title: Komisjoni soovitus (Euratom) 2016/538, 4. aprill 2016, Euratomi asutamislepingu artikli 103 kohaldamise kohta (teatavaks tehtud numbri C(2016) 1168 all)

text:
               6.4.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 89/20

         KOMISJONI SOOVITUS (Euratom) 2016/538,
   4. aprill 2016,
   Euratomi asutamislepingu artikli 103 kohaldamise kohta

         (teatavaks tehtud numbri C(2016) 1168 all)

   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 103 koostoimes artikliga 106a, milles viidatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 292,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Üks asutamislepingu artikli 2 punkti h kohastest ühenduse ülesannetest on seada teiste riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega sisse suhted, mis soosivad tuumaenergia rahuotstarbeliste kasutusviiside edendamist. Selle ülesande täitmiseks on ühendusele vastavalt asutamislepingu II jaotise 10. peatükile antud välissuhete arendamise volitused.

               (2)

               Vastavalt asutamislepingu artiklile 101 võib ühendus oma volituste ja pädevuse piires sõlmida kokkuleppeid või lepinguid kolmanda riigi, rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodanikuga. Kõnealuse sätte kohaselt on Euratomi lepingud sõlmitud ühenduse peamiste tarnijariikidega.

               (3)

               Artikliga 102 aga antakse ühendusele õigus sõlmida kokkuleppeid, milles peale ühenduse osalevad ka liikmesriigid. Mis puutub ühendusse, siis selliseid kokkuleppeid võib rakendada ainult ühenduse institutsioonide ja liikmesriikide tihedas koostöös, mis hõlmab nii läbirääkimiste pidamist, otsuste tegemist kui ka võetud kohustuste täitmist.

               (4)

               Asutamislepingu kohaselt säilitavad liikmesriigid, vastavalt asutamislepinguga ette nähtud tingimustele, õiguse rahvusvahelises poliitikas osalejatena lepinguid sõlmida ning seega on neil õigus igal ajal sõlmida kolmandate riikidega kahepoolseid lepinguid, milles käsitletakse Euratomi asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvaid küsimusi.

               (5)

               Asutamislepingu artikkel 103 mängib olulist rolli Euratomi õigusaktide ühtsuse ja ülimuslikkuse ning liikmesriikide tuumaenergia valdkonna välissuhete arendamise õiguse ühitamisel. Kõnealuse artikli kohaselt peavad liikmesriigid edastama komisjonile kolmanda riigi, rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodanikuga sõlmitavate kokkulepete või lepingute projektid sel määral, kui sellised kokkulepped või lepingud käsitlevad asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvaid küsimusi. Kui kokkuleppe või lepingu projekt sisaldab klausleid, mis takistavad asutamislepingu kohaldamist, teeb komisjon oma märkused asjaomasele liikmesriigile teatavaks ühe kuu jooksul alates sellise projekti saamisest. Liikmesriik ei tohi sõlmida kavandatavat kokkulepet või lepingut enne, kui ta on andnud rahuldavad vastused komisjoni vastuväidetele või täitnud Euroopa Liidu Kohtu otsuse, kes on teinud kiireloomulise otsuse kavandatavate klauslite kokkusobivuse üle asutamislepinguga.

               (6)

               Euroopa Ühenduste Kohtu 14. novembri 1978. aasta otsusega 1/78 leiti, et artikli 103 eesmärk on tagada, et liikmesriikide ja kolmandate isikute vahel sõlmitud lepingutega ei kahjustataks asutamislepingu sätete kohaldamist (1).

               (7)

               Artikli 103 kohase hindamise raames hinnatakse ka kokkuleppe või lepingu projekti sätete kooskõla Euratomi asutamislepingu ja selle alusel vastu võetud teiseste õigusaktide sätetega. Hindamine ei laiene kokkuleppe või lepingu projekti sätete ja Euroopa Liidu toimimise lepingu sätete vahelisele kooskõlale.

               (8)

               Artikli 103 kohaldamisel on omandatud märkimisväärseid kogemusi. Kõnealused kogemused näitavad, et teatavad Euratomi õigustiku aspektid mõjutavad otseselt liikmesriikide välissuhete kujundamist. Komisjon on liikmesriikidele artikli 103 kohase hindamise tulemusena esitatud märkustes pidanud korduvalt juhtima tähelepanu Euratomi õigusaktide konkreetsetele sätetele. Seetõttu on vaja suuniseid artikli 103 kohaldamise kohta. Käesoleva soovituse eesmärk on tuletada meelde peamisi sätteid, mis on kõnealuses kontekstis olulised, ja pakkuda liikmesriikidele suuremat selgust ja õiguskindlust kokkulepete või lepingute projekte käsitlevate läbirääkimiste pidamisel.

               (9)

               Artikli 103 teises lõigus osutatud ühe kuu pikkune tähtaeg algab kuupäevast, mil komisjon on teate kätte saanud. Teate kättesaamine loetakse toimunuks üksnes juhul, kui komisjon on kätte saanud nõuetekohase teate.

               (10)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 994/2012/EL (2) pakub liikmesriikidele võimalust taotleda komisjoni abi kõnealuse otsuse kohaldamisalasse kuuluvaid rahvusvahelisi kokkuleppeid käsitlevate läbirääkimiste pidamisel. Seda võimalust peaksid liikmesriigid saama kasutada ka Euratomi asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvate kokkulepete või lepingute sõlmimiseks peetavate läbirääkimiste puhul.

               (11)

               Tuumaalane uurimistöö kuulub Euratomi asutamislepingu kohaldamisalasse, nagu on ette nähtud II jaotise 1. peatükis „Teadusliku uurimistöö edendamine”. Seega hõlmab käesolev komisjoni soovitus ka tuuma lõhustumise ja tuumasünteesi valdkonnas tehtavat uurimistööd käsitlevaid rahvusvahelisi kokkuleppeid, sõltumata neile antavaist nimetustest.

               (12)

               Asutamislepingu II jaotise 3. peatüki ning eelkõige nõukogu direktiivi 2009/71/Euratom, (3) nõukogu direktiivi 2011/70/Euratom (4) ning nõukogu direktiivi 2013/59/Euratom (5) kohaselt ühenduse kehtestatud põhistandardite eesmärk on tagada töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitse ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest, sõltumata kiirguse allikast. Põhistandardid on asutamislepinguga loodud õigussüsteemi keskmes ja on seega väga olulised artikli 103 kohaste hindamiste puhul.

               (13)

               Asutamislepingu II jaotise 6. peatükiga asutatakse Euratomi tarneagentuur ja antakse sellele ainuõigus sõlmida nii ühendusest kui ka väljastpoolt ühendust pärinevate maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide tarnelepinguid. Kui käesoleva soovitusega hõlmatud kokkuleppe või lepingu projekt sisaldab tarneküsimusi käsitlevaid sätteid, ei tohiks artikli 103 kohane komisjoni hinnang mõjutada tarneagentuuri ainuõigust sõlmida tarnelepinguid; tarnelepingu kaasallkirjastamine tarneagentuuri poolt ei tohi samas mõjutada komisjoni hinnangut liikmesriigi kokkuleppe või lepingu projekti ja asutamislepingu või sellel põhinevate teiseste õigusaktide sätete vahelise vastavuse kohta.

               (14)

               Euroopa energiajulgeoleku strateegia üks peamisi tugisambaid on väliste tarneallikate ja nendega seotud taristu mitmekesistamine. Uraani- ja tuumkütuseturul kutsutakse komisjoni ning liikmesriike üles tegema koostööd vajaduse korral tuumkütuse tarnete mitmekesistamiseks. Komisjon kohustub uute tuumainvesteeringute projektide ja kolmandate riikidega sõlmitavate uute kokkulepete või lepingute projektide hindamisel süsteemselt arvesse võtma kütusetarne mitmekesistamist. Euratomi tarneagentuur peab aga tagama, et uued investeeringud ei pärsiks kütusetarne mitmekesistamise võimalikkust. Käesolev soovitus aitab kaasa kõnealuste eesmärkide saavutamisele.

               (15)

               Vastavalt asutamislepingu artikli 104 teisele lõigule peaksid liikmesriigid edastama komisjonile tema nõudmisel kogu teabe, mis on seotud kokkulepete või lepingutega, mille isik või ettevõtja on sõlminud kolmanda riigi, rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodanikuga asutamislepingu kohaldamisalas.

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

               1.

               Kokkulepete või lepingute projektidena asutamislepingu artikli 103 tähenduses tuleks käsitada mis tahes kokkulepet, olenemata selle nimetusest, mis käsitleb asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvaid valdkondi ja mille üle on läbirääkimisi pidanud liikmesriik (6). Artikliga 103 on hõlmatud ka selliste lepingute või kokkulepete projektid, millega muudetakse asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvaid valdkondi käsitlevaid kehtivaid kokkuleppeid või lepinguid ühe või mitme liikmesriigi ja kolmanda riigi, rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodaniku vahel. Komisjonile ei tuleks aga artikli 103 kohaselt teatada maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide tarnimise, töötlemise, muundamise või vormimisega seotud lepingute või kokkulepete projektidest, mis sõlmitakse ettevõtjate vahel ja millest tuleb teatada Euratomi tarneagentuurile või mis tuleb sõlmimiseks tarneagentuurile esitada vastavalt asutamislepingu II jaotise 6. peatükile.

      I OSA

      Teatamiseelne etapp

               2.

               Kui liikmesriik kavatseb alustada kokkuleppe või lepingu projektiga seotud läbirääkimisi kolmanda riigi, rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodanikuga, võib kõnealune liikmesriik teatada komisjonile oma kavatsusest kirjalikult. Kui liikmesriik teavitab komisjoni sellisel viisil läbirääkimistest, võiks ta hoida komisjoni käimasolevate läbirääkimistega korrapäraselt kursis. Samuti võib liikmesriik taotleda, et komisjon annaks talle nõu, kuidas vältida vastuolusid kokkuleppe või lepingu projekti ja asutamislepingu vahel.
               Lisaks võivad liikmesriigid, kui nad peavad seda vajalikuks, taotleda, et komisjon osaleks läbirääkimistel vaatlejana.

               3.

               Liikmesriike julgustatakse esitama artikli 103 kohane teade, kui osalised on kõikides kokkuleppe või lepingu projekti põhiküsimustes jõudnud esialgsele kokkuleppele, kuid enne projekti alusel kokkuleppe või lepingu sõlmimist.

               4.

               Liikmesriike kutsutakse üles esitama komisjonile elektrooniliselt kõnealuse teate eelkoopia, sealhulgas kõik täiendavad dokumendid (7). Teate elektroonilisele edastamisele peaks siiski järgnema toimiku esitamine paberkandjal.

      II OSA

      Teate sisu

               5.

               Teade peaks vastavalt vajadusele sisaldama

                           a)

                           kokkuleppe või lepingu projekti teksti;

                           b)

                           kõiki kokkuleppe või lepingu projekti lisasid ja liiteid;

                           c)

                           kõikide muude kokkulepete või lepingute kehtivaid versioone, millele on osutatud teatatud kokkuleppe või lepingu projektis.

      III OSA

      Kokkuleppe või lepingu projekti vastavus asutamislepingule

               6.

               Liikmesriike julgustatakse lisama oma kokkuleppe või lepingu projektile selgesõnalist viidet nende Euroopa Aatomienergiaühenduse liikmesusele ning sellest tulenevatele kohustustele. Liikmesriikidel soovitatakse meeles pidada, et kokkuleppe projekti sätete ja Euratomi õigusaktide sätete vaheliste lahkhelide puhul on viimased ülimuslikud. Kokkuleppe või lepingu projekti käsitlevate läbirääkimiste käigus peavad liikmesriigid võtma nõuetekohaselt arvesse ühenduse pädevusi ning asutamislepinguga kehtestatud põhimõtteid ja põhivabadusi seoses tuumaenergia ühisturuga ning kõiki nõudeid, mis tulenevad asutamislepingu alusel vastu võetud institutsioonide aktidest.

               7.

               Liikmesriigid peavad tagama, et nende kokkulepete või lepingute projektid ei sisaldaks klausleid, mis on vastuolus asutamislepingu II jaotise 3. peatüki kohaste põhistandarditega. Need on eelkõige järgmised:

                           i)

                           põhimõte, mille kohaselt kannab liikmesriik lõplikku vastutust tema territooriumil tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise eest;

                           ii)

                           põhimõte, mille kohaselt kannab lõplikku vastutust radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse ohutu ja vastutustundliku lõppladustamise eest liikmesriik või kolmas riik, kust toimub radioaktiivsete jäätmete või kasutatud tuumkütuse vedu töötlemise või ümbertöötamise eesmärgil;

                           iii)

                           nõue, et radioaktiivsed jäätmed lõppladustatakse samas liikmesriigis, kus need on tekkinud, välja arvatud juhul, kui asutamislepingu kohaselt vastu võetud teiseste õigusaktidega esitatud tingimused on täidetud.

               8.

               Kokkulepete või lepingute projekte käsitlevate läbirääkimiste käigus peavad liikmesriigid võtma täiel määral arvesse II jaotise 6. peatüki kohast ühist tarnepoliitikat ja eelkõige vajadust tagada maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide regulaarne ja õiglane tarnimine kõigile kasutajatele ühenduses, võttes arvesse Euratomi tarneagentuuri õigust sõlmida tarnelepinguid. Liikmesriigid peavad eelkõige vältima kokkuleppesse või lepingusse selliste klauslite lisamist, mille tulemusena muutuks mõni kasutaja nende territooriumil liiga sõltuvaks ühest tarneallikast või tuumkütusetsükli, varustuse või tehnikaga seotud teenuste osutajast. Samuti ei tohi liikmesriigid lisada klausleid, mille eesmärk või mõju seisneb alternatiivsete tarnijate või teenusepakkujate turult tõrjumises või alternatiivsete tarnijate või teenusepakkujate turule tulemise ülemäära raskeks muutmises.

               9.

               Liikmesriikidel soovitatakse kokkulepete või lepingute projektidega seoses meeles pidada, et igasuguse kõnealuste kokkulepete või lepingute projektide alusel vahetatava tuumamaterjali suhtes tuleb kohaldada asutamislepingu II jaotise 7. peatüki kohaseid julgeolekumeetmeid kõnealuse materjali ühenduse territooriumil viibimise kõigi etappide vältel. Liikmesriike kutsutakse samuti üles viitama ühenduse, Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri ja asjaomase liikmesriigi vahelisele julgeolekumeetmete kohaldamist käsitlevale kokkuleppele ning selle täiendavatele protokollidele.

               10.

               Liikmesriigid ei tohi kokkulepete või lepingute projektidesse lisada sätteid, millega antaks kokkuleppe või lepingu projekti teisele poolele omandiõigus selliste lõhustuvate erimaterjalide suhtes, mis kuuluvad ühendusele vastavalt asutamislepingu II jaotise 8. peatükile.

               11.

               Liikmesriigid peavad tagama, et nende kokkulepete või lepingute projektid ei sisalda sätteid, millega muudetaks asutamislepingu IV lisas loetletud kaupade või toodete mis tahes eesmärgil üleandmine ühenduses sõltuvaks kokkuleppe või lepingu projekti teis(t)e osalis(t)e eelnevast heakskiidust või mis ei ole kooskõlas tuumaenergia ühisturu eeskirjadega.

               12.

               Kokkulepete või lepingute projekte käsitlevate läbirääkimiste käigus peavad liikmesriigid vajaduse korral arvesse võtma ühenduse ning kokkuleppe või lepingu projekti teis(t)e osalis(t)e vahel sõlmitud mis tahes kokkuleppeid. Liikmesriikidel palutakse viidata asjaomasele Euratomi lepingule selgesõnaliselt kokkuleppe või lepingu projekti tekstis, mis teatatakse komisjonile.

      IV OSA

      Komisjoni hinnang teate kohta

               13.

               Komisjon teeb pärast hindamise lõppu oma märkused teatavaks asjaomasele liikmesriigile. Need märkused peaksid viitama sellele, millised kokkuleppe või lepingu projekti sätted takistavad asutamislepingu kohaldamist artikli 103 tähenduses, ning nendes tuleks, kui see on asjakohane, viidata asutamislepingu konkreetsetele peatükkidele, nagu on sätestatud käesoleva soovituse III osas.

      V OSA

      Komisjoni hinnangu järelmeetmed

               14.

               Pärast kokkuleppe või lepingu projekti koostamist, millest teatatakse artikli 103 kohaselt, julgustatakse liikmesriike saatma komisjonile kõnealuse kokkuleppe või lepingu lõpptekst ükskõik millisel kujul ning ühe või mõlema osalise poolt kokkuleppe või lepingu tõlgendamise või rakendamise kohta tehtud avalduste või sõlmitud kokkulepete tekstid.

               15.

               Asjaolu, et komisjon, kellele on kokkuleppe või lepingu projektist teatatud vastavalt artiklile 103, ei leia elemente, mis võiksid kahjustada asutamislepingu kohaldamist, ei välista, et kõnealuse kokkuleppe või lepingu rakendamine võib põhjustada Euratomi õigusaktide rikkumise.

               16.

               Liikmesriikidel soovitatakse komisjonile viimase taotlusel esitada asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvate ning liikmesriigi ja kolmanda riigi, rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodaniku vahel kehtivate kokkulepete või lepingute rakendamist või tõlgendamist käsitlev teave.

      Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.
      Brüssel, 4. aprill 2016

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Miguel ARIAS CAÑETE

      (1)  Euroopa Kohtu lahendid 1978, lk 02151.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta otsus nr 994/2012/EL liikmesriikide ja kolmandate riikide valitsuste vahelisi energiakokkuleppeid käsitleva teabevahetuse mehhanismi loomise kohta (ELT L 299, 27.10.2012, lk 13).

      (3)  Nõukogu 25. juuni 2009. aasta direktiiv 2009/71/Euratom, millega luuakse tuumaseadmete tuumaohutust käsitlev ühenduse raamistik (ELT L 172, 2.7.2009, lk 18).

      (4)  Nõukogu 19. juuli 2011. aasta direktiiv 2011/70/Euratom, millega luuakse ühenduse raamistik kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käitlemiseks (ELT L 199, 2.8.2011, lk 48).

      (5)  Nõukogu 5. detsembri 2013. aasta direktiiv 2013/59/Euratom, millega kehtestatakse põhilised ohutusnormid kaitseks ioniseeriva kiirgusega kiiritamisest tulenevate ohtude eest ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom ning 2003/122/Euratom (ELT L 13, 17.1.2014, lk 1).

      (6)  Kokkuleppena direktiivi 2011/70/Euratom artikli 4 lõike 4 tähenduses tuleb aga käsitada kokkulepet, mis on seotud konkreetselt lõppladustamisrajatise kasutamisega, nagu on sätestatud kõnealuses artiklis.

      (7)  Saata aadressile ENER-LUX-EURATOM-ARTICLE-103@ec.europea.eu


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 26. september 2012 , väärtpaberite keskandmebaasi andmekvaliteedihalduse raamistiku kohta (EKP/2012/22)

text:
               7.11.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 339/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   26. september 2012,
   väärtpaberite keskandmebaasi andmekvaliteedihalduse raamistiku kohta
   (EKP/2012/22)
   2012/C 339/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 5.1 ja artikli 34.1 kolmandat taanet,
   võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1998. aasta määrust (EÜ) nr 2533/98 statistilise teabe kogumise kohta Euroopa Keskpanga poolt (1),
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               väärtpaberite keskandmebaas (Centralised Securities Database, CSDB) on ühtne infotehnoloogia infrastruktuur, mida käitavad ühiselt Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) liikmed, sealhulgas euroalaväliste liikmesriikide keskpangad (RKPd) vabatahtlikkuse alusel. CSDBs salvestatakse andmed ühikute kaupa, eelkõige väärtpaberite, nende emitentide ja hindade kohta.

               (2)

               Andmed kogutakse erinevatest allikatest, sealhulgas EKPSi liikmetelt, teatavatelt kommertskanalitelt, avalikest ja administratiivsetest allikatest, ning edastatakse CSDB-le. Esineda võib risk, et sisendandmed võivad olla ebatäpsed või puudulikud. CSDB süsteem suudab luua kooskõla erinevatest allikatest pärinevate osaliselt vastuoluliste sisendandmete vahel ja suudab avastada ebatäpseid või puuduvaid andmeid. Ta liidab automaatselt erinevatest kattuvatest allikatest pärinevad sisendandmed võimalikkuse piires üheks täielikuks ja kõrgekvaliteediliseks kogumiks.

               (3)

               CSDB andmete üldist kvaliteeti saab hinnata ainult väljundandmete põhjal, mitte konkreetsete sisendandmete kogumite põhjal. Et tagada väljundandmete täielikkus, täpsus ja kooskõla, sätestab suunis EKP/2012/21 väärtpaberite keskandmebaasi andmekvaliteedihalduse raamistiku kohta) (2) andmekvaliteedihalduse raamistiku (DQM), mida kohaldatakse väljundi alusandmete suhtes, mis on väljundandmete alarühm, mida võib kasutada statistika tegemisel või muudel eesmärkidel.

               (4)

               CSDB DQM raamistiku tulemuslik kohaldamine tugineb EKPSi kõikide liikmete koostööl, kes osalevad CSDB tegevuses, ja samaväärsete kvaliteedistandardite kohaldamisel nende liikmete poolt. Euroalavälised RKPd, kes osalevad CSDB tegevuses, peaksid CSDB DQM raamistiku kohaldamisel suunise EKP/2012/21 kohaselt tegema koostööd omavahel, euroala RKPdega ja EKPga,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I.   Mõisted

   Käesolevas soovituses kasutatakse mõisteid „CSDB”, „DQM” ja „DQMi pädevad asutused” suunises EKP/2012/21 sätestatud tähenduses.
   II.   Statistilise teabe edastamine

   Käesoleva soovituse adressaadid peaksid kohaldama CSDB andmekvaliteedihalduse raamistikku ja järgima õigeaegselt DQMi pädevatele asutustele suunise EKP/2012/21 artiklites 2 kuni 12 sätestatud kohustusi.
   III.   Lõppsätted

   Käesolev soovitus on adresseeritud euroalaväliste liikmesriikide RKPdele kohastel juhtudel.

      Frankfurt Maini ääres, 26. september 2012

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  EÜT L 318, 27.11.1998, lk 8.

      (2)  Euroopa Liidu Teatajas veel avaldamata.


				|

		52012DC0301

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS euroalasse kuuluvate liikmesriikide majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta /* COM/2012/0301 final - 2012/ () */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
euroalasse kuuluvate liikmesriikide
majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[1],
võttes arvesse Euroopa Parlamendi
resolutsioone[2],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)       Alates euroala loomisest on
eurorühm täitnud keskset rolli selle majanduse juhtimisel ja tal on selle eest
eriline vastutus. Majanduskriis paljastas
selgelt euroala läbipõimunud sisesuhted, rõhutades vajadust ühtse
kooskõlastatud poliitilise lähenemisviisi järele, mille puhul võetakse arvesse
tugevat mõjude ülekandumist euroala liikmesriikide vahel ning mis võimaldab
operatiivseks majanduskeskkonna muutustele reageerimiseks poliitikat tõhusalt
kooskõlastada.
(2)       Nõukogu koostas riigipõhised
soovitused kõigile euroalasse kuuluvatele liikmesriikidele. Kõnealustes soovitustes käsitletakse riigi taseme
majandusprobleeme, kuid samal ajal kujutavad need endast euroala kui terviku
stabiilsuse ja majanduskasvu kindlustamise keskset elementi. Euroalasse kuuluvad liikmesriigid on laiendatud
euroala pakti raames võtnud ka kohustuse viia ellu täiendavaid ulatuslikke
poliitikareforme, mille eesmärk on edendada konkurentsivõimet ja tööhõivet,
parandada riigi rahanduse jätkusuutlikkust ning tugevdada finantsstabiilsust. 2. märtsil 2012 sõlmisid euroalasse kuuluvad liikmesriigid
ning kaheksa teist liikmesriiki majandus- ja rahaliidu stabiilsuse,
koordineerimise ja juhtimise lepingu, milles nad leppisid kokku selle
tagamises, et kõik nende kavandatavad olulised majanduspoliitika reformid
arutatakse eelnevalt läbi ja vajadusel kooskõlastatakse omavahel. Eelnev kooskõlastamine euroalal, nii
eelarveprojektide kavade esitamise kui ka oluliste majanduspoliitika
reformidekavade läbiarutamise teel, aitab kaasa liikmesriikide meetmete tervele
euroalale ülekanduva mõju arvessevõtmisele.
(3)       Liikmesriikide rahanduse
juhtimist tugevdavate läbimõeldult koostatud eelarveraamistike olemasolu on
riikide rahanduse usaldusväärse juhtimise põhielement, mis samuti aitab see
kaasa terve euroala riikide rahanduse jätkusuutlikkusele. Euroala riigipead ja valitsusjuhid kohustusid 2011.
aasta juulis ja oktoobris kehtestama liikmesriikide eelarveraamistikke
käsitlevas direktiivis sätestatud riiklikud fiskaalraamistikud juba 2012. aasta
lõpuks, st direktiivis esitatud ajakavast varem, ning minema kaugemale
direktiivis sätestatud nõuetest. Sõlmides 2.
märtsil 2012 majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise
lepingu, kohustusid euroalasse kuuluvad liikmesriigid ning kaheksa teist
liikmesriiki veelgi tugevdama ka oma riiklikku eelarvejuhtimist, kehtestades
eelkõige keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks valitsemissektori
eelarvepositsiooni kohta siduvad eeskirjad.
(4)       Eelarve konsolideerimise
poole püüdlemine on euroala kriisi ületamise strateegia põhielement. ELi fiskaalraamistik võimaldab liikmesriikide
konsolideerimistempot diferentseerida vastavalt nende eelarvepoliitilisele
manööverdamisruumile ja makromajanduslikele tingimustele. Stabiilsuse ja kasvu paktis ning majandus- ja
rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingus keskendutakse
struktuursele eelarveseisundile ning nii lubab see arvesse võtta majandustsükli
ja ühekordsete meetmete mõju valitsemissektori eelarveseisundile. Ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist
käsitlevate nõukogu soovitustega seonduvate meetmete tõhusust hinnatakse
struktuurselt. Konsolideerimise struktuur on
äärmiselt tähtis, sest see aitab suurendada usaldust euroalal toimuva
konsolideerimise püsiva laadi suhtes ja piirata konsolideerimise poolt
majanduskasvule avaldatavat negatiivset lühiajalist mõju. Prioriteet tuleb anda majanduskasvu soodustavatele
kulutustele, eelkõige investeeringutele. Mitmes euroalasse kuuluvas
liikmesriigis võiks leida tootlikke investeerimisprojekte, mille puhul nii
erasektori tulu kui ka sotsiaalne kasu ületaks praeguseid madalaid
intressimäärasid. Kiiresti on vaja
pikaajaliste õiguste, eelkõige tervishoiu valdkonna reforme, et toetada riigi
rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Konsolideerimisele
võiks kaasa aidata asjakohane maksupoliitika, näiteks maksukoormuse
tööjõumaksudelt eemale nihutamine, maksubaasi laiendamine ja tõhusam võitlemine
maksudest kõrvalehoidmisega, suurendades samas ka konkurentsivõimet ja luues
majanduskasvuks paremad tingimused.
(5)       Stabiilsus ja finantssüsteemi
hea toimimine on euroala aeglase majanduskasvu „kadunud kümnendi stsenaariumi”
vältimise ja investorite usalduse suurendamise eeltingimused. Kuna pankade bilansis on vaja finantsvõimendust
veelgi vähendada, on oluline tagada, et see kulgeks kontrollitult ja et
sealjuures säiliks piisava krediidivoog reaalmajandusse. Finantsvaldkonna killustumise esilekerkiva trendiga võitlemiseks
on järelevalvestruktuuride ja –tavade integreerimisel ning piiriülesel
kriisijuhtimisel vaja teha täiendavaid edusamme.
(6)       Euroala jätkusuutliku majanduskasvu
ja stabiilsuse seisukohast on äärmiselt tähtis euroala-sisese makromajandusliku
tasakaalustamatuse kontrollitud vähendamine. Tasakaalustamatuse
vähendamise protsess on alanud, kuid seda tuleb järjekindlalt jätkata. Tasakaalustamatuse korrigeerimise meetmeid tuleb
kiireloomulisemalt võtta puudujäägiga riikides, kus tuleb läbi viia reforme
konkurentsivõime parandamiseks ja vahendite avatud sektoritesse
ümberpaigutamise lihtsustamiseks. Ülejäägiga
riigid saavad samal ajal panustada tasakaalu taastamisse, kõrvaldades
ebavajalikud regulatiivsed ja muud piirangud sisenõudluselt, suletud sektorite
majandustegevuselt ja investeerimisvõimalustelt.
(7)       Euroala liikmesriikide
majanduse vastastikuse sõltuvuse ning eeliste, mida selle rahaliidu stabiilsus saab
tuua selle liikmetele ja ELile tervikuna, tunnistamine on majandusliidu
edasiarendamise eeltingimus. Euroala
liikmesriikidest kaugemale vaatamine peab süvendama nende integratsiooni, et
jõuda täieliku majandus- ja rahaliiduni[3].
SOOVITAB euroalasse kuuluvatel
liikmesriikidel võtta ajavahemikus 2012–2013 üksikult ja üheskoos, ilma et see
piiraks nõukogu pädevust liikmesriikide majanduspoliitika kooskõlastamisel,
kuid eelkõige eurorühmas kooskõlastatava majanduspoliitika raamistikus järgmisi
meetmeid:
1.           Tugevdada eurorühma
töömeetodeid, et see saaks võtta vastutuse euroala kooskõlastatud poliitilise
lähenemisviisi eest, reageerides kiirelt majanduskeskkonna muutustele, ja
juhtida majanduspoliitika kooskõlastamist tugevdatud järelevalveraamistiku
kontekstis, mida kohaldatakse euroala liikmesriikide suhtes.
2.           Teha eurorühmas tõelist
poliitilist koostööd, jagades teavet ning arutades eelarveprojekte ja euroalale
üle kanduda võiva mõjuga olulisi reformikavasid. Tagada euroala stabiilsuse ja
tugevuse kindlustamiseks vajalike reformide tegemine, sealhulgas rakendada
igale euroalasse kuuluvale liikmesriigile tehtud nõukogu soovitusi, mis lisaks
riigi tasandi probleemide lahendamisele mõjutavad ka euroala tervikuna.
3.           Tugevdada fiskaaldistsipliini
ja –asutusi nii riigi kui ka sellest madalamal tasandil, suurendades seeläbi
turu usaldust euroala riikide rahanduse keskpika perioodi ja pikaajalisse
jätkusuutlikkusse. Kooskõlas euroala riigipeade ja valitsusjuhtide 2011. aasta
juuli ja oktoobri ning 2. märtsi 2012. aasta kokkuleppega tuua liikmesriikide
eelarveraamistikke käsitleva direktiivi ülevõtmine varasemaks, s.o 2012. aasta
lõppu, ja eelarvejuhtimist veelgi tugevdada, eelkõige võttes kõigi euroala
liikmesriikide siseriiklikku õiguskorda üle struktuurselt tasakaalus eelarvet
käsitlevad eeskirjad ja automaatsed korrigeerimismehhanismid.
4.           Tagada euroalal ühtne
kooskõlastatud fiskaalpoliitiline lähenemisviis eelarve konsolideerimist
käsitlevate nõukogu soovituste ja otsuste järgimise kaudu, pidades sealjuures
kinni iga riigi makrorahanduslikku olukorda arvesse võtvatest stabiilsuse ja
kasvu pakti eeskirjadest. Liikmesriigid, kes saavad kahju märkimisväärsetest ja
suureneda võivatest riskipreemiatest, peaksid nominaalsest tasakaalueesmärgist
lahknemist piirama isegi oodatust kehvemates makromajanduslikes tingimustes.
Teised liikmesriigid peaksid laskma toimida strukturaalselt hinnatud
kohandamiskavale vastavatel automaatsetel stabilisaatoritel ja olema valmis
konsolideerimistempo läbi vaatama, kui makromajanduslikud tingimused peaksid
veelgi halvenema. Valitsemissektori
kulude ja tulude struktuuris tuleks arvesse võtta kuluartiklite ja tuluallikate
mõju majanduskasvule. Eelkõige tuleks euroala
avaliku sektori investeeringute elavdamiseks kasutada kõiki kättesaadavaid eelarvevarusid,
võttes muu hulgas arvesse riikidevahelisi erinevusi rahastamiskuludes.
5.           Võtta meetmeid euroala
finantssüsteemi toimimise ja stabiilsuse parandamiseks. Kiirendada samme
finantsvaldkonna integreerimise suunas, kuhu on kaasatud pangandusjärelevalve
ja piiriülene kriisijuhtimine.
6.           Rakendada struktuurireforme,
mis koos diferentseeritud fiskaalvaldkonna lähenemisviisiga aitaksid kaasa
euroala sisese makromajandusliku tasakaalustamatuse vähendamisele, sealhulgas
riigi tasandi meetmeid, mille puhul võetaks arvesse iga riigi olukorda ja
nõukogu soovitusi igale euroalasse kuuluvale liikmesriigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               COM(2012)301.
[2]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[3]               Vt COM (2012) 299 punkt 2.1.


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 28. november 2013 , maksete statistika kohta (EKP/2013/44)

text:
               9.1.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 5/1

         EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   28. november 2013,
   maksete statistika kohta
   (EKP/2013/44)
   2014/C 5/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 5.1 ja artikli 34.1 kolmandat taanet,
   võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1998. aasta määrust (EÜ) nr 2533/98 statistilise teabe kogumise kohta Euroopa Keskpanga poolt, (1) eelkõige selle artikli 8 punkti 5,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EÜ) nr 2533/98 artikli 2 lõike 1 kohaselt võib teavet koguda maksete ja maksesüsteemide statistika valdkonnas. Euroopa Keskpanga määrusega (EL) nr 1409/2013 (EKP/2013/43) (2) kehtestas EKP oma ülesannete täitmiseks vajaliku raamistiku maksete statistika kogumiseks makseteenuse pakkujatelt, e-raha emitentidelt ja maksesüsteemide käitajatelt. Asjaomased andmed on olulised liikmesriikide makseturgude arengu tuvastamiseks ja jälgimiseks ning maksesüsteemide tõrgeteta toimimise edendamiseks.

               (2)

               Keskpangad liikmesriikidest (RKPd), mille rahaühik ei ole euro, kes osalevad maksete statistika kogumise raamistikus, peaksid raamistiku kohaldamisel kooskõlas määrusega (EL) nr 1409/2013 (EKP/2013/43) tegema koostööd omavahel, euroala liikmesriikide RKPdega ja EKPga,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   I.   Mõisted

   Käesolevas soovituses kasutatakse mõisteid „makseteenuse pakkuja”„e-raha väljastaja” ja „maksesüsteemi käitaja” määruse (EL) nr 1409/2013 (EKP/2013/43) tähenduses.
   II.   Statistilise teabe andmine

   Käesoleva soovituse adressaadid peaksid kohaldama RKPdele adresseeritud määruse (EL) nr 1409/2013 (EKP/2013/43) sätteid.
   III.   Lõppsäte

   Käesolev soovitus on kohaldatavas ulatuses adresseeritud keskpankadele liikmesriikides, mille rahaühik ei ole euro, ja mis osalevad EKPSi sisese maksete statistika kogumise raamistikus, mis on loodud määruse (EL) nr 1409/2013 (EKP/2013/43) alusel.

      Frankfurt Maini ääres, 28. november 2013

            EKP president

         Mario DRAGHI

      (1)  EÜT L 318, 27.11.1998, lk 8.

      (2)  Euroopa Keskpanga 28. novembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1409/2013 maksete statistika kohta (EKP/2013/43) (ELT L 352, 24.12.2013, lk 18).


				|

		52011SC0821

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Hungaryand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Hungary, 2011-2015

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
milles käsitletakse Ungari 2011. aasta
riiklikku reformikava
ja esitatakse nõukogu arvamus
Ungari ajakohastatud lähenemisprogrammi (2011–2015) kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta
määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika
järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia
– Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali
suurendamiseks.
(2)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014
ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;[3] mõlemaid dokumente koos nimetatakse
koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma
majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.
(3)
Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue
tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa
poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
(4)
Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks
eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu
15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase
majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks
eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist,
tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste
tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid
prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(5)
Ungari esitas 15. aprillil 2011 oma ajakohastatud
lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2015 ja oma riikliku reformikava 2011.
aastaks. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht programmi
üheaegselt.
(6)
Kriis tabas Ungarit raskelt 2008. aasta sügisel,
mil riik kaotas juurdepääsu turupõhistele rahastamisvahenditele. Selliste
raskuste ületamiseks rakendas Ungari kohandusprogrammi, milles oli põhirõhk
suunatud eelarve konsolideerimisele ja finantssektori järelevalvele ning mida
toetas ELilt ja IMFilt saadud rahvusvaheline finantsabi. Selle taustal taastas
riik turule juurdepääsu 2009. aastal kevadel ning majandus taastus
majandussurutisest, pärast seda kui majandus kahanes 2009. aastal 6,7 %,
kasvas SKP tänu suurenevale ekspordile 2010. aastal 1,2 %. Samal ajal
suurenes tööpuudus üle 11 % võrreldes kriisieelse tasemega 8 %. 2010.
aasta teisel poolel teatas valitsus märkimisväärsetest maksukärbetest, mida
tuleb rakendada aastatel 2010–2013. Selleks et piirata eelarvepositsiooni
halvenemist, võttis valitsus samal ajal kasutusele erakorralised maksud ning
otsustas tühistada kohustusliku pensionisüsteemi erasamba. Kuigi nii õnnestus 2010.
aastal piirata puudujäägieesmärgi 3,8 % SKPst ületamist 0,4 %ga SKPst
ja 2011. aastal peaks tekkima ülejääk, halvenes aluspositsioon
märkimisväärselt. Selle taustal ning arvestades majanduse kasvupotentsiaali
suurenemist, teatas valitsus 2011. aasta märtsis struktuurireformide
programmist ning võttis vastu täiendavad konsolideerimismeetmed.
(7)
Nõukogu, kelle arvamus põhineb ajakohastatud
lähenemisprogrammi hindamisel kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97, on
seisukohal, et komisjoni 2011. aasta kevadprognoosi kohaselt on
eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium veidi liiga
optimistlik, eelkõige sisenõudluse arengu seisukohalt. Ajakohastatud programmi
eesmärk on nõukogu määratud tähtajaks, 2011. aastaks kõrvaldada ülemäärane
eelarvepuudujääk ja asendada see 2 %-lise ülejäägiga SKPst tänu
märkimisväärsetele ühekordsetele tuludele pensionivarast. Eelarveseisundi
puudujääk 2012. aastal on 2,5 % SKPst ning seejärel väheneb see 2015.
aastal peamiselt kulude piiramise tõttu järk-järgult 1,5 %-le SKPst.
Ajakohastatud programmis on seatud riigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgiks
saavutada struktuurne puudujääk 1,5 % SKPst. Konsolideerimisstrateegia
peaks eeldatavasti vähendama eelarve struktuurset puudujääki ning kahandama
võlakoormat nii, et võlasuhe oleks 2015. aastal 64 % SKPst. Siiski on
strateegia koos struktuurse kohandamisega kavandatud programmiperioodi lõppu ja
millega alustatakse alles 2012. aastal, samas kui kumulatiivse struktuurse
eelarvepositsiooni halvenemine üle 3 % SKPst aastatel 2010–2011 ei ole
kooskõlas nõukogu 2009. aasta juuli soovitusega, mille kohaselt peaks Ungari
saavutama struktuurse kohandamise vähemalt 0,5 % SKPst. Kevadprognoosi
kohaselt on puudujääk 2012. aastal 3,3 % SKPst, millega kaasnevad teatavad
eelarve täitmisega seotud ohud. Selle põhjal ei saa välistada, et kõnealusel
aastal ületatakse piirmäära, kui ei võeta täiendavaid meetmeid. Lisaks ei ole
kavandatud eelarvepuudujäägi saavutamisel ette nähtud vajalikku struktuurset
kohandamist, mis aitaks saavutada programmiperioodi lõpuks keskpika perioodi
eesmärgi. Eelkõige ei ole ette nähtud täiendavat struktuurset kohandamist
pärast 2013. aastat. Kohustusliku pensionisüsteemi erasamba tühistamine ning
suur stiimul minna üle avalikule pensionisambale, on suurendanud tulu lühikeses
või keskpikas perspektiivis, kuid suurendanud ka pikaajalisi kohustusi ning
võib seega halvendada eelarve pikaajalist jätkusuutlikkust.
(8)
Jätkuvalt on peamine ülesanne eelarve
konsolideerimine. Kui teatatud meetmeid ja täiendavaid struktuurseid meetmeid
ei rakendata rangelt, ei saa tagada, et ülemäärane puudujääk kõrvaldatakse
jätkusuutlikul viisil ning liigutakse keskpika perioodi eesmärgi suunas. Lisaks
aitab eelarve konsolideerimine ka võlga asjakohaselt vähendada ning parandada
pikaajalist jätkusuutlikkust, millel on keskmine riskitase. Ootamatu tulu
täielik kasutamine võiks aidata kiirendada eelarve konsolideerimist. Sellest
tulenevalt on ametiasutuste kaks korda aastas esitatav ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse aruanne kasulik vahend, et jälgida hoolikalt
eelarve konsolideerimist.
(9)
Hiljuti vastuvõetud põhiseaduses on kehtestatud
võlapidur 50 % SKPst ning eelarvenõukogule on aastaeelarve suhtes antud
vetoõigus, mis võiks esimese sammuna aidata parandada eelarveraamistikku. Kuid
olulised üksikasjad on kindlaks määratud põhiseaduse alusel vastuvõetavates
konstitutsioonilistes seadustes (näiteks millised vahepealsed eelarvenäitajad
tuleb saavutada võlasuhte vähenemisel 50 %ni, vabastusklausli täpne
tõlgendamine jne). Kui nominaalse võla ülemmäära kehtestamist kasutatakse
laiaotstarbelise vahendina, võiks see eelduste kohaselt kaasa tuua
protsüklilise fiskaalpoliitika. Lisaks on uuendatud eelarveasutuse tegevus
suhteliselt piiratud (vetoõigus eelarveprojekti kohta arvamuse koostamisel)
ning see ei hõlma kogu eelarvetsüklit (st eelarvele märkimisväärse mõjuga uute
poliitikate reaalajas hindamine). Muid eelarvehalduse aspekte, nagu näiteks
fiskaalpoliitika keskpika perioodi eesmärgid ja läbipaistvuse küsimus, ei ole
veel selgitatud.
(10)
Tööhõivemäär on üks madalamaid ELis (60,4 %).
Naiste tööhõivemäär on samuti madal (55,0 %), samal ajal kui lõhe kuni
kuueaastaste lastega ja ilma samas vanuses lasteta naiste tööhõivemäära vahel
on suuruselt teine ELis (33,6 võrreldes ELi keskmisega 12,1 protsendipunkti).
Ungaris on puudusi seoses päevahoiuteenuste pakkumise ja kvaliteediga, eriti
halb on olukord väljaspool suurlinnu ja väga kõrge tööpuuduse määraga
piirkondades. Lastehoiu korraldamise parandamine oleks oluline meede, et
hõlbustada mõlema vanema osalemist tööturul.
(11)
Ungaril on olnud suhteliselt suur tööjõu
maksukoormus. Uus üksikisiku tulumaksusüsteem lahendab küll osaliselt
tööhõivele avalduvad negatiivsed mõjud, kuid lasteta madalpalgaliste isikute
maksukoormus on tegelikult suurenenud, eelkõige võttes arvesse tööhõivealaste
maksusoodustuste lõppemist.
(12)
Riiklikel tööturuasutustel ei ole piisavat
haldussuutlikkust ning varasemad rahasüstid ei ole parandanud teenuste tõhusust
töötute integreerimisel tööturule. Tööhõiveprogrammide rahastamine ei ole olnud
piisavalt tulemustega seotud. Töötushüvitiste maksmise kestust on hiljuti
lühendatud ning see on nüüd kõige lühem ELis. Kõnealuse meetme mõju tööturule
on vaja hinnata, et määrata eelkõige kindlaks selle tulemuslikkus tööturul
osalemise suurendamisel.
(13)
Vaesus ja sellega seotud tegurid, nagu töötus või
madal haridustase mõjutavad jätkuvalt ebaproportsionaalselt mõnda ebasoodsas
olukorras olevat rühma, eelkõige romasid. Madala kvalifikatsiooniga isikute
puhul on tööhõivemäär eriti madal (36,8 % võrreldes Euroopa keskmisega 53,4 %),
eelkõige meeste hulgas. Hinnangute kohaselt elab 70 % romadest alla
vaesuspiiri. Suur enamik neist elab raskustes olevates piirkondades, kus nende
võimalused tööturul on väiksed ja juurdepääs avalikele teenustele halb.
(14)
VKEde tegevust piirab reguleeriva raamistiku
keerukus, suur halduskoormus ning piiratud vastutus ja läbipaistvus avalikus
halduses. Tegevuse algusjärgus olevate VKEde rahastamise olukord on halvem kui
ELis keskmiselt. Riiklik reformikava hõlmab hulka meetmeid halduskoormuse vähendamiseks.
Pangandusvälised rahastamismehhanismid on võrreldes muude Euroopa riikidega
maha jäänud. Eelnevalt sektori toetuseks ettenähtud programmide tõhusust ei ole
veel süstemaatiliselt hinnatud.
(15)
Komisjon hindas Ungari lähenemisprogrammi ja
riiklikku reformikava ning võttis arvesse valitsuse kavatsust lähtuda
laiendatud euroala paktist[4].
Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Ungari
fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse seisukohast ning
ka seda, kuidas neis järgitakse ELi eeskirju ja juhiseid, pidades silmas
vajadust tugevdada ELi majanduse üldist juhtimist ELi tasandi panuse lisamise
kaudu tulevastesse riigi tasandi otsustesse. Komisjoni hinnangul on eelarve
kohandamise strateegia, mis põhineb peamiselt kulude poolel, kavandatud
programmi lõpuaastateks. Seega saab nõukogu 2011. aastaks määratud tähtajast
viia puudujääk alla kontrollväärtuse 3 % SKPst kinni pidada üksnes
märkimisväärsete pensionivaradest saadud ühekordsete tuludega. Struktuurne
parandamine algab alles 2012. aastat ning võttes arvesse rakendamisega seotud
riske ei ole välistatud, et kontrollväärtus ületatakse kõnealusel aastal
uuesti, juhul kui ei võeta täiendavaid meetmeid. Lisaks ei taga
lähenemisprogramm pikemas perspektiivis edasist liikumist keskpika perioodi
eesmärgi suunas. Täiendavad meetmed tööturul osalemise suurendamiseks ja
tööturuasutuste ajakohastamiseks aitaksid töövõimalusi parandada.
Halduskoormuse edasine vähendamine aitaks parandada ettevõtluskeskkonda ja
VKEdel tegevust laiendada.
(16)
Võttes arvesse komisjoni hinnangut ja nõukogu 7.
juuli 2009. aasta soovitust, mis koostati Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikli 126 lõike 7 kohaselt, on nõukogu läbi vaadanud Ungari 2011. aasta
ajakohastatud lähenemisprogrammi ning tema arvamus[5] peegeldub eelkõige allpool numbrite 1 ja 2
all esitatud soovitustes. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011.
aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Ungari riikliku reformikava.
SOOVITAB, et Ungari võtaks ajavahemikus
2011–2012 järgmisi meetmeid.
(1)
Tugevdama eelarve konsolideerimist, et vähendada
struktuurse eelarvepositsiooni halvenemist 2011. aastal seoses kavandatud
eelarveülejäägiga 2 % SKPst ning vältima seda, et eelarvepositsioon ületab
aastal 2012 jälle kontrollväärtust 3 % SKPst. Võtma vastu püsiva
iseloomuga eelarvemeetmed hiljemalt 2012. aasta eelarves, et tagada
lähenemisprogrammis aastateks 2012 ja 2013 seatud eelarve-eesmärkide täitmine.
Tagama liikumise keskpika perioodi eesmärgi suunas vähemalt 0,5 % SKPst
aastas kuni programmi lõpuni ja kasutama võimalikku ootamatut tulu eelarve
konsolideerimise kiirendamiseks.
(2)
Võtma vastu ja rakendama õigusaktid, milles
määratakse kindlaks põhiseaduses sätestatud uus eelarvehalduse raamistik ning
muu hulgas rakendama riigi kui ka kohalike omavalitsuste tasandil vahepealsete
eelarvenäitajate eeskirju kuni võlasuhe on vähenenud alla 50 % SKPst.
Laiendama eelarveasutuse tegevust kogu eelarvetsükli hõlmamiseks, eelkõige
eelarvele märkimisväärse mõjuga uute poliitikate reaalajas hindamise kaudu,
ning tugevdama eelarveraamistikku, et hõlmata mitmeaastast eelarvepoliitikat
ning parandada riigi rahanduse läbipaistvust.
(3)
Suurendama tööturul osalemist, vähendades eelarve
seisukohalt neutraalselt maksukoormust ja sotsiaalkindlustusmakse. Tugevdama
meetmeid soodustamaks naiste osalemist tööturul, parandades lastehoiuvõimalusi
ja laiendama koolieelseid asutusi.
(4)
Võtma meetmeid tugevdamaks riiklike tööturuasutuste
ja muude teenusepakkujate suutlikkust, et parandada koolituse, tööotsinguabi ja
individuaalsete teenuste kvaliteeti ja tulemuslikkust. Tegema programmi
rahastamise tulemustepõhiseks. Võtma konsulteerides sidusrühmadega kasutusele
vastavad programmid, mis on kohandatud madala kvalifikatsiooniga isikutele ning
muudele eriti ebasoodsas olukorras olevatele rühmadele.
(5)
Parandama ettevõtluskeskkonda ja rakendama kõik
põhiseaduse reformis kavandatud meetmed ning vähendama halduskoormust riiklikus
reformikavas. Hindama praegu VKEdele antavate toetuste tulemuslikkust ja
kohandama programme selleks, et parandada juurdepääsu pangandusvälistele
rahastamisvahenditele.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu nimel
                                                                       eesistuja
[1]               EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.
[2]               ELT C , , lk .
[3]               Jätkuvalt ette nähtud 2011. aastaks nõukogu 19. mai 2011.
aasta otsusega 2011/308/EL.
[4]               SEK(2011) 725.
[5]               Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9
lõikele 3.


title: Komisjoni soovitus, 7. aprill 2008 , mobiilsideteenuste lubamise kohta õhusõiduki pardal Euroopa Ühenduses (teatavaks tehtud numbri K(2008) 1257 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               10.4.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 98/24

      KOMISJONI SOOVITUS,
   7. aprill 2008,
   mobiilsideteenuste lubamise kohta õhusõiduki pardal Euroopa Ühenduses
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 1257 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/295/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), (1) eriti selle artikli 19 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Infoühiskonda käsitleva ELi poliitika ja algatuse i2010 raames rõhutatakse kasu, mida saadakse hõlpsast juurdepääsust teabe- ja sideressurssidele igapäevaelu kõigis valdkondades. Kooskõlastatud lähenemisviis, millega reguleeritaks mobiilsideteenuseid õhusõiduki pardal, aitaks tagada kõnealused eelised ja hõlbustada piiriüleseid elektroonilise side teenuseid kogu ühenduses.

               (2)

               Õhusõiduki pardal osutatavaid mobiilsideteenuseid lubades peavad liikmesriigid järgima raamdirektiivi ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv). (2)

               (3)

               Raamdirektiivi kohaselt peaksid liikmesriikide reguleerivad asutused kaasa aitama siseturu arengule, muu hulgas kõrvaldades senised takistused elektrooniliste sidevõrkude, nendega seotud vahendite ja teenuste ning elektrooniliste sideteenuste pakkumisele Euroopa tasandil ning toetades üleeuroopaliste võrkude loomist ja arendamist, üleeuroopaliste teenuste koostalitlusvõimet ja läbivühenduvust.

               (4)

               Vastavalt loadirektiivile tuleks kasutada võimalikult lihtsat lubade andmise süsteemi, mis võimaldaks pakkuda elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid, et stimuleerida uute elektrooniliste sideteenuste ning üleeuroopaliste sidevõrkude ja -teenuste arengut, ja laseks ühtlasi teenuseosutajatel ning tarbijatel kasutada ühtsest turust saadavat mastaabisäästu. Üldjuhul on kõnealuseid eesmärke võimalik kõige paremini saavutada kõiki elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid hõlmava üldloa abil.

               (5)

               Mobiilside toimimisega õhusõiduki pardal maapealsetele mobiilsidevõrkudele põhjustatud kahjulike häirete ohu vähendamiseks vajalikke tehnilisi tingimusi käsitletakse komisjoni otsuses 2008/294/EÜ eraldi. (3)

               (6)

               Otsuse 2008/294/EÜ tehniline alus on Euroopa postside- ja telekommunikatsiooniadministratsioonide konverentsi (CEPT) aruanne 016, mis oli vastuseks 12. oktoobril 2006 Euroopa postside- ja telekommunikatsiooniadministratsioonide konverentsile antud EÜ mandaadile mobiilside kohta õhusõiduki pardal.

               (7)

               Euroopa Telekommunikatsiooni Standardiinstituudi (ETSI) harmoneeritud standardiga EN 302 480 on ette nähtud, et Euroopa Liidus õhusõiduki pardal mobiilsideteenuste osutamiseks kasutatavate seadmete puhul eeldatakse vastavust Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 1999. aasta direktiivile 1999/5/EÜ raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete ning nende nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise kohta. (4)

               (8)

               Lennundusohutusega seotud küsimused on ülima tähtsusega ja õhusõiduki pardal võib mobiilsideteenuseid osutada üksnes tingimusel, et nendega täidetakse lennundusalased nõuded asjakohase lennukõlblikkussertifikaadi ning muude vastavate lennundussätete kaudu, sealhulgas ka elektroonilist sidet hõlmavate nõuete kaudu. Kogu Euroopa Liidus kehtivad lennukõlblikkussertifikaadid annab välja Euroopa Lennundusohutusamet (EASA).

               (9)

               Kui otsuses 2008/294/EÜ ja harmoneeritud standardis EN 302 480 või sellega võrdväärsetes standardites ja asjakohastes lennukõlblikkussertifikaatides täpsustatud tehnilised tingimused vastavad asjaomastele nõuetele, on kahjulike häirete oht tühine ja seega tuleks õhusõiduki pardal osutatavate mobiilsideteenuste puhul kaaluda üldlubasid.

               (10)

               Õhusõiduki pardal osutatavate mobiilsideteenuste lubamise eest peaks vastutama õhusõiduki registreerimisriik vastavalt asjaomase riigi loasüsteemile.

               (11)

               Piisava teabe kättesaadavus ja jagamine aitaks lahendada võimalikke piiriüleste häirete alaseid küsimusi, mis tulenevad õhusõiduki pardal osutatavatest mobiilsideteenustest.

               (12)

               Liikmesriigid peavad vastavalt komisjoni 16. mai 2007. aasta otsusele 2007/344/EÜ (teabe kättesaadavuse ühtlustamise kohta seoses raadiospektri kasutamisega ühenduses) (5) esitama osa nõutud teabest Euroopa Raadiosideameti raadiosageduste infosüsteemile (EFIS). Muud asjakohast teavet võib saada õhusõiduki pardal pakutavate mobiilsideteenuste osutajatelt või lennuametitest.

               (13)

               Kõiki Euroopa Liidu sees ning sinna ja sealt väljapoole lendavaid ja õhusõiduki pardal kasutatavaid mobiilsideseadmeid kandvaid õhusõidukeid hõlmava asjakohase teabe spetsiaalne register võiks aidata lahendada häiretega seotud probleemid, kogudes kogu teabe aegsasti ja ühtlustatud vormis. Esialgu haldavad sellist ühist registrit asjaomased õhusõiduki pardal toimiva mobiilsideteenuse pakkujad ja see muudetakse kättesaadavaks nii komisjonile kui ka liikmesriikidele; selle suhtes kehtib ka korrapärase läbivaatamise nõue.

               (14)

               Liikmesriikidevaheliste häireid käsitlevate küsimuste lahendamisele võiksid kaasa aidata ka rahvusvaheliste ITU raadioside eeskirjade sätted, mis on seotud kokkulepetega sageduste määramisest teatamise ja nende salvestamise kohta ning kahjulikest häiretest teavitamise kohta.

               (15)

               Pardal mobiilsideteenuseid võimaldavale õhusõidukile, mis lendab liikmesriikide õhuruumis, kuid mis on registreeritud väljaspool Euroopa Liitu, antud loale lisaks peab olema esitatud asjakohane teave, mille on esitanud asjaomane tööstusharu õhusõiduki pardal osutatavaid mobiilsideteenuseid käsitlevas spetsiaalses registris, ja tõendus ITU raadioside eeskirjade vastavate sätete kohaldamise kohta. Abiks võiks olla ühine lähenemisviis õhusõiduki pardal mobiilsideteenuseid võimaldavate lubade vastastikusele tunnustamisele riikide vahel, kus on registreeritud mitte-ELi päritolu õhusõiduk.

               (16)

               Liikmesriigid on juba andnud sageduste kasutusõigused maapealsete mobiilsidevõrkude operaatoritele. Sellised load ei hõlma õhusõiduki pardal osutatavaid mobiilsideteenuseid ja on üldjuhul piiratud maapealsete mobiilsideteenustega.

               (17)

               Käesolevas soovituses käsitatakse õhusõiduki salongi õhusõiduki registreerimisriigi jurisdiktsiooni ja kontrolli alla kuuluvana.

               (18)

               Mobiilsideteenuste kasutamine õhusõiduki pardal võib mõjutada ka avalikku julgeolekut. Riigi tasandil või vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 2320/2002, millega kehtestatakse tsiviillennundusjulgestuse valdkonna ühiseeskirjad, (6) võidakse võtta asjakohaseid meetmeid, et vältida õhusõiduki pardal mobiiltelefonide kasutamist ebaseaduslikel eesmärkidel.

               (19)

               Mobiilsideteenuste lubamist õhusõiduki pardal Euroopa Liidus käsitleva ühise lähenemisviisi regulatiivseid ja tehnilisi elemente tuleks tähelepanelikult kontrollida, et tagada nende jätkuv rahuldav tase seoses üldeesmärgiga vältida kahjulikke häireid, ning nende mittetoimimisel kaalutakse asjakohaste leevendusmeetmete võtmist.

               (20)

               Käesolevas soovituses sätestatud meetmed on kooskõlas sidekomitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:

               1.

               Käesoleva soovituse eesmärk on kooskõlastada riiklikud lubamistingimused ja -menetlused, mis on seotud raadiospektri kasutamisega mobiilsideteenuste puhul õhusõiduki pardal, et hõlbustada nende kasutuselevõtmist ühenduses ja vältida kahjulikke häireid, mida võivad põhjustada õhusõiduki pardal osutatavad mobiilsideteenused piiriülestel lendudel.
               Õhusõiduki pardal osutatavate mobiilsideteenustega ning õhusõiduki ja kosmosejaamade vahelise satelliitsidega seotud inimteguriküsimused jäävad käesoleva soovituse reguleerimisalast välja.
               Käesolevas soovituses osutatud riiklikke lubamistingimusi ja -eeskirju kohaldatakse, ilma et see piiraks lennundusohutuse ja avaliku julgeolekuga seotud õiguslikke kohustusi.

               2.

               „Õhusõiduki pardal osutatavad mobiilsideteenused” tähendavad raamdirektiivi artikli 2 punkti c kohaseid elektroonilisi sideteenuseid, mida osutab ettevõtja, et võimaldada lennureisijatel kasutada lennu ajal üldkasutatavaid sidevõrke, loomata selleks otseühendusi maapealsete mobiilsidevõrkudega.

               3.

               Hiljemalt kuue kuu jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist peaksid liikmesriigid astuma kõik vajalikud sammud, et muuta nende jurisdiktsiooni piires registreeritud õhusõidukites mobiilsideteenuste osutamise lubamine võimalikuks.
               Liikmesriigid peaksid mobiilsideteenuseid õhusõiduki pardal lubama kooskõlas käesolevas soovituses sätestatud põhimõtetega. Ühtegi käesoleva soovituse sätet ei tohiks käsitada optimaalsete lennuohutustingimuste säilitamisega vastuolus olevana.
               Vastavalt punktis 4 kokku lepitud tingimustele ei ole liikmesriikidel vaja täiendavat luba mobiilsideteenuste osutamiseks nende territooriumi kohal teises liikmesriigis registreeritud õhusõiduki pardal.
               Mobiilsideteenuste osutamine väljaspool ühendust registreeritud õhusõiduki pardal peaks samuti olema ühenduse piires loast vabastatud, tingimusel et sellised teenused on kooskõlas punkti 4 kohaste kokkulepitud tingimustega ja registreeritud vastavalt asjakohastele ITU eeskirjadele.

               4.

               Liikmesriigid ei tohiks lubada õhusõiduki pardal osutatavaid mobiilsideteenuseid, kui need ei vasta otsuses nr 2008/294/EÜ sätestatud tehnilistele tingimustele.

               5.

               Liikmesriigid peaksid kaaluma mobiilsideteenuste osutamist sellise õhusõiduki pardal, mis on registreeritud nende jurisdiktsiooni piires ning mille suhtes kohaldatakse üldlubasid.
               Kui õhusõiduki pardal osutatavate mobiilsideteenuste jaoks kasutatava spektri suhtes kehtivad individuaalsed õigused, peaksid liikmesriigid saadud teadmiste valguses selliste individuaalsete õiguste vajadust korrapäraselt uuesti hindama, et kaasata selliste õigustega seotud tingimused üldloa tingimuste hulka.
               Sel juhul peaksid liikmesriigid tagama, et õhusõiduki pardal osutatavad mobiilsideteenused ja samadel sagedusaladel maapealse elektroonilise mobiilside teenused on lubatud selgetel alustel.

               6.

               Liikmesriigid peaksid komisjoni ja teisi liikmesriike aegsasti teavitama mobiilsideteenustest, mida on lubatud osutada nende jurisdiktsiooni piires registreeritud õhusõiduki pardal, ja taotlusest, mis on seotud mobiilsideteenuste osutamisega nende riigi õhuruumis väljaspool Euroopa Liitu registreeritud õhusõiduki pardal.
               Vajaduse korral peaksid liikmesriigid paluma õhusõiduki pardal mobiilsideteenuseid võimaldavatel pakkujatel esitada andmeid, mis on asjakohased eelmises lõigus viidatud eesmärgil.

               7.

               Liikmesriigid peaksid tegema aktiivset, konstruktiivset ja solidaarset koostööd, kasutades vajaduse korral olemasolevaid ITU menetlusi, et tulla toime mis tahes küsimusega, mis on seotud väidetavalt mobiilsideteenuste pakkumisest õhusõiduki pardal tulenevate kahjulike häiretega.
               Liikmesriigid peaksid teises liikmesriigis lubatud õhusõiduki pardal osutatavate mobiilsideteenuste kasutamisest väidetavalt tulenevate kahjulike häiretega seotud küsimustest viivitamata teavitama asjaomase mobiilsideteenuse lubamise eest vastutavat liikmesriiki ja komisjoni. Võimaluse korral peaks komisjon teavitama sidekomiteed ja raadiospektrikomiteed eespool osutatud küsimustest, et leida võimalikele probleemidele lahendused.
               Need liikmesriigid, kes on lubanud selliseid õhusõiduki pardal osutatavaid mobiilsideteenuseid, mille puhul kahtlustatakse teise liikmesriigi territooriumil teenuste kahjulikku häirimist, peavad reageerima ja viivitamata sellised häired kõrvaldama.

               8.

               Liikmesriigid peaksid hoidma õhusõiduki pardal osutatavateks mobiilsideteenusteks kasutatavat spektrit tähelepaneliku kontrolli all, eelkõige seoses tegelike või potentsiaalsete häiretega, ning andma komisjonile oma tähelepanekutest aru, et vajaduse korral võimaldada käesoleva soovituse õigeaegne läbivaatamine.

               9.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 7. aprill 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Viviane REDING

      (1)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 717/2007 (ELT L 171, 29.6.2007, lk 32).

      (2)  EÜT L 108, 24.4.2002, lk 21.

      (3)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 19.

      (4)  EÜT L 91, 7.4.1999, lk 10. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (5)  ELT L 129, 17.5.2007, lk 67.

      (6)  EÜT L 355, 30.12.2002, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 849/2006 (ELT L 158, 30.4.2004, lk 1).


title: Euroopa Keskpanga soovitus, 25. juuni 2009 , Euroopa Liidu Nõukogule, Slovakkia keskpanga välisaudiitorite kohta (EKP/2009/14)

text:
               1.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 149/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
   25. juuni 2009,
   Euroopa Liidu Nõukogule, Slovakkia keskpanga välisaudiitorite kohta
   (EKP/2009/14)
   2009/C 149/01
   EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja (edaspidi „EKPSi põhikiri”), eelkõige selle artiklit 27.1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Keskpanga (EKP) ja riikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

               (2)

               Vastavalt nõukogu 8. juuli 2008. aasta otsuse 2008/608/EÜ (vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 122 lõikele 2 ühisraha kasutuselevõtu kohta Slovakkias 1. jaanuaril 2009. aastal) (1) artiklile 1, võttis Slovakkia ühisraha kasutusele 1. jaanuaril 2009.

               (3)

               Vastavalt Národná banka Slovenska (Slovakkia keskpanga) seaduse artiklile 38 auditeeritakse Slovakkia keskpanga raamatupidamist alates 1. jaanuarist 2009 vastavalt EKPSi põhikirja artiklile 27.1.

               (4)

               Slovakkia keskpank on majandusaastaks 2009 valinud oma välisaudiitoriks Deloitte Audit s.r.o.,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
   Slovakkia keskpanga välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastaks 2009 Deloitte Audit s.r.o.

      Frankfurt Maini ääres, 25. juuni 2009

            EKP president

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  ELT L 195, 24.7.2008, lk 24.


				|

		52011SC0828

			Soovitus: NÕUKOGU SOOVITUS euroalasse kuuluvate liikmesriikide majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta /* SEC/2011/0828 lõplik */

			   	Soovitus:
NÕUKOGU SOOVITUS
euroalasse kuuluvate liikmesriikide
majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[1],
võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
pärast konsulteerimist majandus- ja
rahanduskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Eurorühm pidas […] arutelu, millel käsitleti
euroalasse kuuluvate liikmesriikide majanduspoliitika üldsuuniste rakendamist
ning tunnistati vajadust täiendavalt tõhustada eurorühma raames poliitika
koordineerimist ja euroala liikmesriikidele esitatud soovituste rakendamise
seiret.
(2)
Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks
Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia
– Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud
koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta
meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali
suurendamiseks.
(3)
Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse
liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks
2010–2014. Liikmesriike ja vajaduse korral Euroopa Liitu kutsuti üles võtma
suuniseid arvesse oma majanduspoliitika kujundamisel.
(4)
Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese
iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue
tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa
poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
(5)
Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks
eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu
15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase
majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks
eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist,
tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste
tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid
prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus-
või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.
(6)
Euroopa Ülemkogu kutsus laiendatud euroala paktiga
ühinenud liikmesriike 25. märtsil 2011 üles esitama enda võetud kohustused
õigel ajal, et need saaks lisada stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja
riiklikesse reformikavadesse.
(7)
Euroala liikmesriigid esitasid 2011. aasta aprillis
ja mais oma ajakohastatud stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja oma
riikliku reformikava 2011. aastaks. Kõnealust kaht programmi hinnati
üheaegselt.
(8)
Euro käibeloleku esimesel kümnendil saadud
kogemused üldiselt tõid esile ühisraha paljud eelised. Ülemaailmse kriisi tõttu
vähenes euroala SKP 2009. aastal järsult allapoole 2006. aasta taset. Kuigi
2010. aastal SKP taas suurenes, jääb toodang siiski jätkuvalt alla 2007. aasta
taset. Sellest tulenevalt suurenes tööpuudus euroalas 7,6 %-lt 2007.
aastal 10,1 %-le 2010. aastal. Euroala riikide rahanduse seisund halvenes,
mistõttu hinnati märkimisväärselt ümber mõne liikmesriigi võlaga seonduvad
riskid ja makrotasandi finantsstabiilsust ähvardavad ohud suurenesid järsult.
Majandus on hakanud elavnema, kuid selle erinev kasvutempo eri liikmesriikides
kajastab struktuurseid ja tsüklilisi erinevusi. Kriisi tulemusel hakkasid
vähenema makromajanduslikud tasakaalunihked, mis olid tekkinud juba enne
kriisi. Veel ei ole selge, kas vähenemine on piisav ja jätkusuutlik.
(9)
Euroala riikide valitsemissektori
eelarvepositsioonid on üldiselt hakanud 2010. aastal paranema. Vastavalt
komisjoni kevadprognoosile, mille puhul eeldati, et poliitikat ei muudeta,
peaks paranemine jätkuma 2011. aastal. Valitsemissektori võlg suureneb siiski kuni
2012. aastani. Kui järgmistel aastatel ei võeta meetmeid selle vähendamiseks,
võib see madala potentsiaalse kasvu ja ebasoodsate demograafiliste suundumuste
koosmõjul ohustada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Euroala
riikide eelarvepuudujääk vähenes 2010. aastal 6,0 %-le SKPst, samas kui võla
suhe suurenes 85,1 %-ni SKPst. Vastavalt 2011. aasta stabiilsusprogrammi
eesmärkidele peaks euroala riikide eelarvepuudujääk vähenema 1,3 %-le SKPst
2014. aastal. Samuti peaks hakkama vähenema võla suhe, mis pärast jõudmist
haripunkti 2012. aastal, langeks allapoole 85 % taset 2014. aastal.
Selline fiskaalse konsolideerimise kava kogu euroala puhul oleks üldiselt
kooskõlas majanduskasvu kiirenemisega. Asjaolu, et konsolideerimisel
keskendustakse pigem kulude vähendamisele kui maksude suurendamisele, peaks
veelgi suurendama positiivse tulemuse tõenäosust. Samas on jätkuvalt kahtlusi
seoses kavade tõhusa rakendamisega paljudes riikides. Mitu euroala liikmesriiki
on hiljuti rakendanud uued eelarve-eeskirjad või teatud olemasolevate
eeskirjade tugevdamisest, kuid mõnes liikmesriigis tuleb nende tõhususe
tagamiseks võtta täiendavaid meetmeid. Elanikkonna vananemist arvesse võttes ei
ole pensioni- ja sotsiaalkindlustusreformid riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks
veel piisavad.
(10)
ELi võetud poliitikameetmed on parandanud
finantssüsteemi toimimist ja stabiilsust. Finantssektori probleemid mitmes
euroala liikmesriigis hõlmavad pankade riske seoses võimalike täiendavate
kahjudega teatavatelt varadelt või tingimuste karmistumisega
refinantseerimisturgudel, samuti pangandussektori jätkuvat ümberkorraldamist ja
rekapitaliseerimist, samas kui avaliku sektori toetust pangandussektorile
hakatakse järk-järgult vähendama.
(11)
Euroala kasvupotentsiaali suurendamiseks ja makromajanduslike
tasakaalunihete kõrvaldamiseks euroalas tuleb parandada tootlikkust ja
konkurentsivõimet. Sellega seoses on euroala liikmesriigid näinud oma riiklikes
reformikavades ette mitmed struktuurireformid. Samas tuleb võtta täiendavaid
meetmeid, et parandada riikide toote- ja tööturgu, eelkõige seoses
teenustesektoriga, eelarve konsolideerimist majanduskasvu soodustaval viisi
ning palkade kujundamise süsteemi..
(12)
Majandus- ja rahaliidu nõuetekohase toimimise
tagamiseks peavad euroala liikmesriigid käsitlema oma majanduspoliitikat kui
ühise huvi küsimust, kuna liikmesriigi probleemid üle kanduda teistesse
ühisraha kasutavatesse riikidesse. Seepärast osutus kriisi ja olemasolevaid
väljakutseid silmas pidades vajalikuks koordineerida majanduspoliitikat ELi ja
euroala tasandil terviklikumalt ja alalisemalt. Integreeritud
järelevalvetsükkel Euroopa poolaasta raames, tugevdatud
majandusjuhtimisraamistik, mille on ette pannud komisjon, samuti Euroopa
Süsteemsete Riskide Nõukogu ja Euroopa järelevalveasutuste loomine ning Euroopa
stabiilsusmehhanism on olulised elemendid, millest mõned tuleb veel täielikult
vastu võtta ja/või rakendada. Kõnealust raamistikku täiendab veelgi laiendatud
euroala pakt.
(13)
Komisjon on hinnanud euroala liikmesriikide
stabiilsusprogramme ja riiklikke reformikavasid,[2] võttes arvesse vajadust tugevdada euroala
üldist majandusjuhtimist. Komisjon on seisukohal, et tuleb rangelt järgida
eelarve-eesmärke, astudes mõnes liikmesriigis selleks täiendavaid samme, ning
võtta täiendavaid meetmeid eelarve-eeskirjade tugevdamiseks ja jätkusuutlikkuse
tagamiseks. Samuti tuleks võtta täiendavaid meetmeid, et parandada
finantsstabiilsust, tööstiimuleid, palkade kujundamise mehhanisme,
teenustesektori tõhusust ja euroala juhtimist,
SOOVITAB, et liikmesriigid, kelle
omavääring on euro, peaksid võtma ajavahemikul 2011–2012 meetmeid, et:
(1)
rangelt järgida eelarve-eesmärke, mis on sätestatud
2011. aasta stabiilsusprogrammides ja vastastikuse mõistmise memorandumites,
mille on alla kirjutanud liikmesriigid, kes saavad ELi/IMFi rahalist abi, ning
vajaduse korral tõhustada eelarve konsolideerimist kooskõlas nõukogu esitatud
arvamusega;
(2)
tagada eelarvedistsipliin nii riiklikul kui ka
sellest madalamatel tasanditel, kehtestades eelarve-eeskirjad, mida toetab
piisavalt tugev ja siduv õigusraamistik;
(3)
rakendada sotsiaalkindlustusreformid, millega
tagatakse riigi rahanduse jätkusuutlikkus, pöörates tähelepanu sellele, et
pensionid ja sotsiaaltoetused oleksid adekvaatsed, eelkõige viies
pensionisüsteemi kooskõlla riigi demograafilise olukorraga;
(4)
parandada finantssüsteemi toimimist ja stabiilsust,
võttes arvesse eelseisva kogu ELi hõlmava stressitesti tulemusi, et tagada
pangandussektori vastupanuvõime võimalikele täiendavatele kahjudele või
rahastamispiirangutele ning mitteelujõuliste finantseerimisasutuste
restruktureerimine või turult väljumine, ilma et see tekitaks liigseid pingeid
finantsturgudel;
(5)
viia läbi täiendav maksureform, mille raames
keskendutakse majanduskasvu soodustavale maksuallikatele, säilitades samas
maksutulude kogumahu, eelkõige vähendades tööjõumakse, et muuta töötamine
tulusamaks; avaliku sektori kulutuste kärpimisel vältida kulude vähendamist
majanduskasvu soodustavates valdkondades nagu teadus- ja arendustegevus,
haridus ja energiatõhusus; vajaduse korral kohandada palgakokkuleppeid ja
palkade indekseerimise mehhanisme, konsulteerides sotsiaalpartneritega, et
tagada palkade muutumine kooskõlas tootlikkuse ja konkurentsivõimega;
(6)
viia läbi täiendavad reformid teenustesektoris,
eelkõige kõrvaldades põhjendamatud piirangud kutseteenuste, jaekaubanduse ja
võrgusektori valdkonnas;
(7)
täielikult rakendada laiendatud euroala pakti
raames võetud kohustused, et edendada majanduskasvu, konkurentsivõimet ja
tööhõivet euroalas.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT C
[…], […], lk […].
[2]               SEK(2011)
737.


Soovitus Nõukogu arvamus kooskõlas nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 kolmanda lõikega Hispaania ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta aastateks 2005-2008


title: Komisjoni soovitus, 30. mai 2008 , ohu vähendamise meetmete kohta tsinkoksiidi, tsinksulfaadi ja tritsinkdiortofosfaadi puhul (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2322 all) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               20.6.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 161/47

      KOMISJONI SOOVITUS,
   30. mai 2008,
   ohu vähendamise meetmete kohta tsinkoksiidi, tsinksulfaadi ja tritsinkdiortofosfaadi puhul
   (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2322 all)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (2008/468/EÜ)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 793/93 olemasolevate ainete ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EMÜ) nr 793/93 raames on järgmised ained loetud eritähelepanu vajavateks aineteks, mida tuleb hinnata vastavalt komisjoni 27. septembri 1995. aasta määrusele (EÜ) nr 2268/95 kemikaalide teise erinimekirja kohta vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93: (2)

                           —

                           tsinkoksiid,

                           —

                           tsinksulfaat,

                           —

                           tritsinkdiortofosfaat.

               (2)

               Komisjoni määrusega referendiks määratud liikmesriik on lõpetanud asjaomastest ainetest inimesele ja keskkonnale tuleneva ohu hindamise vastavalt komisjoni 28. juuni 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 1488/94, milles kehtestatakse registreeritud kemikaalide poolt inimesele ja keskkonnale põhjustatava ohtlikkuse hindamise põhimõtted (3) vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 793/93, ja on soovitanud strateegia ohu vähendamiseks.

               (3)

               Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomiteega (SCTEE) ning tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteega (SCHER) on konsulteeritud ja komiteed on esitanud arvamuse referendi tehtud ohuhindamise kohta. Kõnealused arvamused on avaldatud teaduskomiteede veebilehel.

               (4)

               Ohuhindamise ja ohu piiramise strateegia kohta saadud täiendavad tulemused on esitatud asjaomases komisjoni teatises. (4)

               (5)

               Kõnealuse hindamise põhjal on asjakohane soovitada teatavaid ohu vähendamise meetmeid ainete puhul, mida on käsitletud teatises ja käesolevas soovituses.

               (6)

               Käesoleva soovitusega ette nähtud meetmed on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 793/93 artikli 15 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         SOOVITAB JÄRGMIST:
   1.   JAGU
   TSINKOKSIID

         (CASi nr 1314-13-2; Einecsi nr 215-222-5)

   TSINKSULFAAT

         (CASi nr 7733-02-0); Einecsi nr 231-793-3)

   TRITSINKDIORTOFOSFAAT

         (CASi nr 7779-90-0; Einecsi nr 231-944-3)

   Keskkonnaohtlikkuse vähendamise meetmed (1, 2, 3, 4, 5)

               1.

               Vesikondade puhul, kus tsingi heitkogused võivad ohtu tekitada, peaksid asjaomased liikmesriigid kehtestama keskkonnakvaliteedi standardid. Riiklikud saastuse vähendamise meetmed keskkonnakvaliteedi standardite saavutamiseks 2015. aastaks tuleks lisada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ (5) kohastesse vesikonna majandamiskavadesse.

               2.

               Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile teavet tsingiallikate panuste ja tsingi veekeskkonda jõudmise teede, võimalike kaitsemeetmete ja ka tsingi taseme kohta veekeskkonnas, et saaks kaaluda tsingi võimalikku lisamist direktiivi 2000/60/EÜ järgmisel läbivaatamisel selle X lisasse.

               3.

               Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused peaksid kehtestama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/1/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta) (6) alusel tsingi ja tsingiühendite kohta välja antavates lubades tingimused, heitkoguste piirväärtused või samaväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, et käitised kasutaksid kõnealust ainet vastavalt parimale võimalikule tehnikale, võttes arvesse asjaomaste käitiste tehnilisi näitajaid, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

               4.

               Liikmesriigid peaksid hoolikalt jälgima tsingi ja selle ühendite alase parima võimaliku tehnika rakendamist ja teatama komisjonile parima võimaliku tehnika alase teabevahetuse raames kõigist olulistest muudatustest.

               5.

               Kohalikke heitmeid keskkonda tuleks vajaduse korral piirata riiklike eeskirjadega, mis tagaksid, et keskkonda ei ähvardaks oht.

         2.   JAGU
   ADRESSAADID

               6.

               Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 30. mai 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 231, 28.9.1995, lk 18.

      (3)  EÜT L 161, 29.6.1994, lk 3.

      (4)  ELT C 155, 20.6.2008, lk 1.

      (5)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/32/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 60).

      (6)  ELT L 24, 29.1.2008, lk 8.