioon on avaldatud ESRNi veebilehel www.esrb.europa.eu.

      (12)  Avaldatud ESRNi veebilehel www.esrb.europa.eu.

      (13)  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu 22. detsembri 2011. aasta soovitus riigi ametiasutuste makrotasandi usaldatavusjärelevalve pädevuse kohta (ESRN/2011/3) (ELT C 41, 14.2.2012, lk 1).


title: Nõukogu soovitus,  14. veebruar 2006 , Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta

text:
               17.2.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 47/58

      NÕUKOGU SOOVITUS,
   14. veebruar 2006,
   Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta
   (2006/108/EÜ)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 112 lõike 2 punkti b ja artikli 122 lõiget 4, samuti Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja käsitleva protokolli artikleid 11.2 ja 43.3
   ning arvestades järgmist:
   Otmar ISSINGi ametiaeg lõppeb 31. mail 2006. Seetõttu tuleb ametisse nimetada Euroopa Keskpanga juhatuse liige,
   SOOVITAB JÄRGMIST:
   Nimetada Euroopa Keskpanga juhatuse liikmeks Jürgen STARK kaheksa aastat kestvaks ametiajaks alates 1. juunist 2006.
   Euro kasutusele võtnud liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid teevad käesoleva soovituse kohta otsuse pärast Euroopa Parlamendi ja Euroopa Keskpanga nõukoguga konsulteerimist.
   Käesolev soovitus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

      Brüssel, 14. veebruar 2006

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         K.-H. GRASSER


title: Nõukogu soovitus, 8. juuli 2014 , milles käsitletakse Sloveenia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 247/115

         NÕUKOGU SOOVITUS,
   8. juuli 2014,
   milles käsitletakse Sloveenia 2014. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Sloveenia 2014. aasta stabiilsusprogrammi kohta
   2014/C 247/22
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
   võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta (1), eriti selle artikli 5 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta (2), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
   võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
   võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
   võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
   võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee arvamust,
   võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu nõustus 26. märtsil 2010 komisjoni ettepanekuga käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, s.o strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

               (2)

               Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (3); mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

               (3)

               Liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid võtsid 29. juunil 2012 vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega nähakse ette sidus raamistik meetmete võtmiseks liikmesriikide, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikaid. Nad tegid otsuse liikmesriikide tasandil võetavate meetmete kohta, rõhutades eelkõige kindlat kavatsust saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ja rakendada riigipõhised soovitused.

               (4)

               Nõukogu võttis 9. juulil 2013 vastu soovituse (4) Sloveenia 2013. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Sloveenia ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2012–2016) kohta. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 473/2013 (5) esitas komisjon 15. novembril 2013 arvamuse Sloveenia 2014. aasta eelarvekava kohta.

               (5)

               Komisjon võttis 13. novembril 2013 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2014) algust. Samal päeval, 13. novembril 2013, võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Sloveeniat liikmesriigina, mille olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

               (6)

               Euroopa Ülemkogu kiitis 20. detsembril 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenuandmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegeleda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

               (7)

               5. märtsil 2014 avaldas komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Sloveenia suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Sloveenias esineb endiselt ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus, mis vajab järelevalvet ja millega seoses tuleb võtta jõulisi poliitikameetmeid. Tänu Sloveenia makromajanduslikule kohandamisele ja poliitikameetmetele see tasakaalustamatus 2013. aasta jooksul küll leevenes, kuid vajaliku korrigeerimise ulatus viitab märkimisväärsete riskide püsimisele. Hoolikat tähelepanu nõuavad just riskid, mis tulenevad majandusstruktuurist, mida iseloomustab nõrk äriühingute üldjuhtimine, riigi ulatuslik osalemine majanduses, kulupõhise konkurentsivõime vähenemine, ettevõtlussektori suur võlakoormus ning valitsemissektori võla märkimisväärne suurenemine. Kuigi pankade bilansi parandamisel on saavutatud märkimisväärset edu, tuleb endiselt eesmärgipäraselt tegutseda, et täielikult ellu viia laiapõhjaline pangandussektori strateegia, mis hõlmab restruktureerimist, erastamist ja põhjalikku järelevalvet.

               (8)

               5. märtsil 2014 esitas komisjon Sloveeniale sõltumatu soovituse, milles palus ametiasutustel teha täiendavaid jõupingutusi, et tagada täielik kooskõla nõukogu soovitusega ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames ning teavitada lisameetmetest 2014. aasta stabiilsusprogrammi vastavas osas.

               (9)

               Sloveenia esitas 15. aprillil 2014 oma 2014. aasta riikliku reformikava ja 24. aprillil 2014 oma 2014. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

               (10)

               2014. aasta stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk 2015. aastaks ja saavutada keskpika perioodi eesmärk 2017. aastaks. Stabiilsusprogrammis on kinnitatud eelmist keskpika perioodi eesmärki – tasakaalus eelarvet –, mis vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Eeldatavasti (ümberarvutatud) struktuurse eelarvetasakaalu keskpika perioodi eesmärki 2017. aastaks siiski ei saavutata. Programmiga on kavandatud viia eelarvepuudujääk 2015. aastal alla 3 % SKPst, mis on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud soovituses seatud eesmärgiga. Stabiilsusprogrammi prognoosi kohaselt on eelarvepuudujääk pärast 2015. aastat pidevas languses kuni muutub 2018. aastal ülejäägiks 0,3 % SKPst. Stabiilsusprogrammis on prognoositud, et valitsemissektori võlg saavutab tipptaseme 2015. aastal, mil see on 81,1 % SKPst, ning hakkab seejärel langema, jõudes 2016. aastal 76 % protsendini. Kokkuvõttes on stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium, mille on koostanud sõltumatu asutus (makroökonoomika analüüsi ja arengu instituut), on ettevaatlik. Stabiilsusprogrammis on välja toodud mõned täiendavad meetmed, mis aitavad eelarve vajaliku konsolideerimise abil vahet vähendada. Selle põhjal võib väita, et stabiilsusprogrammis on osaliselt võetud arvesse komisjoni sõltumatut soovitust. Ometi on veel mitmeid ohtusid, sest stabiilsusprogrammi aluseks olevad meetmed ei ole piisavalt üksikasjalikud ning mitu nendest on veel vastu võtmata.
               Mis tahes täiendavad pankade rekapitaliseerimise vajadused, mis võivad tuleneda 2013. aasta varade kvaliteedi läbivaatamisest ja stressitestist Sloveenias, suurendaksid eelarvepuudujääki ja valitsemissektori võla suhet SKPsse ning samas vähendaksid võlakoormust mis tahes tulud riigi omandis olevate üksuste või pankade edukast erastamisest, mida ei ole programmi prognoosides arvestatud. Komisjoni prognoosile tuginedes jääb eelarve konsolideerimine ajavahemikul 2013–2014 miinusesse 1,4 %-ga SKPst, kui pidada silmas struktuurse eelarvepositsiooni (korrigeeritud) muutust, ja 0,5 %-ga SKPst võrrelduna meetmete hulgaga, mida peeti vajalikuks ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse alusel esitatud soovituse kohaselt. Kui 2015. aastaks nähakse stabiilsusprogrammis ette eelarvepuudujäägi vastavus ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta esitatud soovitusele, siis komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosi kohaselt on eelarvepuudujääk 3,1 % SKPst.

               (11)

               Lisaks sellele peaks eelarve konsolideerimine, mida on mõõdetud nii struktuurse eelarvetasakaalu (korrigeeritud) muutuse alusel kui ka kaalutlusõiguse alusel võetavate meetmete kohaste summade alusel, jääma komisjoni prognoosi kohaselt natuke alla nõukogu poolt 2015. aastaks soovitatud taseme. Lähtudes stabiilsusprogrammile antud hinnangust ja komisjoni prognoosist ning toimides kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on nõukogu arvamusel, et selleks, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva soovituse järgimine, kaasa arvatud nõuetekohane struktuurne kohandamine, on vaja teha täiendavaid jõupingutusi nii 2014. aastal kui ka pärast seda.

               (12)

               Seoses eelarve-eeskirjadega kiitis parlament 2013. aastal heaks põhiseadusliku aluse valitsemissektori struktuurse eelarvetasakaalu/ülejäägi reegli kehtestamiseks. Vajalik rakendusakt, nimelt eelarve-eeskirjade seadus, mis pidi olema vastu võetud 2013. aasta novembriks, on seni vastu võtmata. Eeskätt on tarvis luua vajalik õiguslik alus, et määratleda toimiva eelarvenõukogu roll, pädevus ja sõltumatus. Tervishoiu kui peamise kuluvaldkonna kõikide eelarvekasutajate kulude põhjaliku läbivaatamise õigeaegne lõpuleviimine võib näidata kätte eelarve konsolideerimiseks vajalikud meetmed ning tulemuslikkuse ja kulutõhususe suurendamise võimalused.

               (13)

               2013. aastal soovitati Sloveenial tugevdada pensionisüsteemi pikaajalist jätkusuutlikkust ning parandada pikaajalise hoolduse sektori tulemuslikkust, kulutõhusust ja kvaliteeti. Sloveenia on kõnealuse soovituse kohaselt võetud meetmete abil saavutanud piiratud edu. 2012. aasta pensionireformi hindamine viidi lõpule 2014. aasta aprillis ning esimesed järeldused on positiivsed. On saavutatud teatav eelarvesääst, kuid pensionide tase on püsinud muutumatuna. Sloveenia eelarve jätkusuutlikkust ähvardavad keskpikas ja pikas perioodis ohud, mis tulenevad peamiselt vananemisega seotud kulutustest, millele viitab Sloveenia demograafia. Seetõttu on pensionisüsteemi ja pikaajalise hoolduse süsteemi vaja keskpikas perioodis reformida, kui soovitakse üldisi kulutusi keskpikas või pikas perspektiivis stabiliseerida ning tagada samal ajal pensionide piisavus ja pikaajalise hoolduse teenuste kättesaadavus. Ametiasutustel on kavas koostada valge raamat tervikliku pensionireformi elluviimiseks. Pikaajalise hoolduse reformi kava võeti vastu 2013. aasta lõpus ning õigusakti on oodata 2014. aasta lõpuks. See võib aga edasi lükkuda viivituste tõttu tervisekindlustuse ümberkorraldamises.

               (14)

               Olukord tööturul on halvenenud. Töötus ulatus 2013. aastal 10,3 %-ni ja noorte töötus kasvas 2013. aastal 21,6 %-ni, samal ajal kui mittetöötavate ja mitteõppivate noorte osakaal suurenes 2011.–2013. aastal 2,1 protsendipunkti võrra. 2013. aastal vastuvõetud tööturureformi hinnang viitab tähtajatute ja tähtajaliste töölepingutega töökohtade vahelise killustatuse vähenemisele, ehkki see on tingitud muude tähtajaliste lepinguvormide kasutamise suurenemisest, samal ajal kui stiimulite mõju eakamate inimeste ja noorte tööhõivele on endiselt ebaselge. Tööturu killustatusega tegeletakse ka tudengite töö parema reguleerimise kaudu. Sellal kui uus õigusakt ootab vastuvõtmist, ei ole sugugi kindel, kas sellega suudetakse piisavalt korvata varasemate eeskirjade puudujääke. Valitsus on rakendanud väheste edusammudega eelmise aasta soovitust miinimumpalga kohta, mis on endiselt seotud vaid inflatsiooniga, ehkki miinimumpalka käsitlev seadus lubab palga sidumist ka muude majandustingimustega. Piiratud edu on saavutatud tulemuslike ja spetsiaalselt kohandatud aktiivsete tööturumeetmete väljatöötamisel ning oskuste tööturu nõudlusele mittevastavuse kõrvaldamisel.

               (15)

               Valitsus on saavutanud märkimisväärset edu pangandussektori stabiilsust käsitlevate soovituste rakendamisel, korraldades usutava varade kvaliteedi läbivaatamise ja stressitesti, kiireid rekapitaliseerimisi ja viivislaenude ülekandmist pankade varahaldusettevõtjale. Töö pole aga veel kaugeltki lõppenud ning vaja on otsustavaid meetmeid 2013. aasta detsembris välja kuulutatud pangandussektori tervikstrateegia lõplikuks väljatöötamiseks ja rakendamiseks, kaasa arvatud restruktureerimine, erastamine ja tugevdatud järelevalve. Viivislaenude osakaal panganduses on jätkuvalt suur. Seepärast on pankadele tähtis luua sisemine suutlikkus viivislaenude kõrvaldamiseks koos sisemise varahalduse tugevdamise ja üksuste restruktureerimisega, et kiirendada viivislaenude töötlemist ning maksimeerida samal ajal tagasivõidetav väärtus ja säilitada elujõulisi äriühinguid. Igasugune täiendav viivislaenude ülekandmine pankade varahaldusettevõtjale peab olema hoolikalt kavandatud, et lihtsustada ettevõtete krediitide kiiret ja tulemuslikku restruktureerimist, seda eriti keerukate ja omavahel seotud kontsernisiseste laenude puhul. Sloveenialt oodatakse terviklikku juhtimisstrateegiat ja ärikava, mis kinnitaksid pankade varahaldusettevõtjale seatud võlalunastuseesmärke. Varade kvaliteedi läbivaatamise ja stressitesti kogemusest lähtudes on tarvis võtta otsustavaid lisameetmeid kõigi pankade, eriti aga riigi omandisse jäävate pankade juhtimise ja järelevalve parandamiseks; selleks et langetada viivislaenude tasemeid ja piirata edasisi riske, on vaja tugevdada riskijuhtimist, tõhustada laenuandmise otsustusprotsesse ning parandada andmete kvaliteeti ja kättesaadavust.

               (16)

               Valitsus on saavutanud piiratud edu riigile kuuluvate äriühingute üldjuhtimist käsitlevate soovituste rakendamisel; nende äriühingute arvele langeb kuuendik kogu lisandväärtusest ja nad kujutavad endast keerukat ühenduslüli kodumaiste pankade, kindlustuskontsernide ja finantssektoriväliste ettevõtete vahel koos märkimisväärse ristosaluse määraga. Riigi mõju tase seab garantiidest tulenevate kohustuste kaudu nii otseselt kui ka kaudselt ohtu riigi rahanduse. Riigi omandis olevate äriühingute juhtimise sidus strateegia koos täiustatud ühingujuhtimisega looks soodsama keskkonna välismaiste otseinvesteeringute ligimeelitamiseks. Ehkki esimeste sammudena koostati 2013. aasta mais esialgne nimekiri 15 kiirendatud korras erastamisele kuuluvast äriühingust, on senine edu olnud vastuoluline ning valitseb märkimisväärne oht, et tähtaegadest ei peeta kinni. Pärast mõningast viivitust võeti 2014. aasta aprillis vastu uus õigusakt, et luua Sloveenia riiklik valdusettevõtja, mis oleks vahend riigi omandi juhtimise konsolideerimiseks. Põhivara ja põhitegevusega mitteseotud varade, sealhulgas erastamisele kuuluvate varade tervikstrateegia ja täpne liigitus ei ole veel valmis. Ühtlasi on vaja kindlaks määrata ja rakendada sobivad meetmed, et tagada restruktureerimine ja saavutada selle eesmärgid, sealhulgas tagasivõidetava väärtuse maksimeerimine võlausaldajatele ning nimekirja koostamine kõige pakilisematest restruktureerimise juhtumitest, et need kiirkorras lahendada.

               (17)

               2013. aastal muudeti maksejõuetuse raamistikku, et lihtsustada viivislaenude probleemi õigeaegset lahendamist, kuid uus raamistik on seni suuresti katsetamata. Võlgade ja finantsprobleemide rohkus on piiranud ettevõtlussektori suutlikkust investeerida tulevastesse projektidesse. Hädasti vajatav rahanduse ja tegevuse restruktureerimine ettevõtlussektoris ei ole veel suuremahuliselt käivitunud. Tarvis on ka konsolideeritud ülevaadet mitmesugustest krediidiriski positsioonidest pangandussektoris, et kiirendada viivislaenude probleemi lahendamist ja lihtsustada restruktureerimisalaseid läbirääkimisi, eeskätt keerukate ja omavahel seotud kontsernisiseste laenude puhul. Selle protsessi toetamist ja kiirendamist võiks algatada tsentraliseeritud rakkerühm kogenud esindajatega kõigi sidusrühmade seast. Samal ajal on äärmiselt tähtis lõpetada kiiresti ja tulemuslikult mitmed kiireloomulised juhtumid, millega tegeleb pankade varahaldusettevõtja.

               (18)

               Välismaiste otseinvesteeringute maht on Sloveenial oma potentsiaalile vaatamata üks madalamaid liidus (34,1 % SKPst võrreldes 47,1 % SKPst, mis oli liidu keskmine 2012. aastal). Ehkki erastamine ja äriühingute restruktureerimine pakuvad erainvestoritele palju uusi võimalusi, peab nentima, et ebapiisavalt arenenud ettevõtluskeskkond ja -kultuur takistavad Sloveenial neist täit kasu saada. 2012. aastal algas reguleeritud kutsealade dereguleerimise protsess ning tänaseks on reguleeritud kutsealade arv vähenenud 323-lt 262-le. Reguleeritud kutsealade täiendav dereguleerimine aitaks suurendada kodu- ja välismaiste teenusepakkujate arvu ning panustada seeläbi konkurentsivõime suurendamisse. Arenguruumi on kavandatud meetmete sidususe suurendamisel, et parandada ettevõtluskeskkonda ja arendada ettevõtlusega seotud tegevusi. Selles kontekstis pakub Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide toetusel aastateks 2014–2020 välja töötatud aruka spetsialiseerumise strateegia võimalust keskenduda põhimeetmetele, nagu kaubeldavate ja uuenduslike toodete loomine.

               (19)

               Sloveenia on asunud ette valmistama ulatusliku avaliku sektori reformi ettepanekuid, mis on kavas vastu võtta 2015. aasta jaanuaris. Sellega seoses tuleb Sloveenial taastada avaliku halduse kvaliteet ja usaldusväärsus. Sloveenia on saavutanud teatavat edu kohtusüsteemi kvaliteedi tõstmisel ning on vähendanud pooleliolevate juhtumite arvu. Kohtuasjade haldamise reform kaubandus- ja tsiviilõiguses on parandanud kohtusüsteemi toimimist. Hiljutine positiivne suundumus tsiviil- ja kaubandusvaidlustes püsib.

               (20)

               Komisjon hindas Euroopa poolaasta raames põhjalikult Sloveenia majanduspoliitikat. Ta on hinnanud riiklikku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Hindamisel on võetud arvesse kõnealuste dokumentide asjakohasust Sloveenia eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, lisades ELi tasandi panuse riigi tasandil tehtavatesse otsustesse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–8.

               (21)

               Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus (6) selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

               (22)

               Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 6 alusel antud nõukogu soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–8.

               (23)

               Komisjon on Euroopa poolaasta raames analüüsinud ka euroala kui terviku majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, mille rahaühik on euro (7). Riigina, mille rahaühik on euro, peaks ka Sloveenia tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

         SOOVITAB Sloveenial võtta ajavahemikus 2014–2015 järgmisi meetmeid.

               1.

               Tugevdada 2014. aasta ja järgnevate aastate eelarvestrateegiat piisavalt täpsete struktuurimeetmete abil, et tagada ülemäärase puudujäägi korrigeerimine jätkusuutlikul viisil 2015. aastaks, viies ellu nõukogu poolt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse käigus antud soovituses nimetatud struktuurilised kohandused. Eelarve püsiv tasakaalustamine nõuab põhjalike struktuurireformide veenvat rakendamist, et suurendada kohandumisvõimet ning edendada majanduskasvu ja töökohtade loomist. Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist püüda teha igal aastal struktuuriline kohandus vähemalt 0,5 % SKPst; heades majandustingimustes või võlareegli täitmise tagamiseks aga veelgi rohkem, et valitsemissektori kõrge võlatase näitaks jätkusuutlikku kahanemistendentsi. Parandada eelarvepoliitika usaldusväärsust, kehtestada lõplikult valitsemissektori struktuurse eelarvetasakaalu/ülejäägi reegel, muuta keskpika perioodi eelarveraamistik siduvaks, laiapõhjaliseks ja läbipaistvaks ning luua vajalik õiguslik alus toimivale eelarvenõukogule, määratledes selle pädevuse eelarvemenetluses ja kehtestades selge menetluskorra eelarve täitmise järelevalveks niipea kui võimalik. Käivitada kulude ulatuslik läbivaatamine, mis hõlmaks riiklikku ja kohalike omavalitsuste tasandit, otseseid ja kaudseid eelarvekasutajaid ning munitsipaalomandisse kuuluvaid tervishoiuvaldkonna teenuste ja kommunaalteenuste osutajaid, 2014. aasta lõpuks ning eesmärgiga jõuda eelarvesäästudeni 2015. aastal ja edaspidi.

               2.

               Leppida avaliku konsultatsiooni alusel kokku meetmetes, millega tagada pensionisüsteemi jätkusuutlikkus ja pensionide piisavus pärast 2020. aastat, kohandades seejuures põhiparameetreid, nagu ametliku pensioniea sidumine oodatava elueaga ning erainvesteeringute soodustamine teise pensionisamba süsteemis. Suunata vananemisega seotud pikaajalise hoolduse kulutused kõige enam abi vajavatele isikutele ning orienteerida hooldus ümber institutsionaalselt hoolduselt koduhooldusele.

               3.

               Töötada pärast sotsiaalpartneritega konsulteerimist ja kooskõlas riiklike tavadega 2014. aasta lõpuks välja laiapõhjaline sotsiaalne kokkulepe, mis tagaks, et palkade, kaasa arvatud miinimumpalga areng toetab konkurentsivõimet, sisenõudlust ja töökohtade loomist. Määratleda uuesti miinimumpalga mõiste ning vaadata läbi selle indekseerimise süsteem. Võtta meetmeid killustumise edasiseks vähendamiseks, pöörates tähelepanu stiimulite tulemuslikkusele noorte ja eakamate töötajate palkamisel ning tsiviilõiguslike lepingute kasutamisele. Võtta vastu tudengite töö seadus. Seada esmatähtsale kohale töötuna arvelevõtmata noorteni jõudmine ja tagada seejuures riiklike tööturuasutuste piisav suutlikkus. Suurendada madala kvalifikatsiooniga ja eakate töötajate tööhõivet, kohandades töökeskkonda pikemale tööeale ning suunates vahendid spetsiaalselt väljatöötatud aktiivsete tööturumeetmete arendamiseks, parandades samal ajal nende tulemuslikkust. Vähendada oskuste nõudlusele mittevastavust, suurendades kutsehariduse ja koolituse atraktiivsust ning arendades edasi koostööd asjaomaste sidusrühmadega tööturu vajaduste hindamisel.

               4.

               Viia 2014. aastal kavakohaselt lõpule panga NKBM erastamine, valmistuda Abanka erastamiseks 2015. aastal ning jätkata riigiabi saavate pankade restruktureerimiskavade kiiret elluviimist ja pangandussektori tarvilikku konsolideerimist. Koostada varade kvaliteedi läbivaatamisest ja stressitestist saadud kogemusele toetudes 2014. aasta augustiks lõplikult pankade terviklik tegevuskava, sealhulgas erimeetmed juhtimise, järelevalve, riskijuhtimise, laenuandmise otsustusprotsessi ning andmete kvaliteedi ja kättesaadavuse kohta. Suurendada pankade suutlikkust viivislaenude kõrvaldamisel sisemise varahalduse tugevdamise ja üksuste restruktureerimise abil. Täpsustada pankade varahaldusettevõtja volitusi, avaldades 2014. aasta septembriks tervikliku juhtimisstrateegia ja ärikava, kus oleks kirjeldatud ettevõtja rolli seoses varade restruktureerimise, võlalunastuseesmärkide, eelarvete, varahalduskavade ja oodatava tuluga, ning kindlustades samal ajal piisavad vahendid.

               5.

               Jätkata 2013. aastal välja kuulutatud erastamiste kavakohast elluviimist. Võtta vastu strateegia Sloveenia riikliku valdusettevõtja loomiseks koos varade selge liigitusega, mis oleks kooskõlas 2014. aasta Sloveenia riikliku valdusettevõtja seaduses sätestatud ajakava ja määratlustega. Võtta 2014. aasta novembriks vastu lühiajaline (ühe- või kaheaastane) ja selge investeeringust väljumiste ajakava mitmete sihipäraste varade võõrandamiseks. Muuta see täiesti toimivaks vahendiks riigi omandisse jäävate varade haldamisel ja haldusaktide alusel valitud varade võõrandamisel seaduses ettenähtud ajakava kohaselt. Võtta 2014. aasta septembriks vastu ja rakendada äriühingu üldjuhtimise eeskiri riigi omandis olevatele äriühingutele, et tagada professionaalne, läbipaistev ja sõltumatu juhtimine.

               6.

               Koostada 2014. aasta lõpuks äriühingute restruktureerimise üldkava koos selgete prioriteetide ja tulemusliku rakendusmenetlusega. Luua keskne äriühingute restruktureerimise rakkerühm, kelle ülesandeks on üldise restruktureerimisprotsessi järelevalve ja koordineerimine ning kes suudab pakkuda vajalikke eksperdiarvamusi, juhiseid ja nõuandeid ja lihtsustada ühtlasi läbirääkimisi kõigi asjaomaste sidusrühmade vahel. Koostada nimekiri kõige kiireloomulisematest restruktureerimisjuhtumitest, maksimeerides seejuures tagasivõidetavat väärtust võlausaldajatele. Soodustada olemasolevate õiguslike mehhanismide ja rahvusvaheliste heade tavade kasutamist kõigi restruktureerimisprotsessis osalevate sidusrühmade seas. Anda 2014. aasta septembriks hinnang hiljutistele muutustele maksejõuetust käsitlevates õigusaktides ja olla valmis vajalike lisameetmete rakendamiseks. Lühendada veelgi tsiviil- ja kaubandusalaste kohtuasjade menetlemist esimese astme kohtus, kaasa arvatud maksejõuetust käsitlevate õigusaktide reguleerimisalasse kuuluvad kohtuasjad, ning vähendada pooleliolevate juhtumite arvu, eelkõige täitemenetluste ja maksejõuetust käsitlevate juhtumite puhul.

               7.

               Vähendada Sloveenias ettevõtlust takistavaid tõkkeid majanduse arengu seisukohast esmatähtsates valdkondades, et muuta riik välismaistele otseinvesteeringutele atraktiivsemaks tänu reguleeritud kutsealade kiirendatud liberaliseerimisele ning halduskoormuse vähendamisele, sealhulgas loaandmise süsteemide lihtsustamisele. Tagada konkurentsikaitse ametile piisav eelarveautonoomia ning suurendada selle institutsioonilist sõltumatust. Ühtlustada prioriteete ja tagada järjepidevus 2011. aasta teadusuuringute ja innovatsiooni strateegia ning 2013. aasta tööstuspoliitika strateegia vahel koos lisanduvate arukat spetsialiseerumist ja transporti käsitlevate strateegiatega, et tagada nende kiire rakendamine ja tulemuslikkuse hindamine.

               8.

               Võtta tulemuslikke meetmeid võitluseks korruptsiooniga, suurendades läbipaistvust ja aruandekohuslust ning rakendades välise tulemuste hindamise ja kvaliteedikontrolli menetlusi.

      Brüssel, 8. juuli 2014

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. C. PADOAN

      (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

      (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

      (3)  Kehtivad 2014. aastal vastavalt nõukogu 6. mai 2014. aasta otsusele 2014/322/EL liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta aastaks 2014 (ELT L 165, 4.6.2014, lk 49).

      (4)  ELT C 217, 30.7.2013, lk 75.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määrus (EL) nr 473/2013 euroala liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta (ELT L 140, 27.5.2013, lk 11).

      (6)  Vastavalt määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.

      (7)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 141


Tähtis õiguslik teade

|

52008SC0381

Komisjoni soovitus nõukogule, mis käsitleb Euroopa Ühenduse osalemist läbirääkimistel ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni juurde kuuluva püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli muudatuste üle  /* SEK/2008/0381 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 31.3.2008SEK(2008) 381 lõplikKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE,mis käsitleb Euroopa Ühenduse osalemist läbirääkimistel ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni juurde kuuluva püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli muudatuste üleKOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE,mis käsitleb Euroopa Ühenduse osalemist läbirääkimistel ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni juurde kuuluva püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli muudatuste üleA. SELETUSKIRI1. ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni täitevorgan võttis püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli vastu juunis 1998. Kõnealuses protokollis käsitletakse praegu nimekirja 16 ainest, mille hulka kuuluvad 11 pestitsiidi, 2 tööstuskemikaali ja 3 juhuslikku kõrvalsaadust. Protokolli lõppeesmärk on lõpetada püsivate orgaaniliste saasteainete mis tahes eraldumine, heide ja kadu. Protokoll jõustus 23. oktoobril 2003. Selle on ratifitseerinud 29 osalist, sealhulgas ühendus ja 21 liikmesriiki[1].2. Nõukogu võttis 19. veebruaril 2004 vastu otsuse kõnealuse protokolli sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse nimel[2]. Ühenduse heakskiitmiskiri anti hoiule 30. augustil 2004.3. Vastavalt protokolli artiklile 14 võib iga osaline teha ettepanekuid protokolli või selle lisade muutmiseks. Osalised arutavad muudatuste ettepanekuid täitevorgani istungil ja võtavad need vastu kohalolevate osaliste konsensuse alusel.4. Täitevorgani kahekümne viiendal istungil 13. detsembril 2007 anti strateegiate ja läbivaatamise töörühmale volitus pidada läbirääkimisi püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli muudatuste eelnõu üle, mis esitatakse täitevorgani kahekümne kuuendale istungile detsembris 2008. Muudatused hõlmavad järgmisi valdkondi: i) aineid käsitleva sätte plaanikohane ümberhindamine ning parimaid võimalikke tehnikaid ja heite piirväärtust käsitlevate protokollisätete võimalik läbivaatamine; ii) seitsme uue aine[3] lisamine protokolli lisadesse ning iii) lisade muudatuste kiirmenetlus.5. Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 174 lõikele 1 on ühenduse keskkonnapoliitika üks eesmärk meetmete edendamine rahvusvahelisel tasandil, et tegeleda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega. Selle eesmärgi saavutamiseks võib ühendus sõlmida kolmandate isikutega lepinguid vastavalt artiklitele 175 ja 300.6. Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 300 lõikele 1 esitab komisjon ühenduse ja ühe või enama riigi või rahvusvahelise organisatsiooni vaheliste lepingute sõlmimiseks soovitused nõukogule, kes volitab komisjoni alustama vajalikke läbirääkimisi. Komisjon peab läbirääkimisi, konsulteerides erikomiteedega, mille nõukogu määrab kõnealuse ülesande täitmiseks komisjoni abistama, ning niisuguste läbirääkimissuuniste raames, mida nõukogu peab vajalikuks komisjonile anda.7. Püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli raames arutatud ja eespool osutatud muudatuste üle peetakse läbirääkimisi strateegiate ja läbivaatamise töörühmas ning täitevorganis. Need muudatused kujutavad endast lepinguid EÜ asutamiselepingu artikli 300 lõike 1 tähenduses. Ettepanekus esitatud seitset ainet on käsitletud mitmes EÜ õigusaktis[4]. Liikmesriigid ei või võtta väljapoole ühenduse õigusaktide raame jäävaid kohustusi, mis võivad mõjutada ühenduse eeskirju või muuta nende reguleerimisala.8. Seepärast peab komisjon pöörduma soovitustega nõukogu poole, kes volitab komisjoni osalema kõnealuste küsimuste üle peetavatel läbirääkimistel strateegiate ja läbivaatamise töörühma järgmistel kohtumistel aprillis ja septembris 2008 ning täitevorgani järgmisel kohtumisel detsembris 2008.B. SOOVITUSEespool osutatut arvesse võttes soovitab komisjon järgmist:1.  nõukogu volitab komisjoni osalema Euroopa Ühenduse nimel ühenduse pädevusse kuuluvates küsimustes ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni juurde kuuluva püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli muudatuste üle peetavatel läbirääkimistel strateegiate ja läbivaatamise töörühma kohtumistel aprillis ja septembris 2008 ning täitevorgani kohtumisel detsembris 2008;2.  komisjon esindab nendel läbirääkimistel Euroopa Ühendust ühenduse pädevusse kuuluvates küsimustes, konsulteerides liikmesriikide esindajate erikomiteega ja järgides lisatud läbirääkimissuuniseid;3.  kui eespool osutatud muudatused hõlmavad küsimusi, mis jäävad ühenduse ja liikmesriikide jagatud pädevusse, peaksid komisjon ja liikmesriigid tegema läbirääkimiste käigus tihedat koostööd, seades eesmärgiks Euroopa Ühenduse rahvusvahelise esindamise ühtsuse;4.  komisjon esitab nõukogule aruande läbirääkimiste tulemuste ning vajaduse korral ka iga probleemi kohta, mis võidakse tõstatada läbirääkimiste käigus.5.  LISALÄBIRÄÄKIMISSUUNISED1. Komisjon tagab, et püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli mis tahes muudatused on kooskõlas asjakohaste ühenduse õigusaktidega.2. Komisjon püüab samuti tagada, et:a) kõnealuse protokolli muudatused tehakse kooskõlas aineid käsitleva sätte plaanikohase ümberhindamisega ning parimaid võimalikke tehnikaid ja heite piirväärtust käsitlevate protokollisätete võimaliku läbivaatamisega;b) protokolli muudatustega lisatakse vastavalt vajadusele I, II ja/või III lisasse järgmised ained: heksaklorobutadieen (HCBD), kaubanduslik oktabromodifenüüleeter (c-OctaBDE), pentaklorobenseen (PeCB), polüklooritud naftaleenid (PCN), lühiahelalised klooritud parafiinid (SCCP), perfluorooktaansulfonaat (PFOS), kaubanduslik pentabromodifenüüleeter (c-PentaBDE).c) protokolli muudatustega kehtestatakse kiirmenetlus selle I–IV, IV ja VIII lisa muutmiseks.[1] Vastavalt püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva protokolli sekretariaadi 18. septembril 2007 ajakohastatud teabele.[2] Nõukogu otsus 2004/259/EÜ, 19. veebruar 2004, millega sõlmitakse Euroopa Ühenduse nimel piiriülese õhusaaste kauglevi 1979. aasta konventsiooni protokoll püsivate orgaaniliste saasteainete kohta, ELT L81, 19.3.2004, lk 37.[3] Heksaklorobutadieen (HCBD), kaubanduslik oktabromodifenüüleeter (c-OctaBDE), pentaklorobenseen (PeCB), polüklooritud naftaleenid (PCN), lühiahelalised klooritud parafiinid (SCCP), perfluorooktaansulfonaat (PFOS), kaubanduslik pentabromodifenüüleeter (c-PentaBDE).[4] Muu hulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/45/EÜ, 25. juuni 2002, millega kahekümnendat korda muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe (lühiahelalised klooritud parafiinid) turustamise ja kasutamise piirangutega, EÜT L177, 6.7.2002, lk 21; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/11/EÜ, 6. veebruar 2003, millega muudetakse 24. korda nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ seoses teatavate ohtlike kemikaalide ja preparaatide (pentabromodifenüüleeter, oktabromodifenüüleeter) turustamise ja kasutamise piiramisega, ELT L 42, 15.2.2003, lk 45; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/122/EÜ, 12. detsember 2006 , millega muudetakse 30. korda nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega (perfluorooktaansulfonaadid), ELT L 372, 27.12.2006, lk 32. Heksaklorobutadieen ja pentaklorobenseen on klassifitseeritud prioriteetsete ohtlike ainete hulka vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000 direktiivi 2000/60/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik) artiklile 2, EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1; direktiiv 96/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta, EÜT L 257, 10.10.1996, lk 26.