title: Nõukogu soovitus (EL) 2022/915, 9. juuni 2022, õiguskaitsealase operatiivkoostöö kohta

text:
               13.6.2022

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 158/53

      NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2022/915,
      9. juuni 2022,
      õiguskaitsealase operatiivkoostöö kohta
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 87 lõiget 3 ja artiklit 89 koostoimes artikliga 292,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Piiriülene õiguskaitsealane koostöö on oluline, et tegeleda julgeolekuohtudega Schengeni alal ja tagada Schengeni ala nõuetekohane toimimine. On oluline takistada isikute põgenemist õiguskaitseasutuste eest lihtsalt seeläbi, et nad liiguvad ühest liikmesriigist teise. Liikmesriikide õiguskaitseasutuste vaheline tõhustatud piiriülene õiguskaitsealane koostöö aitab parandada kuritegude ennetamist, avastamist ja uurimist liidus. Selline tõhustatud koostöö hõlmab kahe või enama liikmesriigi vahelisi piiriüleseid meetmeid, nagu piiriülene jälitus ja piiriülene jälgimine, ning riikidevahelised meetmed, näiteks ühisoperatsioonid, mis hõlmavad õiguskaitseametnike lähetamist teistesse liikmesriikidesse.

                  (2)

                  Piiriülene jälitus ja piiriülene jälgimine on hädavajalikud õiguskaitsealase operatiivkoostöö vahendid, mille puudumise korral saaksid isikud piiri ületades õiguskaitseasutuste eest põgeneda ja kasutada ära jurisdiktsiooni muutumist ja õiguskaitsealase tegevuse järjepidevuse puudumist. Liikmesriikidele tuleks soovitada, et nad käsitleksid olemasolevaid piiranguid, mida mõned liikmeriigid on kehtestanud, kuna need takistavad selliste toimingute tegemist nende territooriumil. Samuti tuleb kohandada teatavaid piiriülestes õiguskaitsealastes operatsioonides osalemise norme, et piiriülese jälgimise, piiriülese jälituse ja ühisoperatsioonide käigus isikuid jälgida ja kinni pidada, austades seejuures iga liikmesriigi õigusasutuste pädevust.

                  (3)

                  On vaja luua alaliste ühispatrullide ja muude ühisoperatsioonide suutlikkus, et tulla toime kuritegevuse ning probleemidega, mis õiguskaitsealase operatiivkoostöö jaoks kaasnevad inimeste, kaupade ja teenuste pideva ja suureneva liikumisega liidus. Piiriülese kuritegevuse vastases võitluses etendavad teabe vahetamise teel olulist rolli olemasolevad struktuurid, nagu politsei- ja tollikoostöö keskused. Politsei- ja tollikoostöö keskused peaksid vajaduse korral olema võimelised toetama ühispatrulle ja muid ühisoperatsioone, mis põhinevad ühisel riskianalüüsil ja vajaduste hindamisel, et liidu sisestel piirialadel ennetada ja avastada piiriüleseid kuritegusid ning toetada nende uurimist.

                  (4)

                  Selleks et liikmesriigid, nõukogu ja komisjon saaksid täpse kvantitatiivse ülevaate piiriülese õiguskaitsealase koostöö rakendamise seisust liidus, tuleks soovitada liikmesriikidel kord aastas koguda andmeid ning koostada ja esitada statistikat oma õiguskaitsealase operatiivkoostöö kohta. Kõnealune statistika annaks põhjalikud teadmised ja parema arusaamise liikmesriikide vajadustest ning võimalikest küsimustest, millega tuleb tegeleda liidu tasandil.

                  (5)

                  Kuritegelikud võrgustikud kasutavad oma kuritegude toimepanemiseks ära piirikontrolli puudumist liidu sisepiiridel. Ühispatrullid ja muud ühisoperatsioonid on väärtuslikud vahendid igat liiki piiriülese kuritegevuse vastu võitlemiseks.

                  (6)

                  Kui see on asjakohane ja vajalik, peaks liikmesriikidel olema võimalik rakendada piiriülest õiguskaitsealast operatiivkoostööd käsitlevaid soovitusi kuritegevusega seotud ohte käsitleva valdkondadevahelise Euroopa platvormi (EMPACT) raames, et tegeleda tuvastatud ja prioriteetsete ohtudega, mida põhjustab raske ja organiseeritud rahvusvaheline kuritegevus. Näiteks sihipärased ühispatrullid on luureteabel põhinevale politseitööle tuginev paindlik vahend, mille võivad algatada asjaomased õiguskaitseasutused. Samuti võiksid liikmesriigid kasutada sihipäraseid ühispatrulle lisaks muudele operatiivmeetmetele EMPACTi operatiivsetes tegevuskavades, et tegeleda konkreetsete prioriteetsete kuritegevuse valdkondadega.

                  (7)

                  Õiguskaitseametnike lähetamine teise liikmesriiki võib olla ebatõhus, kui liikmesriikides napib õiguskaitseametnikke, keda saab välismaale lähetada, ja kui lähetamist ei ole eelnevalt ühisanalüüsi põhjal koordineeritud. Et lihtsustada ühispatrullide ja muude ühisoperatsioonide haldus- ja logistilist juhtimist, tuleks soovitada üleeuroopalise mõõtmega tugiplatvormi loomist. Sellise tugiplatvormi abil võiksid liikmesriigid vahetada teavet oma vajaduste kohta ning hõlbustada ühispatrullide ja muude ühisoperatsioonide läbiviimist tõhusal ja tulemuslikul viisil, et säilitada ja parandada avalikku korda ja turvalisust, ennetada kuritegusid ning aidata tegeleda konkreetsete kuriteolainetega olulistes asukohtades, konkreetsetel aegadel ja konkreetsetes olukordades. Kui see on asjakohane, võiks tugiplatvorm saada liidult rahalisi vahendeid ning haldus- ja logistilist tuge Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2016/794 (1) loodud Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ametilt (Europol).

                  (8)

                  Side ja juurdepääs kättesaadavale teabele on hästi toimiva piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö jaoks otsustava tähtsusega. Liikmesriikidele tuleks soovitada, et nad võimaldaksid teises liikmesriigis tegutsevatele õiguskaitseametnikele Euroopa otsinguportaali kaudu reaalajas juurdepääsu liidu teabesüsteemides hoitavale teabele ja oma riigi asjakohastele andmebaasidele mobiilsete lahenduste, näiteks kaasaskantavate seadmete või autosse paigaldatud õiguskaitsearvutite kaudu kooskõlas kohaldatavate juurdepääsuõiguste ning liidu ja riigisisese õigusega. Tuleks soovitada, et teise liikmesriigi õiguskaitseasutustele antav teave piirduks üksnes õiguskaitseametnike ülesannete täitmiseks vajalikuga piiriülese õiguskaitsealase koostöö ajal. Samuti tuleks soovitada, et teises liikmesriigis tegutsevaid õiguskaitseametnikke varustataks usaldusväärsete ja turvaliste reaalajas omavahel ühenduvate mobiilsidevahenditega, näiteks kiirsõnumisidevahenditega, mis toimivad piiriüleselt, et suhelda otse oma ja asukohaliikmesriigi ametiasutustega. Tuleb tagada piiriülese õiguskaitseoperatsiooni ajal piiriüleste turvaliste sidevahendite omavaheline ühenduvus, mis võimaldab vähemalt mobiilsidevahendite turvalist kasutamist reaalajas, samuti õiguskaitseametnike kasutatavate õiguskaitsesõidukite asukohatuvastus, näiteks GPS-seire või droonide abil.
                  Seetõttu tuleks soovitada liikmesriikidel kasutada vastavalt oma konkreetsetele vajadustele tehnilisi lahendusi, mida pakub näiteks Europol, kes annab nõu eelkõige oma innovatsioonilabori kaudu, samuti tuginedes Euroopa sisejulgeoleku innovatsioonikeskuse asjakohasele tööle ja projektidele, ning lahendusi, mida pakuvad spetsiaalsed eksperdirühmad, nagu Europoli turvalise side põhirühm ja õiguskaitsealaste tehnoloogiateenistuste Euroopa võrgustik (ENLETS) ning sellised projektid nagu BroadWay projekt. Liikmesriigid võivad samuti tagada sellise ühenduvuse ühendades naaberliikmesriikidega omavahel varasemaid süsteeme.

                  (9)

                  Tõhus piiriülene õiguskaitsealane operatiivkoostöö eeldab liikumist liidu ühise õiguskaitsealase töökultuuri poole. Õiguskaitseametnikuks õppijatele sellise koostöö teemaliste ühiste esmaõppe koolituskursuste (nagu Hispaania ja Prantsusmaa poolt Valdemoros loodud esmaõppe koolituskursused) ja vahetusprogrammide ning õiguskaitseametnikele ja uurijatele samadel teemadel pidevate täienduskoolituskursuste loomisel on märkimisväärne mõju oskuste, teadmiste ja usalduse suurendamisele. On oluline, et liikmesriigid lisaksid õiguskaitseametnikuks õppijatele pakutavasse riiklikku esmaõppekoolitusse võimaluse korral piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö kursuse. Samuti on oluline, et liikmesriigid püüaksid koostöös Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2015/2219 (2) loodud Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ametiga (CEPOL) kavandada või kohandada piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö kursusi ning et liikmesriigid pakuksid keelekoolitust, mida kasutatakse õiguskaitseametnike täiendkoolituseks riiklikul tasandil.
                  Õiguskaitseametnikuks õppijatele ja sellised koolituskursused läbinud õiguskaitseametnikele võiks ette näha karjäärivõimalusi. Liikmesriikidele tuleks soovitada jätkuvalt kasutada võimalikult hästi CEPOLi pakutavaid võimalusi, teavitades CEPOLit oma koolitusvajadustest ja toetades CEPOLi tegevust ning andes panuse, et viia oma koolitusportfell vastavusse piiriülese õiguskaitsealase koostöö prioriteetidega, mis on esitatud ELi strateegiliste koolitusvajaduste hinnangutes. Liikmesriikidele tuleks soovitada kaaluda võimalust luua õiguskaitseametnikuks õppijatele ja õiguskaitseametnikele piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö valdkonnas ulatuslikud ja pikaajalised üleeuroopalised ühised koolitus- ja vahetusprogrammid.

                  (10)

                  Võttes arvesse seda, kui tähtis on koordineerimine ja koostöö käesolevas soovituses käsitletud küsimustes ja eelkõige selle rakendamisel, peaks piiriülene õiguskaitsealane operatiivkoostöö olema nõukogu asjaomase töörühma alaline arutelupunkt. Kõnealune töörühm oleks alaline foorum, kus liikmesriigid arutaksid kõnealuseid küsimusi, sealhulgas oma normide ja kokkulepete ühtlustamist, muid meetmeid piiriüleste õiguskaitsealase koostöö operatsioonide tulemuslikkuse ja tõhususe takistuste kõrvaldamiseks, aruandlust tehtud edusammude kohta ning vajalike suuniste ja heade tavadega seotud küsimusi.

                  (11)

                  Tuleks soovitada viia käesolev soovitus ellu mõistliku aja jooksul. Samuti tuleks soovitada, et liikmesriigid algataksid käesoleva soovituse rakendamiseks võimalikult kiiresti menetluse, et asjakohasuse ja vajaduse korral vaadata läbi riigisisesed normid ning kahe- ja mitmepoolsed lepingud teiste liikmesriikidega.

                  (12)

                  Käesolev soovitus ei mõjuta teenistusrelvade kandmist ja kasutamist käsitlevaid norme, sealhulgas teiste isikute kaitseolukordades, liiklusalaste eesõiguste kasutamist, tehniliste vahendite kasutamist piiriüleseks jälgimiseks või isikusamasuse kontrollimist ja isikusamasuse kontrollist kõrvale hoiduda püüdvate isikute kinnipidamist. Samuti ei tohiks see mõjutada norme, millega määratakse kindlaks, mis kuulub õigusalase koostöö valdkonda või milleks on vajalik õigusasutuse luba.

                  (13)

                  Järjepidevuse tagamiseks peaksid käesolevas soovituses esitatud mõisted ja tagatised asjakohasel juhul põhinema kohaldataval liidu õigusel, eelkõige 14. juuni 1985. aasta konventsioonil, millega rakendatakse Schengeni lepingut Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta (3) (edaspidi „Schengeni lepingu rakendamise konventsioon“), eriti selle artiklitel 39–46, ning nõukogu otsustel 2008/615/JSK (4) ja 2008/616/JSK (5) (edaspidi „Prümi otsused“), eriti otsuse 2008/615/JSK artiklitel 17–19, ning neid tuleks tõlgendada kooskõlas kohaldatava liidu õigusega. Sama kehtib ka viidete kohta vajadusele järgida riigisisest õigust, kui liidu õigus juba viitab riigisisestele nõuetele.

                  (14)

                  Käesoleva soovituse rakendamisel tehtud edusammud tuleks teatava aja möödudes läbi vaadata. Seepärast peaks komisjon hiljemalt kaks aastat pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist hindama tehtud edusamme ja esitama pärast liikmesriikidega konsulteerimist aruande. Nimetatud aruannet tuleks arutada nõukogus, muu hulgas selleks, et komisjon saaks teha ettepaneku siduvateks liidu õigusaktideks, kui nende järgi on õiguskaitsealase operatiivkoostöö valdkonnas vajadus.

                  (15)

                  Euroopa Liidu lepingule (edaspidi „ELi leping“) ja Euroopa Liidu toimimise lepingule (edaspidi „ELi toimimise leping“) lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades, et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, peaks Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt otsustama kuue kuu jooksul pärast nõukogu otsuse tegemist käesoleva soovituse üle, kas ta rakendab seda oma õiguses.

                  (16)

                  Käesolev soovitus, v.a selle punktid 2.1, 2.2 ja 2.3, kujutavad endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa osaleb ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 19 (Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis’ kohta) artikli 5 lõike 1 ning nõukogu otsuse 2002/192/EÜ (6) artikli 6 lõike 2 kohaselt; seetõttu osaleb Iirimaa käesoleva soovituse vastuvõtmisel.

                  (17)

                  Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) (7) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (8) artikli 1 punktis H osutatud valdkonda.

                  (18)

                  Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) (9) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis H osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ (10) artikliga 3 ja nõukogu otsuse 2008/149/JSK (11) artikliga 3.

                  (19)

                  Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) (12) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis H osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2011/350/EL (13) artikliga 3 ja nõukogu otsuse 2011/349/EL (14) artikliga 3.

                  (20)

                  Küprose puhul moodustavad käesoleva soovituse punktid 2.1 ja 2.2 õigusakti, mis põhineb Schengeni acquis’l või on muul viisil sellega seotud 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 2 tähenduses.

                  (21)

                  Bulgaaria ja Rumeenia puhul moodustavad käesoleva soovituse punktid 2.1 ja 2.2 õigusakti, mis põhineb Schengeni acquis’l või on muul viisil sellega seotud 2005. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 tähenduses.

                  (22)

                  Horvaatia puhul moodustavad käesoleva soovituse punktid 2.1 ja 2.2 õigusakti, mis põhineb Schengeni acquis’l või on muul viisil sellega seotud 2011. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 tähenduses,

            SOOVITAB:

         ÜLDRAAMISTIK

                  a)

                  Võttes arvesse seda, et käesolev soovitus ei ole õiguslikult siduv, soovitatakse liikmesriikidel rakendada selles esitatud meetmeid kooskõlas kohaldatava liidu õigusega, eelkõige siduva õigusega.

                  b)

                  Käesolevat soovitust ei tohiks tõlgendada nii, et selle eesmärk on mõjutada riigisiseseid norme, millega nähakse ette volitused, rollid, pädevused, piirangud, kaitsemeetmed või tingimused, mida ei ole käesolevas soovituses konkreetselt käsitletud ja mida kohaldatakse selliste asjaomaste piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö toimingute suhtes, mida tehakse õiguslikult siduvate liidu õigusaktide, sealhulgas Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni ja Prümi otsuste alusel, ning riigisisese õiguse alusel kooskõlas liidu õigusega.

                  c)

                  Käesolev soovitus on kooskõlas kohustusega austada ELi lepingu artiklis 6 sätestatud põhiõigusi ja õiguspõhimõtteid, sealhulgas õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, samuti rangeid andmekaitsenõudeid, mis on sätestatud liidu õiguses, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2016/680 (15).

                  d)

                  Liikmesriigid võivad säilitada või võtta vastu norme ja sõlmida kokkuleppeid, millega nähakse ette tihedam koostöö kui käesolevas soovituses esitatud meetmed.

                  e)

                  Liikmesriikidel soovitatakse käesolevat soovitust rakendada, ilma et see piiraks Euroopa Liidu lepingu artikli K.3 alusel koostatud tolliasutuste vastastikuse abi ja koostöö konventsiooni (16) (Napoli II konventsioon) kohaldamist.

         EESMÄRK JA KOHALDAMISALA

      Käesoleva soovituse eesmärk on tugevdada õiguskaitseasutuste vahelist õiguskaitsealast operatiivkoostööd.
      Õiguskaitsealane operatiivkoostöö hõlmab olukordi, kus ühe liikmesriigi õiguskaitseasutused tegutsevad teise liikmesriigi territooriumil kahe või enama liikmesriigi vaheliste piiriüleste ja muude riikidevaheliste meetmete raames, näiteks piiriülese jälituse, piiriülese jälgimise, ühispatrullide või muude ühisoperatsioonide ajal või seoses turismihooaja või massiüritustega.
      1.   MÕISTED
      Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:

                  a)

                  „õiguskaitseasutus“ – pädev asutus ELi toimimise lepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses;

                  b)

                  „piiriülene jälitus“ – õiguskaitseoperatsioon, mille käigus liikmesriigi õiguskaitseasutuse ametnikud jälitavad kõnealuses liikmesriigis ühte või mitut isikut ning liiguvad kõnealuse jälituse käigus üle piiri teise liikmesriiki ja jätkavad jälitust ühe või mitme liikmesriigi territooriumil pärast seda, kui nimetatud isik või isikud on ületanud piiri;

                  c)

                  „piiriülene jälgimine“ – õiguskaitseoperatsioon, mille käigus liikmesriigi õiguskaitseasutuse ametnikud jälgivad kõnealuses liikmesriigis kriminaaluurimise raames ühte või mitut isikut ning jätkavad jälgimist ühe või mitme liikmesriigi territooriumil pärast seda, kui nimetatud isik või isikud on ületanud piiri;

                  d)

                  „ühisoperatsioonid“ – õiguskaitseoperatsioonid, sealhulgas ühispatrullid ja muud ühisoperatsioonid avaliku korra, avaliku julgeoleku ja kuritegevuse ennetamise valdkonnas, mida viivad ühiselt läbi kahe või enama liikmesriigi õiguskaitseasutuste ametnikud, kusjuures ühe liikmesriigi õiguskaitseametnikud tegutsevad teise liikmesriigi territooriumil;

                  e)

                  „ühtne kontaktpunkt“ – riiklik keskasutus, mis on määratud rahvusvaheliseks õiguskaitsealaseks koostööks kooskõlas käesoleva soovituse jaoga „Üldraamistik“;

                  f)

                  „politsei- ja tollikoostöö keskus“ – ühine õiguskaitsestruktuur, mille eesmärk on vahetada teavet ja toetada muud õiguskaitsetegevust liidu sisestel piirialadel ning mille on asutanud liikmesriik kahe- või mitmepoolse lepingu alusel ühe või mitme naaberliikmesriigiga ja mis asub asjaomaste liikmesriikide vaheliste piiride vahetus läheduses;

                  g)

                  „statistika“ – isikustamata andmed, mida liikmesriigid koguvad ning esitavad nõukogule ja komisjonile seoses piiriüleste õiguskaitsealaste koostööoperatsioonidega, mis on sätestatud 2. jaos.

            2.   TEISES LIIKMESRIIGIS TEGUTSEVATE ÕIGUSKAITSEAMETNIKE ÕIGUSKAITSEALASE OPERATIIVKOOSTÖÖ TAKISTUSTE KÕRVALDAMINE
      2.1.   Piiriülene jälitus

                  a)

                  Liikmesriikidel soovitatakse:

                              i)

                              tagada, et kuriteoliigid, millega seoses võidakse toimetada piiriülest jälitust nende territooriumil, hõlmavad lisas loetletud kuritegusid, samuti kõiki muid kuritegusid, mis võivad kaasa tuua väljaandmise või üleandmise, ning juhul, kui see on kooskõlas riigisisese õigusega, ka õiguskaitseasutuste poolsest kontrollist kõrvalehoidmist;

                              ii)

                              lubada toimetada oma territooriumil piiriülest jälitust üle maismaa-, jõe-, järve- ja õhupiiri;

                              iii)

                              lubada jätkata oma territooriumil piiriülest jälitust ilma geograafiliste või ajaliste piiranguteta kuni nende õiguskaitseametniku saabumiseni;

                              iv)

                              kord aastas koguda andmeid ja koostada statistikat oma õiguskaitseasutuste poolt toimetatud piiriüleste jälituste kohta ja esitada kõnealune statistika nõukogule ja komisjonile; kõnealune iga-aastane statistika sisaldab järgmist:

                                          —

                                          toimunud piiriüleste jälituste arv;

                                          —

                                          liikmesriigid, kelle territooriumil piiriülene jälitus toimus.

                  b)

                  Liikmesriikidel soovitatakse lubada nende territooriumil piiriülest jälitust toimetavatel teise liikmesriigi õiguskaitseasutuse ametnikel teha järgmist:

                              i)

                              kanda teenistusrelvi ja laskemoona ning muud teenistusvarustust;

                              ii)

                              kasutada oma teenistusrelvi õiguspäraseks enesekaitseks ja kooskõlas asukohaliikmesriigi õigusega teiste isikute kaitseks;

                              iii)

                              kasutada selles liikmesriigis, kus piiriülene jälitus toimub, kohaldatavaid liiklusalaseid eesõigusi;

                              iv)

                              kasutada kooskõlas asukohaliikmesriigi õigusega oma GPS-süsteeme, et kõnealuse teise liikmesriigi õiguskaitseasutused saaksid tagada piiriülest jälitust toimetavate ametnike sõidukite seire;

                              v)

                              kasutada turvalisi reaalaja sidevahendeid piiriüleselt.

                  c)

                  Liikmesriikidel soovitatakse kaaluda võimalust lubada teise liikmesriigi õiguskaitseasutuse ametnikel, kes toimetavad piiriülest jälitust nende territooriumil, peatada jälitatav isik ja teda ajutiselt kinni pidada kooskõlas asukohaliikmesriigi õiguse kohaste menetlustega, sealhulgas sunni ja füüsilise jõu abil, ning anda neile õigus läbi viia julgestusotstarbeline läbiotsimine kuni asukohaliikmesriigi õiguskaitseasutuse ametnike saabumiseni.

            2.2.   Piiriülene jälgimine

                  a)

                  Liikmesriikidel soovitatakse:

                              i)

                              lubada toimetada nende territooriumil piiriülest jälgimist seoses isikutega, keda kahtlustatakse ühe või mitme sellise kuriteo ettevalmistamises või toimepanemises või nendes osalemises, mis on loetletud lisas, ning ka seoses selliste teiste kuritegudega, mis võivad kaasa tuua väljaandmise või üleandmise, kuid ka seoses isikutega, kelle jälgimine võib viia selliste kahtlusaluste tuvastamise või neile jälile saamiseni;

                              ii)

                              tagada, et piiriülest jälgimist võib toimetada eesmärgiga teha kindlaks, kas konkreetsed kuriteod on toime pandud või kas neid valmistatakse ette;

                              iii)

                              lubada toimetada nende territooriumil piiriülest jälgimist üle maismaa-, mere-, jõe-, järve- ja õhupiiri;

                              iv)

                              lubada ja hõlbustada ühiselt kokkulepitud menetluste alusel materjali koondamist, et toimetada piiriülest jälgimist tõhusamalt;

                              v)

                              määrata keskasutus või asutused, et koordineerida riiki suunduvat ja riigist väljuvat piiriülest jälgimist ning mis oleks ühtse kontaktpunkti osa või töötaks tihedas koostöös ühtse kontaktpunktiga ning suudaks menetleda ja esitada loataotlusi ööpäevaringselt seitse päeva nädalas.

                  b)

                  Liikmesriikidel soovitatakse lubada nende territooriumil piiriülest jälgimist toimetavatel teise liikmesriigi õiguskaitseasutuse ametnikel teha järgmist:

                              i)

                              kanda teenistusrelvi ja laskemoona ning muud teenistusvarustust;

                              ii)

                              kasutada oma teenistusrelvi õiguspäraseks enesekaitseks ja kooskõlas asukohaliikmesriigi õigusega teiste isikute kaitseks;

                              iii)

                              kasutada piiriüleseks jälgimiseks vajalikke tehnilisi vahendeid, sealhulgas GPS-seire seadmeid, mehitamata õhusõidukeid, audio- ja videoseadmeid, kooskõlas asukohaliikmesriigi õigusega;

                              iv)

                              kasutada turvalisi reaalaja sidevahendeid piiriüleselt.

            2.3.   Ühisoperatsioonid

                  a)

                  Liikmesriikidel soovitatakse lubada teise liikmesriigi õiguskaitseasutuse ametnikel, kes osalevad nende territooriumil toimuvates ühisoperatsioonides, tingimusel et nende endi õiguskaitseametnikel on sarnased volitused ja sarnane varustus, sh vormiriietus, teha vähemalt järgmist:

                              i)

                              kontrollida isikusamasust ja ajutiselt kinni pidada isikusamasuse kontrollist kõrvale hoiduda püüdvaid isikuid;

                              ii)

                              kanda oma vormiriietust ning teenistusrelvi ja laskemoona ning muud teenistusvarustust;

                              iii)

                              kasutada oma teenistusrelvi õiguspäraseks enesekaitseks ja teiste isikute kaitseks;

                              iv)

                              kasutada turvalisi reaalaja sidevahendeid piiriüleselt või pakkuda muid võimalusi piiriüleseks teabevahetuseks; selleks tuleks ette näha vajalikud tehnilised eeltingimused turvaliseks reaalajas toimuvaks teabevahetuseks.

                  b)

                  Liikmesriikidel soovitatakse koordineerida ühisoperatsioone juhul, kui nende õiguskaitseasutuste kaudu viiakse läbi mitut operatsiooni.

                  c)

                  Liikmesriikidel soovitatakse kord aastas koguda andmeid ja koostada statistikat ühispatrullide ja teiste ühisoperatsioonide kohta, mille nende õiguskaitseasutused on läbi viinud teise liikmesriigi territooriumil, ja esitada kõnealune statistika nõukogule ja komisjonile; kõnealune iga-aastane statistika sisaldab järgmist:

                              i)

                              toimunud ühispatrullide ja muude ühisoperatsioonide arv;

                              ii)

                              liikmesriigid, kelle territooriumil ühispatrullid või muud ühisoperatsioonid toimusid.

            3.   POLITSEI- JA TOLLIKOOSTÖÖ KESKUSED

                  a)

                  Liikmesriikidel, kelle territooriumil asub politsei- ja tollikoostöö keskus või kes osalevad selle tegevuses, soovitatakse tagada, et lisaks teabevahetusele keskendumisele täidaksid politsei- ja tollikoostöö keskused järgmisi ülesandeid:

                              i)

                              liidu sisestel piirialadel läbiviidavate ühispatrullide ja muude ühisoperatsioonide toetamine, hõlbustamine ja vajaduse korral koordineerimine;

                              ii)

                              ühisanalüüside koostamise toetamine või ühisanalüüside koostamine piiriüleste kuritegude kohta, mis on seotud nende liidu sisese piirialaga, ning vajaduse korral selliste ühisanalüüside jagamine riikliku ühtse kontaktpunkti kaudu riikide asjaomaste ametiasutuste, teiste liikmesriikide ning pädevate liidu asutuste ja organitega, nagu Europol, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2019/1896 (17) asutatud Euroopa piiri- ja rannikuvalve ning komisjoni otsusega 1999/352/EÜ, ESTÜ, Euratom (18) asutatud Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF);

                              iii)

                              liidu sisestel piirialadel toime pandud piiriüleste kuritegude uurimise toetamine.

                  b)

                  Liikmesriikidel soovitatakse tugevdada piiriülest õiguskaitsealast koostööd ja võtta vastu parimad tavad seoses naaberriikidega tehtava kahe- või mitmepoolse koostööga, mida tehakse muu hulgas ühiste politseijaoskondade ning politsei- ja tollikoostöö keskuste kaudu.

            4.   ÜHISPATRULLIDE JA MUUDE ÜHISOPERATSIOONIDE TUGIPLATVORM

                  a)

                  Liikmesriikidel soovitatakse luua tugiplatvorm, mis võimaldaks ilma isikuandmeid edastamata kindlaks teha ja keskselt registreerida iga liikmesriigi vajadused ühispatrullide või muude ühisoperatsioonide korraldamiseks:

                              i)

                              paikades, mis on eriti olulised kuritegevuse ennetamise ja selle vastu võitlemise seisukohast, näiteks peamised kuritegelikud keskused või turismipiirkonnad, mida külastavad teistest liikmesriikidest pärit turistid;

                              ii)

                              massikogunemistel ja suurüritustel, mis tõenäoliselt meelitavad ligi teistest liikmesriikidest pärit külastajaid, nagu suured spordiüritused või rahvusvahelised tippkohtumised;

                              iii)

                              katastroofi või raske õnnetuse korral, tehes koostööd liidu elanikkonnakaitse mehhanismiga ning eelkõige hädaolukordadele reageerimise koordineerimiskeskusega (19).

                  b)

                  Liikmesriikidel soovitatakse:

                              i)

                              anda tugiplatvormile teavet nende vajaduste ja taotluse asjaolude kohta, et tagada avalik kord ja julgeolek ning ennetada kuritegusid;

                              ii)

                              määrata sõltuvalt ühisoperatsioonide laadist asjakohane kontaktpunkt selliste ühispatrullide ja muude ühisoperatsioonide riiklikuks kontaktpunktiks ning asjakohase teabe edastamiseks.

            5.   TEABELE JA SIDELE TÕHUSA JUURDEPÄÄSU TAGAMINE

                  a)

                  Liikmesriikidel soovitatakse tagada, et nende õiguskaitseasutuste ametnikel, kes osalevad käesoleva soovitusega hõlmatud piiriüleses õiguskaitsealases operatiivkoostöös ja tegutsevad teise liikmesriigi territooriumil:

                              i)

                              on kooskõlas liidu ja riigisisese õigusega Euroopa otsinguportaali kaudu turvaline kaugjuurdepääs oma riigi ning liidu ja rahvusvahelistele andmebaasidele, võimaldades neil piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö raames täita oma õiguskaitsealaseid ülesandeid teise liikmesriigi territooriumil, näiteks teha isikusamasuse kontrolli;

                              ii)

                              on võimalus kasutada turvalisi reaalaja sidevahendeid, mis toimivad ka teise liikmesriigi territooriumil, võimaldades neil suhelda otse oma liikmesriigi õiguskaitseasutusega ja teise liikmesriigi või teiste asjaomaste liikmesriikide õiguskaitseasutuste ametnikega.

                  b)

                  Liikmesriikidel soovitatakse tagada turvaline reaalajas toimuv piiriülene otsesuhtlus, kasutades tehnilisi lahendusi, mida pakuvad näiteks Europol, spetsiaalsed eksperdirühmad ja liidu rahastatavad projektid, või sidudes naaberliikmesriikide puhul varasemad süsteemid omavahel.

            6.   ÜHINE KOOLITUS JA KUTSEALANE ARENG PIIRIÜLESE ÕIGUSKAITSEALASE OPERATIIVKOOSTÖÖ VALDKONNAS
      Liikmesriikidel soovitatakse:

                  a)

                  lisada õiguskaitseametnikuks õppijate jaoks esmaõppekoolitusse piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö kursus, et tutvustada neile Euroopa õiguskaitsekultuuri;

                  b)

                  luua koos naaberliikmesriikidega oma õiguskaitseametnikuks õppijatele ühised esmaõppe koolituskursused ja vahetusprogrammid piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö teemal, niivõrd kui seda on mõistlikult võimalik rakendada riiklikes struktuurides;

                  c)

                  püüda koostöös CEPOLiga liikmesriikide taotlusel kavandada või kohandada nende riiklikke piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö kursusi, et neid saaks kasutada õiguskaitseametnike pideva kutsealase arengu eesmärgil;

                  d)

                  luua õiguskaitseametnikele ühised täienduskoolituskursused ja algatused, et täiendada nende oskusi ja teadmisi piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö, eriti asjakohase õiguse, jõukasutusreeglite, vahendite, tehnikate, mehhanismide, menetluste ja parimate tavade alal;

                  e)

                  püüda töötada välja ja pakkuda karjäärivõimalusi õiguskaitseametnikele, kes on läbinud ühised esmaõppe koolituskursused, osalenud vahetusprogrammis või läbinud piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö erikursuse;

                  f)

                  pakkuda tõenäoliselt piiriüleses õiguskaitsealases operatiivkoostöös osalevatele õiguskaitseasutuste ametnikele keelekoolitusi ja koolitusi operatiivmenetluste, haldus- ja kriminaalõiguse, teiste liikmesriikide kriminaalmenetluste ning teiste liikmesriikide kontaktasutuste kohta;

                  g)

                  püüda viia oma koolitusportfell vastavusse piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö prioriteetidega, mis on esitatud ELi strateegiliste koolitusvajaduste hinnangutes, pöörates seejuures kohast tähelepanu liikmesriikide vajadustele;

                  h)

                  teavitada CEPOLit oma vajadustest piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö alase koolituse järele ja toetada CEPOLi asjakohast tegevust, et CEPOL saaks aidata kaasa õiguskaitseametnike koolitamisele;

                  i)

                  kaaluda võimalust luua piiriülese õiguskaitsealase operatiivkoostöö valdkonnas ulatuslikud ja pikaajalised üleeuroopalised ühised koolitus- ja vahetusprogrammid õiguskaitseametnikuks õppijatele ja õiguskaitseametnikele.

            7.   LÕPPSÄTTED

                  a)

                  Liikmesriikidel soovitatakse arutada ja edendada käesolevas soovituses käsitletud küsimusi, eelkõige selle rakendamisega seotud küsimusi.

                  b)

                  Liikmesriikidel soovitatakse kasutada täiel määral ära Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 513/2014 (20) loodud politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahendi (Sisejulgeolekufond – politseikoostöö) kaudu kättesaadavaks tehtud rahalist toetust, et parandada ja tõhustada piiriülest operatiivkoostööd.

                  c)

                  Käesoleva soovituse rakendamisel soovitatakse liikmesriikidel võimalikult kiiresti pärast käesoleva soovituse vastuvõtmise kuupäeva ja kui see on asjakohane, algatada oma riigisiseste normide ning teiste liikmesriikidega sõlmitud õiguskaitsealast operatiivkoostööd käsitlevate kahe- ja mitmepoolsete lepingute läbivaatamine.

                  d)

                  Komisjonil soovitatakse hiljemalt kaks aastat pärast käesoleva soovituse vastuvõtmise kuupäeva hinnata, kuidas liikmesriigid on käesolevat soovitust rakendanud, avaldada pärast liikmesriikidega konsulteerimist aruanne ja esitada see nõukogule.

         Luxembourg, 9. juuni 2022

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            É. DUPOND-MORETTI

         (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta määrus (EL) 2016/794, mis käsitleb Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ametit (Europol) ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 2009/371/JSK, 2009/934/JSK, 2009/935/JSK, 2009/936/JSK ja 2009/968/JSK (ELT L 135, 24.5.2016, lk 53).

         (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta määrus (EL) 2015/2219, mis käsitleb Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ametit (CEPOL) ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 2005/681/JSK (ELT L 319, 4.12.2015, lk 1).

         (3)  EÜT L 239, 22.9.2000, lk 19.

         (4)  Nõukogu 23. juuni 2008. aasta otsus 2008/615/JSK piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega (ELT L 210, 6.8.2008, lk 1).

         (5)  Nõukogu 23. juuni 2008. aasta otsus 2008/616/JSK, millega rakendatakse otsust 2008/615/JSK piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega (ELT L 210, 6.8.2008, lk 12).

         (6)  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

         (7)  EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.

         (8)  Nõukogu 17. mai 1999. aasta otsus 1999/437/EÜ Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu teatavate rakenduseeskirjade kohta nende kahe riigi ühinemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31).

         (9)  ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

         (10)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/146/EÜ sõlmida Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 1).

         (11)  Nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/149/JSK sõlmida Euroopa Liidu nimel Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega (ELT L 53, 27.2.2008, lk 50).

         (12)  ELT L 160, 18.6.2011, lk 21.

         (13)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/350/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, seoses sisepiiridel piirikontrolli kaotamise ja isikute liikumisega (ELT L 160, 18.6.2011, lk 19).

         (14)  Nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsus 2011/349/EL Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta, eelkõige seoses õigusalase koostööga kriminaalasjades ja politseikoostööga (ELT L 160, 18.6.2011, lk 1).

         (15)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK (ELT L 119, 4.5.2016, lk 89).

         (16)  EÜT C 24, 23.1.1998, lk 2.

         (17)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2019. aasta määrus (EL) 2019/1896, mis käsitleb Euroopa piiri- ja rannikuvalvet ning millega tunnistatakse kehtetuks määrused (EL) nr 1052/2013 ning (EL) 2016/1624 (ELT L 295, 14.11.2019, lk 1).

         (18)  Komisjoni 28. aprilli 1999. aasta otsus 1999/352/EÜ, ESTÜ, Euratom, millega asutatakse Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) (EÜT L 136, 31.5.1999, lk 20).

         (19)  Peamiselt katastroofidest või suurõnnetustest tulenevates kriisides ja hädaolukordades võib iga mõjutatud liikmesriik või kolmas riik taotleda liidu elanikkonnakaitse mehhanismi kaudu elanikkonnakaitset või humanitaarabi. Hädaolukordadele reageerimise koordineerimiskeskus tegeleb liikmesriikidele esitatud abitaotlustele reageerimise koordineerimise, hõlbustamise ja kaasrahastamisega.

         (20)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 513/2014, millega luuakse Sisejulgeolekufondi osana politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahend ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 2007/125/JHA (ELT L 150, 20.5.2014, lk 93).

         LISA
         Punktides 2.1 ja 2.2 osutatud kuritegude loetelu

                     —

                     Osalemine kuritegelikus organisatsioonis;

                     —

                     terrorism;

                     —

                     inimkaubandus;

                     —

                     laste seksuaalne ärakasutamine ja lapsporno;

                     —

                     ebaseaduslik kauplemine narkootiliste ja psühhotroopsete ainetega;

                     —

                     ebaseaduslik kauplemine relvade, laskemoona ja lõhkeainetega;

                     —

                     korruptsioon, sealhulgas altkäemaksu andmine;

                     —

                     pettus, sealhulgas liidu finantshuve kahjustav pettus Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2017/1371 (1) tähenduses;

                     —

                     kuritegelikul teel saadud tulu rahapesu;

                     —

                     rahavõltsimine, sealhulgas eurode võltsimine;

                     —

                     arvutikuriteod;

                     —

                     keskkonnakuriteod, sealhulgas ebaseaduslik kauplemine ohustatud looma- ja taimeliikide ning taimesortidega;

                     —

                     ebaseaduslikule riiki sisenemisele ja riigis elamisele kaasaaitamine;

                     —

                     tahtlik tapmine ja raskete kehavigastuste tekitamine;

                     —

                     ebaseaduslik kauplemine inimorganite ja -kudedega;

                     —

                     inimrööv, ebaseaduslik vabadusevõtmine ja pantvangi võtmine;

                     —

                     rassism ja ksenofoobia;

                     —

                     organiseeritud või relvastatud röövimine;

                     —

                     ebaseaduslik kauplemine kultuuriväärtuste, sealhulgas antiik- ja kunstiesemetega;

                     —

                     kelmus;

                     —

                     väljapressimine ja raha väljapressimine;

                     —

                     toodete võltsimine ja piraatkoopiate valmistamine;

                     —

                     haldusdokumentide võltsimine ja nendega kauplemine;

                     —

                     maksevahendi võltsimine;

                     —

                     ebaseaduslik kauplemine hormoonpreparaatide ja muude kasvukiirendajatega;

                     —

                     ebaseaduslik kauplemine tuumamaterjalide või radioaktiivsete ainetega;

                     —

                     varastatud sõidukitega kauplemine;

                     —

                     vägistamine;

                     —

                     süütamine;

                     —

                     Rahvusvahelise Kriminaalkohtu pädevusse kuuluvad kuriteod;

                     —

                     õhusõiduki, laeva või kosmoseaparaadi kaaperdamine;

                     —

                     sabotaaž.

            (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2017. aasta direktiiv (EL) 2017/1371, mis käsitleb võitlust liidu finantshuve kahjustavate pettuste vastu kriminaalõiguse abil (ELT L 198, 28.7.2017, lk 29).


title: Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitus, 6. mai 2020, investeerimisfondide likviidsusriskide kohta (ESRN/2020/4) 2020/C 200/01

text:
               15.6.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 200/1

      EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU SOOVITUS,
      6. mai 2020,
      investeerimisfondide likviidsusriskide kohta
      (ESRN/2020/4)
      (2020/C 200/01)
      EUROOPA SÜSTEEMSETE RISKIDE NÕUKOGU HALDUSNÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1092/2010, 24. november 2010, finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, (1) eelkõige selle artikli 3 lõike 2 punkte b, d ja f ning artikleid 16 kuni 18,
      võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu otsust ESRN/2011/1, 20. jaanuar 2011, millega võetakse vastu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töökord, (2) eelkõige selle artikli 15 lõike 3 punkti e ning artikleid 18 kuni 20,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Koroonaviiruse haiguse (COVID-19) pandeemia ning sellega seotud vajalikud isoleerimismeetmed kujutavad endast tõsist ja enneolematut šokki Euroopa majandusele. Sellega seoses teatas Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) haldusnõukogu oma 2. aprilli 2020. aasta koosolekul, et ta keskendub viiele prioriteetsele valdkonnale, kus liidu asutuste vaheline koordineerimine on tõenäoliselt eriti oluline liidu finantsstabiilsuse tagamiseks (3). Üks viiest prioriteetsest valdkonnast on seotud finantsturu likviidsusega ning mõjuga varahalduritele ja kindlustusandjatele.

                  (2)

                  COVID-19 pandeemia alguses täheldatud varahindade järsu langusega kaasnes märkimisväärne väljavool investeerimisfondidest ja finantsturgude likviidsuse märkimisväärne vähenemine. Kuigi turutingimused on pärast seda stabiliseerunud, peamiselt keskpankade, järelevalveasutuste ning liidu ja kogu maailma valitsuste võetud otsustavate meetmete tõttu, on makromajanduslik finantsväljavaade endiselt väga ebakindel.

                  (3)

                  Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu varasemad hinnangud (4) pangandusvälise finantsvahenduse kohta on toonud esile võimalikud haavatavused seoses investeerimisfondidega, millel on lühikesed lunastustähtajad, kuid mis investeerivad vähem likviidsetesse varadesse. Sellised likviidsuse mittevastavused suurendavad varade hindamisele stressiolukorras avalduva täiendava surve riski, kui investeerimisfondid püüavad väljavoolu katta kiiresti vähem likviidseid varasid müües. See võib kaasa tuua turuhinnas hindamise suurema kahjumi teistele finantseerimisasutustele, kelle riskipositsioonid on seotud sama või korreleeruva varaga, või finantstingimuste järsu karmistumise.

                  (4)

                  Kehtivad liidu eeskirjad sätestavad fondivalitsejate konkreetsed kohustused seoses nende poolt valitsetavate fondide likviidsusriski juhtimisega (5). Vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjate (eurofondid) puhul peab eurofondi investeeringute likviidsusprofiil olema kooskõlas fonditingimustes, põhikirjas või prospektis sätestatud tagasivõtmispoliitikaga. Samamoodi peab alternatiivsete investeerimisfondide (AIF) investeerimisstrateegia, likviidsusprofiil ja tagasivõtmispoliitika olema omavahel kooskõlas (6). Neid eeskirju täiendavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) suunised eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide likviidsuse stressitestimise kohta fondivalitsejatele, et regulaarselt testida nende fondide vastupidavusvõimet likviidsusriskile tavapärastes ja erandlikes likviidsustingimustes (7).

                  (5)

                  Käesoleva soovituse eesmärk on suurendada valmisolekut reageerida võimalikele tulevastele negatiivsetele šokkidele, mis võivad kaasa tuua finantsturu likviidsuse halvenemise, mis võib kahjustada liidu finantsstabiilsuse tingimusi.

                  (6)

                  ESRN tunnistab, et investeerimisfondide sektor on liidus suur ja mitmekesine. Seda arvesse võttes on ESRN kindlaks teinud kaks eriti prioriteetset valdkonda, mida tuleks finantsstabiilsuse seisukohast põhjalikumalt kontrollida.

                  (7)

                  Esimene oleks investeerimisfondid, millel on märkimisväärne ettevõtlussektori laenude riskipositsioon. COVID-19 pandeemia puhkemise järel toimus oluline väljavool investeerimisfondidest, mis olid investeerinud ettevõtlussektori laenudesse. Lisaks on investeerimisfondid märkimisväärses osas investeerinud finantssektoriväliste ettevõtete võlakirjadesse. Väljavoolu surve lühikeste lunastustähtaegadega avatud fondidest võib kaasa tuua vähem likviidsete varade kiire müügi fondivalitsejate poolt, mis veelgi halvendab likviidsustingimusi ettevõtlussektori võlakirjade turgudel. Sellel võib olla kahjulik ülekanduv mõju teistele finantseerimisasutustele, kellel on nende varadega seotud riskipositsioonid (nt kindlustusandjad, pensionifondid või pangad), või negatiivne mõju mittefinantsettevõtete turupõhise rahastamise kuludele ja kättesaadavusele.

                  (8)

                  Teine ESRNi poolt tuvastatud prioriteetne valdkond, mida tuleks finantsstabiilsuse huvides põhjalikumalt kontrollida, on investeerimisfondid, millel on suured riskipositsioonid kinnisvaras. COVID-19 leviku piiramiseks vajalikud rahvatervise piirangud võivad vähendada kinnisvaraturu tehingute mahtu ja suurendada hindamise määramatust. Kinnisvara investeerimisfondidele kuulub hinnanguliselt ligikaudu üks kolmandik liidu kommertskinnisvaraturust. Edasine väljavool märkimisväärse kinnisvaraosalusega investeerimisfondidest võib kaasa tuua kinnisvara hindamise langussurve, kui toimub kinnisvara müük vähese tehingute mahuga keskkonnas. Sellel võib olla kahjulik mõju teistele finantseerimisasutustele, kellel on kinnisvaraga seotud riskipositsioonid, sealhulgas neile, kes kasutavad kinnisvara laenu tagatisena.

                  (9)

                  Selleks, et liidu finantssüsteem aitaks COVID-19 šokki leevendada, mitte võimendada, peavad finantsturgude eri segmentide eest vastutavad järelevalveasutused piiriüleselt olulist koostööd tegema See kehtib eelkõige kapitaliturgude tegevuse kohta, sealhulgas investeerimisfondide tegevuse kohta, kus piiriülesed vood on suured ja sellise tegevuse sujuv toimimine sõltub paljudest finantssüsteemis osalejatest.

                  (10)

                  ESRN tunnustab ESMA poolt tehtavat prioriteetset tööd fondivalitsejate likviidsusriski juhtimise järelevalvealase ühtsuse suurendamisel. See hõlmab eurofondide valitsejate likviidsusriski juhtimist käsitlevat ühist järelevalvemeedet, millest teatati 2020. aastal, (8) ning ESMA käimasolevat järelevalvetegevuse koordineerimist COVID-19 kontekstis.

                  (11)

                  Käesolev soovitus ei mõjuta liidu keskpankade rahapoliitika pädevust.

                  (12)

                  ESRNi soovitused avaldatakse pärast adressaatide teavitamist ning pärast seda, kui haldusnõukogu on teavitanud Euroopa Liidu Nõukogu oma kavatsusest seda teha ja andnud nõukogule võimaluse vastata,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      1. JAGU

         SOOVITUS

         Soovitus A – Investeerimisfondide valmisoleku hindamise järelevalve koordineerimine

      Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel (ESMA) soovitatakse:

                  1.

                  kooskõlastada oma tegevust riiklike pädevate asutustega, et teostada sihipärast järelevalvet investeerimisfondide üle, millel on märkimisväärne riskipositsioon ettevõtlussektori võlakohustustes ja kinnisvaras, et hinnata nende kahe investeerimisfondide sektori segmendi valmisolekut võimalikeks tulevasteks negatiivseteks šokkideks, sealhulgas märkimisväärseks väljavooluks ja/või hindamise määramatuse suurenemiseks; ja

                  2.

                  esitada ESRNile aruanne oma analüüsi ja järelduste kohta, mis on tehtud seoses asjaomaste investeerimisfondide valmisolekuga.

            2. JAGU

         RAKENDAMINE

      1.   Mõisted

                  1.

                  Käesolevas soovituses kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:

                              a)

                              „riiklik pädev asutus“ (national competent authority, NCA) – pädev asutus vastavalt määratlusele Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ (9) artikli 2 lõike 1 punktis h või Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL (10) artikli 4 lõike 1 punktis f;

                              b)

                              „investeerimisfond“ (investment fund) – i) vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja (eurofond) (undertaking for collective investment in transferable securities) direktiivi 2009/65/EÜ artikli 1 lõike 2 alusel, millele on antud tegevusluba selle direktiivi artikli 5 alusel; ja ii) direktiivi 2011/61/EL artikli 4 lõike 1 punktis a määratletud alternatiivne investeerimisfond (AIF).

            2.   Rakendamise kriteeriumid

                  1.

                  Käesoleva soovituse rakendamisel kohaldatakse järgmisi kriteeriume:

                              a)

                              kohast tähelepanu tuleb pöörata proportsionaalsuse põhimõttele, võttes arvesse iga soovituse eesmärki ja sisu;

                              b)

                              täita tuleb lisas sätestatud konkreetsed vastavuskriteeriumeid.

            3.   Edasine ajakava

                  1.

                  Määruse (EL) nr 1092/2010 artikli 17 lõike 1 kohaselt peavad adressaadid teavitama Euroopa Parlamenti, nõukogu, komisjoni ja ESRNi meetmetest, mis on võetud soovituste rakendamiseks, ning põhjendama meetmete võtmata jätmist. ESMA teadet oodatakse 31. oktoobriks 2020.

            4.   Jälgimine ja hindamine

                  1.

                  ESRNi sekretariaat:

                              a)

                              abistab ESMAt, täiendades analüüsi osi finantsstabiilsuse seisukohast;

                              b)

                              koordineerib järelmeetmete võtmise korda;

                              c)

                              vastab ESMA abitaotlustele.

                  2.

                  Haldusnõukogu hindab ESMA poolt teatatud meetmeid ja põhjendusi ning võib asjakohastel juhtudel otsustada, et käesolevat soovitust ei ole järgitud ning et ESMA põhjendused tegevusetuse kohta ei ole piisavad.

         Frankfurt Maini ääres, 6. mai 2020

               ESRNi sekretariaadi juhataja,

               ESRNi haldusnõukogu nimel

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  ELT L 331, 15.12.2010, lk 1.

         (2)  ELT C 58, 24.2.2011, lk 4.

         (3)  Vaata ESRNi haldusnõukogu 2. aprilli 2020. aasta koosolekule järgnenud pressiteadet, mis on avaldatud: https://www.esrb.europa.eu/news/pr/date/2020/html/esrb.pr200409~a26cc93c59.en.html

         (4)  Vt näiteks iga-aastast „EU Non-bank Financial Intermediation Risk Monitor 2019“, avaldatud: https://www.esrb.europa.eu/pub/pdf/reports/nbfi_monitor/esrb.report190717_NBFImonitor2019~ba7c155135.en.pdf?aad1f4a011a6d589537645242475aa89

         (5)  Vt komisjoni direktiivi 2010/43/EL (1. juuli 2010, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ seoses organisatsiooniliste nõuete, huvide konfliktide, äritegevuse, riskijuhtimise ning depositooriumi ja fondivalitseja vahelise lepingu sisuga) artikli 40 lõige 4 (ELT L 176, 10.7.2010, lk 42).

         (6)  Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/61/EL (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010) artikli 16 lõiget 2 (ELT L 174, 1.7.2011, lk 1).

         (7)  ESMA, Final Report: Guidelines on liquidity stress testing in UCITS and AIFs, 2. september 2019, avaldatud: https://www.esma.europa.eu/sites/default/files/library/esma34-39-882_final_report_guidelines_on_lst_in_ucits_and_aifs.pdf

         (8)  Vt ESMA pressiteade 30. jaanuarist 2020, avaldatud https://www.esma.europa.eu/press-news/esma-news/esma-launches-common-supervisory-action-ncas-ucits-liquidity-risk-management

         (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/65/EÜ, 13. juuli 2009, vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (ELT L 302, 17.11.2009, lk 32).

         (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/61/EL, 8. juuni 2011, alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010 (ELT L 174, 1.7.2011, lk 1).

         LISA

            SOOVITUSE VASTAVUSKRITEERIUMID

         Soovituse A osas kehtivad järgmised vastavuskriteeriumid:

                     1.

                     Selleks et võimaldada sihipärast ja õigeaegset tegevust, peaks ESMA koordineerima oma tegevust riiklike pädevate asutustega, et:

                                 a)

                                 teha kindlaks liidu investeerimisfondid, millel on eriti suur riskopositsioon ettevõtlussektori võlakohustuste ja kinnisvaraturgude suhtes ning mis on eriti olulised makrotasandi usaldatavusjärelevalve seisukohast. Piirates nende fondide tegevuse ulatust, on käesoleva soovituse eesmärk tagada, et seda saab teha ettenähtud aja jooksul. ESMA võib soovi kohaselt fondide tuvastamisel arvesse võtta muid asjakohaseid omadusi, näiteks väljavoolu aktiivsust ja/või finantsvõimenduse taset;

                                 b)

                                 tegeleda sihipäraselt punktis a osutatud investeerimisfondide alarühmaga, et aidata hinnata nende praegust valmisolekut väljavoolu ootamatuks suurenemiseks ja/või hindamise määramatuse suurenemiseks, sealhulgas kujundada seisukoht selle kohta, kuidas need fondid võiksid lühikeses perspektiivis reageerida võimalikele tulevastele negatiivsetele šokkidele;

                                 c)

                                 hinnata investeerimisfondide sektori valmisolekut ettevõtlussektori võlakohustuste ja kinnisvara segmentide osas ning kaaluda, kas selle valmisoleku suurendamiseks on vaja võtta täiendavaid meetmeid. Eelkõige tuleks hindamisel keskenduda võimalikele tulevastele väljavoolu ja/või hindamise määramatuse šokkidele ning kaaluda, kas on vaja võtta täiendavaid meetmeid – näiteks anda kas fondidele või järelevalveasutustele täiendavaid suuniseid likviidsuse juhtimise vahendite kasutamise ja/või hindamise määramatuse käsitlemise kohta.

                     2.

                     Järelevalve teostamisel tuleks arvesse võtta järgmisi kaalutlusi, pöörates erilist tähelepanu valdkondadele, mis on olulised finantsstabiilsuse seisukohast.

                                 a)

                                    Fondid eriti suure riskipositsiooniga ettevõtlussektori võlakohustuste suhtes

                                 Eriti suure ettevõtlussektori võlakoormusega fondide sihipärase hindamise osana on finantsstabiilsuse seisukohast tõenäoliselt eriti kasulik järgmine teave:

                                             i)

                                                Teave fondi käitumise hindamiseks COVID-19 pandeemia alguses. See teave võiks hõlmata järgmist: i) väljavoolu suurus COVID-19 pandeemia alguses, kui ettevõtlussektori võlakirjade fondide väljavool suurenes; ii) kuidas sel ajal kasutati likviidsuse juhtimise vahendeid, sh mitmesuguste fondiliikide osas kasutusele võetud erinevaid vahendeid; ja iii) milliseid varaliike müüdi väljavoolu katmiseks ja kuidas (näiteks vertikaalne läbilõige).

                                             ii)

                                                Teave valmisoleku hetkeolukorra hindamiseks. See teave võiks sisaldada järgmisi kirjeldusi: i) tuvastatud fondile kättesaadavad likviidsuse juhtimise vahendid, ii) viis, kuidas fondijuhid valmistuvad võimalikeks tulevasteks negatiivseteks šokkideks; iii) viis, kuidas fondijuhid valmistuvad võimalikuks tulevaseks väljavoolu kordumiseks; iv) vastava fondi kättesaadavad likviidsete varade positsioonid; ja v) tuvastatud fondi investorite arv ja eripära (näiteks jaeinvestorid või institutsionaalsed investorid).

                                 b)

                                    Fondid eriti suure kinnisvara riskipositsiooniga

                                 Eriti suure kinnisvara riskipositsiooniga fondide sihipärase hindamise osana on finantsstabiilsuse seisukohast tõenäoliselt eriti kasulik järgmine teave:

                                             i)

                                                Teave hindamise määramatuse ja väljavoolu ulatuse jooksvaks hindamiseks. See teave võiks sisaldada järgmisi kirjeldusi: i) erinevates jurisdiktsioonides olevate kinnisvarafondide probleemid hindamise määramatusega, kui on; ii) viis, kuidas siiani on kasutatud likviidsuse juhtimise vahendeid, sh erivahendite kasutuselevõtt; ja iii) väljavõtmise taotluste maht alates COVID-19 pandeemia algusest ja viis, kuidas tuvastatud fondid on neid taotlusi käsitlenud.

                                             ii)

                                                Teave hetkeolukorra hindamise valmisoleku kohta. See teave võiks sisaldada järgmisi kirjeldusi: i) kinnisvarafondi struktuuriomadused (näiteks käsitlemise sagedus, etteteatamistähtaeg, jne); ii) tuvastatud fondile kättesaadavad likviidsuse juhtimise vahendid, iii) viis, kuidas fondijuhid valmistuvad võimalikeks tulevasteks negatiivseteks šokkideks; iv) viis, kuidas fondijuhid tõenäoliselt valmistuksid võimalikuks tulevaseks hindamise määramatuseks/väljavoolu suurenemiseks; v) tuvastatud fondi kättesaadavad likviidsete varade positsioonid; ja v) tuvastatud fondi investorite arv ja eripära (näiteks jaeinvestorid või institutsionaalsed investorid).


title: Nõukogu soovitus, 20. juuli 2020, euroala majanduspoliitika kohta 2020/C 243/01

text:
               23.7.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 243/1

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      20. juuli 2020,
      euroala majanduspoliitika kohta
      (2020/C 243/01)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,
      võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,
      võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Euroala majanduskasv jätkub, kuid väljavaadet ohustavad omavahel seotud riskid ja silmapiiril on ebakindlus. Lisaks on oht, et majanduskasv jääb veel pikemaks ajaks aeglaseks ja esineb inflatsioon, mis on tingitud väikesest tootlikkusest ja elanikkonna vananemisest. Sisemajanduse koguprodukt (SKP) lõhe muutus pärast 2017. aastat positiivseks ja moodustas 2018. aastal potentsiaalsest SKPst 0,7 %, kuid potentsiaalne majanduskasv peaks jääma kriisieelsest tasemest allapoole (3). Alusinflatsioon oli 2018. ja 2019. aastal vahemikus 1–1½ % ja peaks 2020. ja 2021. aastal jääma ligikaudu 1½ % juurde. Tööturu näitajad paranevad jätkuvalt, kuigi aeglasemalt, ning tööhõive kasv peaks prognooside kohaselt veelgi aeglustuma; püsivad töökohtade kvaliteediga seotud probleemid. Nominaalpalkade kasv, mis jäi mitu aastat alla 2,0 %, on stabiliseerunud ja oli 2018. aastal ligikaudu 2¼ % ning peaks prognooside kohaselt 2019. aastal küündima ligikaudu 2½ %ni ja langema 2020.–2021. aastal tagasi 2¼ % tasemele. Kuigi tööturutingimused on head, on reaalpalga kasv kiirenenud aeglaselt ja püsib madalal tasemel – 2018. aastal alla 1 % – ning jääb prognooside kohaselt 2019. aastal umbes samale tasemele ning peaks 2020. ja 2021. aastal olema vastavalt 0,7 % ja 0,8 %. Komisjoni poolt 17. detsembril 2019 vastuvõetud 2020. aasta häiremehhanismi aruande kohaselt peaks euroala jooksevkonto ülejääk vähenema, jäädes samas tipptaseme lähedale. Puudujäägiga liikmesriigid vähendasid oma jooksevkonto puudujääki või saavutasid ülejäägi, isegi kui neil on jätkuvalt suur negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon.
                  Samal ajal, kuigi mõned liikmesriigid vähendasid oma jooksevkonto ülejääki, on neil jätkuvalt suur jooksevkonto ülejääk ja seega suurendavad nad oma rahvusvahelist netoinvesteerimispositsiooni. Euroalal mõjutavad jooksevkonto dünaamikat nõrgenev välisnõudlus, eelkõige ekspordile orienteeritud liikmesriikides, kus on suur jooksevkonto ülejääk ja mis on välisest ekspordinõudlusest suures sõltuvuses. Soodne nõudluse dünaamika on samuti oluline ja tasakaalu taastamisele aitaks kaasa ka see, kui suure ülejäägiga liikmesriigid tugevdaksid tingimusi, mis toetavad palgakasvu, austades seejuures sotsiaalpartnerite rolli, ning avaliku ja erasektori investeeringuid.

                  (2)

                  Kasvupotentsiaali suurendamine, tagades samal ajal keskkonnasäästlikkuse ja sotsiaalkestlikkuse ning edendades euroala liikmesriikide hulgas reaalset lähenemist, eeldab struktuurireforme kestliku majanduskasvu soodustamiseks ja investeeringuid materiaalsesse ja immateriaalsesse kapitali, mis suurendaksid tootlikkust. See aitaks eelkõige neid liikmesriike, mille kasvupotentsiaal on euroala keskmisest selgelt väiksem. See oleks vajalik ka selle ärahoidmiseks, et euroalal algab pikem periood, mida iseloomustab aeglane potentsiaalne majanduskasv ja väike tootlikkus, aeglane hinnainflatsioon ja palgakasv ning suurenev ebavõrdsus. Reformid ja investeeringud on endiselt äärmiselt olulised, et euroala saaks taastada kasvuhoo, ületada keskpikas ja pikas perspektiivis avalduva tugevama surve, mis tuleneb muu hulgas halvenevast demograafilisest olukorrast, ning edendada üleminekut kestlikule majandusele, aidates euroalal ja selle liikmesriikidel saavutada ÜRO kestliku arengu eesmärgid.

                  (3)

                  Ilmnema on hakanud kliimamuutuste majanduslik mõju, mis on tänapäeval üks suurimaid maailmamajandust, finantssüsteeme ja ühiskonda ohustavaid süsteemseid riske. Maailmamajandust ohustavad üha rohkem kliimamuutustest ja laiemalt keskkonnaseisundi halvenemisest tulenevad riskid, mis avaldavad ulatuslikku mõju, sealhulgas ühiskonna kõige haavatavamatele rühmadele. Kui asjakohaseid meetmeid ei rakendata, võivad neil olla negatiivsed tagajärjed majanduse vastupanuvõimele, kaasatusele ja pikaajalisele kasvupotentsiaalile. Seetõttu on oluline teha investeeringuid ning luua regulatiivsed ja finantstingimused korrakohaseks üleminekuks kestlikule majandusele. Kui keskkonna- ja kliimaprobleeme käsitletakse õigesti, annavad need võimaluse taaselavdada Euroopa majandust ja suunata seda kestliku arengu poole. Sellise suundumuse toetamiseks on komisjon esitanud Euroopa rohelise kokkuleppe, mis on Euroopa majanduskasvu strateegia ja mis sisaldab Euroopa esimese kliimaalase õigusakti ettepanekut, milles on sätestatud 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärk. Rohelisele majandusele ülemineku puhul tuleb aga arvesse võtta mõju ühiskonna eri osadele. Majanduse kestlikuks muutmiseks tehtavate investeeringutega peavad kaasnema CO2 heite maksustamine, asjakohane reguleerimine kõikides sektorites, investeeringud oskustesse ja töökoha vahetamise toetamine, et tagada, et tehnoloogilistest muutustest saavad kasu kõik kodanikud, eelkõige aga inimesed sektorites ja piirkondades, mis on rohelisele majandusele ja digitaaltehnoloogiale üleminekul maha jäänud.

                  (4)

                  Avaliku ja erasektori vahendite kaasamine, et investeerida üleminekusse rohelisele majandusele ja digitaaltehnoloogiale, võib lühiajaliselt toetada majanduskasvu ja tulla toime majanduse pikaajaliste probleemidega. Digipööre võib pakkuda võimalusi seoses tootlikkuse, majanduskasvu ja töökohtade loomisega, kuid võib tekitada ka raskusi, eelkõige madalama kvalifikatsiooniga töötajatele, kellel ei ole oskusi uue tehnoloogiaga töötamiseks. Asjaolu, et euroala liikmesriikides toimub üleminek digitaalmajandusele erineva kiirusega, võib kujutada märkimisväärset riski lähenemisele ja makromajanduslikule stabiilsusele. Seda võib suurendada tugev aglomeratsioonimõju, millest saavad sageli kasu suured linnad, ja võitja-võtab-kõik-põhimõte, mis digitaaltehnoloogia valdkonnas sageli valitseb. See võib suurendada ebavõrdsust ja avaldada lähenemisele kahjulikku mõju. Investeeringute eesmärk peaks olema teadusuuringute ja innovatsiooni edendamine ning majanduses innovatsiooni ulatuslikum levitamine.

                  (5)

                  Koordineeritum investeerimisstrateegia koos suuremate reformipüüdlustega euroala tasandil aitaks toetada kestlikku majanduskasvu ja reageerida pikaajalistele väljakutsetele, nagu kliimamuutustega seotud üleminek ja tehnoloogiline pööre. Lähenemise ja konkurentsivõime eelarveline toetusvahend annaks euroala liikmesriikidele rahalist toetust selliste ettepanekute rakendamiseks, mis peaksid reeglina koosnema reformide ja investeeringute pakettidest. Programmiga „InvestEU“, millega toetatakse ka kestliku Euroopa investeerimiskava, soovitakse kaasata lisainvesteeringuid liidus innovatsiooni ja töökohtade loomise edasiseks edendamiseks, muu hulgas rahastades kestlikku taristut. Ühtekuuluvuspoliitika vahenditel, mis on olulised meie regioonide ja maapiirkondade toetamisel, on oluline osa ka kliimamuutustega seotud üleminekus ja tehnoloogilises pöördes, kuna nendega edendatakse kestlikku arengut. Kõigist Euroopa Investeerimispanga eraldatavatest vahenditest on juba praegu nähtud 25 % ette kliimainvesteeringuteks ja pank on andnud teada kavatsusest seda osa kahekordistada. Liidu jätkusuutlikkuse eesmärkide saavutamiseks oleks oluline viia riiklikul ja sellest madalamal tasandil ellu investeerimisprojekte, mille raames tegeldakse kliimamuutustega kohanemise ja nende mõju leevendamise, energiasüsteemi ümberkujundamise, CO2-heite vähendamise või ringmajandusega. Investeerimine võrguteenuste sektorisse ja võrgutaristusse võib aidata parandada euroala konkurentsivõimet ja soodustada üleminekut säästvamale transpordile. Lisaks on investeerimine immateriaalsesse varasse, nagu teadus- ja arendustegevus ning oskused, samuti äärmiselt oluline, et valmistada euroala ette eelseisvateks väljakutseteks.

                  (6)

                  Viimaste aastate majanduskasvu mõju ei ole avaldunud liikmesriikides ega piirkondade ja liikmesriikide lõikes ühtlaselt. Kasutatav tulu on hiljuti suurenenud, kuid on mitmes euroala liikmesriigis endiselt kriisieelsest tasemest allpool. Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste arv väheneb enamikus liikmesriikides ja on praegu 2012. aasta tipptasemest 5 miljoni võrra väiksem, kuid püsib euroalal siiski 2008. aasta tasemest kõrgemal. Pärast suurte erinevuste perioodi on mõningate liikmesriikide näitajad mõnel viimasel aastal lähenenud selliste riikide näitajatele, kus SKP elaniku kohta on suurim. Suurima sissetulekuga rühmade sissetuleku osakaal on viimasel kümnendil siiski aeglaselt suurenenud ning liikmesriikide vahel püsivad suured erinevused. Selleks et toetada liikmesriikide sees ja vahel ülespoole suunatud lähenemist, oleks oluline edendada poliitikat, mille eesmärk on suurendada nii tõhusust kui ka võrdsust, mis on kooskõlas ÜRO kestliku arengu eesmärkidega. Need poliitikameetmed tooksid kaasa paremad makromajanduslikud tulemused ja kasu võrdsema jagunemise ühiskonnas, mis aitaks euroalal edendada ühtekuuluvust.

                  (7)

                  Selleks et tagada jõuline, kaasav ja kestlik majanduskasv ning reageerida tulemuslikult püsivale aeglasele inflatsioonile, halvenevale väljavaatele ja pikaajalist majanduskasvu ohustavatele riskidele, on äärmiselt oluline, et euroala makromajanduslike poliitikameetmete kombinatsioon, mis hõlmab raha-, eelarve ja struktuuripoliitikat, oleks järjepidev ja tasakaalus. Euroopa Keskpank järgib jätkuvalt toetavat rahapoliitikat, et aidata inflatsioonil läheneda keskpika perioodi inflatsioonieesmärgile, toetades samal ajal majanduskasvu ja töökohtade loomist. Eelarvepoliitika peab täiendama rahapoliitilist kurssi, nagu seda teevad ka eri sektorite struktuurireformid, sealhulgas need, mida on vaja majandus- ja rahaliidu struktuuri väljakujundamise lõpuleviimiseks.

                  (8)

                  Riiklikke eelarvepoliitikate koordineerimine täielikus kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, võttes samal ajal arvesse olemasolevat eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja ühest liikmesriigist teise ülekanduvaid mõjusid, toetab majandus- ja rahaliidu nõuetekohast toimimist. Euroala eelarvepoliitika peaks prognooside kohaselt olema 2020. ja 2021. aastal üldjoontes neutraalne või pisut ekspansiivne. Samal ajal ei ole liikmesriikide eelarvepoliitika endiselt piisavalt diferentseeritud. Kui kõrge valitsemissektori võla tasemega liikmesriigid järgiksid konservatiivset eelarvepoliitikat, kahandaks see valitsemissektori võlga, vähendaks haavatavust šokkide suhtes ja võimaldaks majanduslanguse korral automaatsete stabilisaatorite täielikku toimimist. Teisest küljest toetaks investeeringute edendamine ja muud tootlikud kulutused liikmesriikides, kus on soodne eelarveseis, majanduskasvu lühikeses ja keskpikas perspektiivis, aidates samal ajal euroala majanduses tasakaalu taastada. Kui langusriskid peaksid realiseeruma, tuleks eelarvemeetmeid diferentseerida, et saavutada üldisel tasandil toetavam lähenemisviis, tagades samal ajal stabiilsuse ja kasvu pakti täieliku järgimise. Võimaluste piires tuleks arvesse võtta riigipõhiseid asjaolusid ja vältida protsüklilisust. Liikmesriigid peaksid olema valmis poliitikaid eurorühmas koordineerima.

                  (9)

                  Eelarve- ja struktuurireformid on jätkuvalt olulised riigi rahanduse jätkusuutlikkuse suurendamiseks, majanduse kasvupotentsiaali parandamiseks ja tulemusliku vastutsüklilise eelarvepoliitika võimaldamiseks majanduslanguse ajal. Hästi toimivad riiklikud eelarveraamistikud koos korrapärase ja põhjaliku kulutuste läbivaatamise ning tulemuslike ja läbipaistavate riigihangetega võivad suurendada avaliku sektori kulutuste tõhusust ja tulemuslikkust ning parandada eelarvepoliitika usaldusväärsust ja kvaliteeti. Riigieelarvete struktuuri parandamine nii tulude kui ka kulude poolel, muu hulgas suunates hästi kavandatud investeerimisstrateegiate kehtestamise ja keskkonnasõbralike eelarvevahendite väljatöötamise abil rohkem vahendeid avaliku sektori investeeringutesse, suurendaks riigieelarvete mõju majanduskasvule, tõstaks tootlikkust ning võimaldaks hakata lahendama rohelisele ja digitaalmajandusele ülemineku kiireloomulisi pikaajalisi probleeme. Maksusüsteemide tõhusamaks ja õiglasemaks muutmiseks on väga oluline maksusüsteeme lihtsustada ja ajakohastada ning võidelda eelkõige agressiivse maksuplaneerimise vastaste meetmetega maksupettuste, maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimise vastu, võttes arvesse Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) kaasavas raamistikus käimasolevaid arutelusid maksubaasi kahanemist ja kasumi ümberpaigutamist puudutavates ülejäänud küsimustes. Mobiilsete ressursside lihtne liikumine euroalal on siseturu üks alustala, kuid suurendab ka maksukonkurentsi. Seepärast on liikmesriikidevaheline koordineerimine oluline, et käsitleda kasumi ümberpaigutamist ja kahjulikke maksutavasid ning vältida äriühingu tulumaksu vähendamisel toimuvat üldist võidujooksu.
                  Sel eesmärgil võib olla oluline töö, mida tehakse, et saavutada kokkulepe äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi küsimuses ja jõuda OECD kaasavas raamistikus kokkuleppele maksubaasi kahanemist ja kasumi ümberpaigutamist puudutavates ülejäänud küsimustes, et vaadata läbi kasumi jaotamine liikmesriikide vahel ja tagada minimaalne tegelik maksustamine. Maksukoormus on euroalal suhteliselt suur, eriti tööjõu oma, samal ajal kui kinnisvara- või keskkonnamaksud moodustavad maksutuludest väga väikese osa. Kinnisvara- ja keskkonnamaksud võivad aga majanduskasvu ning tööjõu pakkumist ja nõudlust vähem kahjustada. Keskkonnamaksude suurem kasutamine võib aidata kaasa kestliku majanduskasvu saavutamisele, stimuleerides tarbijate ja tootjate keskkonnasäästlikumat käitumist. Maksustamisel tuleks rohkem arvesse võtta kliimamõõdet ja käsitleda heitmeid ja kasvuhoonegaaside heite ülekandumist järjepidevamalt. Ülemaailmse koordineeritud tegevuse edendamine suurendaks veelgi nende meetmete tõhusust. Seepärast tehakse rohelisele majandusele ülemineku toetamiseks ettepanek soodustada sellise eelarvepoliitika kujundamist, millega kaasnevad keskkonnaalased kohustused, vaadata läbi nõukogu direktiiv 2003/96/EÜ (4) ning kasutada vajaduse korral Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) nõuetele vastavat süsinikdioksiidi piirimaksu mehhanismi kasvuhoonegaaside heite ülekandumise vältimiseks.

                  (10)

                  Struktuuri- ja institutsioonilised reformid, millega suurendatakse konkurentsi tooteturgudel, edendatakse ressursitõhusust, parandatakse ettevõtluskeskkonda ja haldusasutuste kvaliteeti, sealhulgas kohtusüsteemide tulemuslikkust, on olulised euroala liikmesriikide vastupanuvõime jaoks. Vastupanuvõimelised majandusstruktuurid ja asjaomased poliitikad tagavad, et šokkidel ei ole märkimisväärset ja pikaajalist mõju sissetulekutele ja tööjõu pakkumisele, ning võivad toetada eelarve- ja rahapoliitika toimimist ja piirata erinevusi, eelkõige majanduslanguse korral, luues soodsamad tingimused kestlikuks ja kaasavaks majanduskasvuks. Struktuurireformide, eriti riigipõhiste soovitustega ette nähtud reformide parema koordineerimise ja elluviimisega võib positiivne mõju kanduda üle ühest liikmesriigist teise. Sellega seoses võib riiklikel tootlikkuse komiteedel olla oluline roll reformide eest suurema vastutuse võtmisel ja nende elluviimise tõhustamisel. Reforme on vaja ka selleks, et tulla toime kiireloomuliste pikaajaliste väljakutsetega, nagu kliimamuutustega seotud üleminek ja tehnoloogiline pööre. Ühtse turu integratsiooni süvendamine, mis on olnud oluline majanduskasvu ning liikmesriikide lähenemise edendaja, võib soodustada ka tootlikkuse kasvu.

                  (11)

                  Euroopa sotsiaalõiguste samba raames on kehtestatud 20 põhimõtet, millega edendatakse võrdseid võimalusi, juurdepääsu tööturule, õiglasi töötingimusi, sotsiaalkaitset ja sotsiaalset kaasatust. See on ehitatud üles kompassina, et edendada ülespoole suunatud lähenemist, millega tagatakse paremad töö- ja elamistingimused. Tugevam ja kaasavam majandus ja ühiskond võivad omakorda suurendada liidu ja euroala vastupanuvõimet. Erapooletu ja õiglase üleminekuga rohelisele ja digitaalmajandusele peaks kaasnema ka reformid ning investeeringud oskustesse, töökoha vahetamisse ja tulemuslikumasse sotsiaalkaitsesse. Ülespoole suunatud lähenemise soodustamisel on äärmiselt oluline Euroopa sotsiaalõiguste samba täielik rakendamine kõigil tasanditel, võttes nõuetekohaselt arvesse asjaomaseid pädevusi.

                  (12)

                  Reformid, mis suurendavad tööturul osalemist, võitlevad noorte ja pikaajalise töötusega, edendavad kvaliteetsete töökohtade loomist, toetavad edukat liikumist tööturustaatuste vahel, vähendavad killustatust ja soodustavad sotsiaaldialoogi, võivad aidata kiirendada kaasavat majanduskasvu, edendada majanduslikku vastupanuvõimet ja automaatset stabiliseerumist, vähendada ebavõrdsust ning võidelda vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu. Personaalne toetus töökoha vahetamise, koolituste ja ümberõppe alal on tööotsijate kiireks tööturule naasmiseks väga oluline. Aktiivne tööturupoliitika peaks olema hästi integreeritud sotsiaalpoliitikaga ning edendama aktiivset kaasamist tööturule ja ühiskonda. Selleks et kogu elu jooksul oleks juurdepääs kvaliteetsele haridusele ja koolitusele, on vaja piisavaid investeeringuid, mis parandaks inimkapitali ja oskusi, seda ka seoses üleminekuga rohelisele majandusele ja digitaaltehnoloogiale. See aitab keskpikas ja pikas perspektiivis suurendada tööalast konkurentsivõimet, tootlikkust, uuendusvõimet ja palku, suurendades euroala vastupanuvõimet. Töökaitsealaste õigusaktidega tuleb näha ette õiglased ja inimväärsed töötingimused kõigile töötajatele, pidades eelkõige silmas, et tekkimas on ebatüüpilised tööhõivevormid, millega kaasnevad uued võimalused, aga ka probleemid, mis on seotud töökohakindluse ja sotsiaalkaitsega.
                  Tulemuslikud ja jätkusuutlikud sotsiaalkaitsesüsteemid on äärmiselt olulised ka selleks, et tagada piisav sissetulek ja juurdepääs kvaliteetsetele teenustele. Pensionireformid ning töö- ja eraelu tasakaalu põhimõte võivad edendada märkimisväärselt tööturul osalemist, kaitstes Euroopa sotsiaalhoolekande süsteemide pikaajalist jätkusuutlikkust. Maksukoormuse nihutamisel tööjõult mujale oleks kasulik keskenduda eelkõige väikese sissetulekuga inimestele ja isikutele, kes on leibkonna teiseks palgasaajaks. Väga oluline on kaasata tööhõive, sotsiaal- ja majandusreformidesse sotsiaalpartnerid, sest nii suureneks vastutus reformide eest ja toetus nende rakendamisele. Samuti on kasulik kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamine. On oluline, et kollektiivlepingud aitaksid kaasa allpool esitatud soovituste 1–5 eesmärkide saavutamisele, austades täielikult sotsiaalpartnerite sõltumatust.

                  (13)

                  Euroala finantssektor on muutunud kriisi järel tugevamaks, kuid siiski esineb nõrkusi, mida tuleb käsitleda. Riskiallikaks võib olla ettevõtete ja kodumajapidamiste kõrge võlatase, millele aitab kaasa laenuvahendite kasutamise soodustamine paljudes riiklikes maksusüsteemides. Pankade kasumlikkusele avaldavad jätkuvalt survet pankade ärimudelite kohandamise vajadus, madalad intressimäärad ja muude rahastamisvormide poolt pakutav suurenev konkurents. Riskide, eelkõige viivislaenude vähendamisel on tehtud püsivaid edusamme. Seal, kus viivislaenude suhtarv on jätkuvalt suur, tuleb teha uusi püsivaid jõupingutusi ning kõik liikmesriigid peaksid kehtestama asjakohase poliitika viivislaenude kuhjumise ärahoidmiseks. 2018. aasta märtsis esitas komisjon riskide vähendamise paketi, et lihtsustada varasemate perioodide viivislaenude käsitlemist ja vältida nende kuhjumist tulevikus. 2019. aasta aprillis võeti viivislaene käsitlevate seadusandlike meetmete osana vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2019/630, (5) millega kehtestati usaldatavusjärelevalve kaitsemehhanism, et vältida riski, et tulevaste viivislaenude eraldised on ebapiisavad. Viivislaenude probleemi lahendamisel tuleks teha uusi edusamme, eelkõige jätkates viivislaenude järelturgude direktiivi eelnõu menetlemist.
                  Tehtud on edusamme olemasoleva rahapesuvastase raamistiku täiustamisel. Nagu rõhutati komisjoni poolt 2019. aasta juulis avaldatud aruannetes, on liidus siiski vaja rahapesuvastast võitlust ja terroristliku tegevuse rahastamise tõkestamist käsitlevat terviklikumat lähenemisviisi, et kõrvaldada kindlaks tehtud struktuursed puudused. See nõuab eelkõige võimaluste kaalumist ühtlustamise suurendamiseks ning normide järelevalve ja jõustamise parandamiseks liidu meetmete abil.

                  (14)

                  Pangandusliidu tugevdamine on olnud prioriteetne ettevõtmine alates 2013. aastast, et tagada finantsstabiilsus, vähendada finantsvaldkonna killustatust ja kaitsta kriisi ajal majandusele laenuandmist. Selle käigus on jätkuvalt tehtud edusamme, sealhulgas kokkuleppe kaudu, mis käsitleb Euroopa stabiilsusmehhanismi (ESM) õigusraamistikku ühtse kriisilahendusfondi ühise kaitsekorra kohta, kuid tugevdamist tuleb jätkata. Sellega seoses tehti euroala tippkohtumisel eurorühmale ülesandeks jätkata liikmesriikide menetlusi arvesse võttes tööd Euroopa stabiilsusmehhanismi reformide paketiga ning jätkata tööd pangandusliidu edasise tugevdamise kõikide aspektidega konsensuslikul alusel. Asutati kõrgetasemeline töörühm, et teha tööd seoses tegevuskavaga, mille alusel alustada poliitilisi läbirääkimisi Euroopa hoiuste tagamise skeemi üle. Oluline on teha edusamme pangandusliidu pakutava kasu ärakasutamiseks seoses erasektori riskide jagamise, finantsstabiilsuse ja majanduskasvuga, vähendades samal ajal liikmesriikide vahelise arbitraaži võimalusi. Lõppkokkuvõttes peaks selline tegutsemine tagama Euroopa finants- ja majandussõltumatuse. Selleks tuleb viivitamata jätkata tööd kõigi elementidega, sealhulgas nendega, mida arutati Euroopa hoiuste tagamise skeemi kõrgetasemelises töörühmas, ning seda tuleb teha sama ambitsioonikalt. Lõpule tuleks viia töö Euroopa stabiilsusmehhanismi reformipaketiga, sealhulgas tuleks kehtestada ühtse kriisilahendusfondi kaitsekord. Ühtse kriisilahendusfondi kaitsekord tuleks kasutusele võtta ja tuleks valmis olla selle kasutamiseks, tingimusel et riskide vähendamisel on tehtud piisavalt edusamme.
                  Tuleks jätkata tööd, et leida lahendused, kuidas kaotada piirangud, mis kehtivad praegu seoses likviidsuse pakkumisega kriisilahenduse olukorras. Komisjon viis ellu kõik meetmed, mis kuulutati välja kapitaliturgude liidu 2015. aasta tegevuskavas. Kapitaliturgude liidu loomist takistavad aga endiselt õiguslikud, maksualased ja regulatiivsed takistused ning nende ületamiseks on vaja uusi jõupingutusi, eelkõige seoses rahastamisele juurdepääsu käsitlevate eeskirjadega ning teatavate maksejõuetuse ja maksude alaste erinevustega; jõupingutusi tuleb teha ka selleks, et saavutada kõrged, tõhusad ja ühtsed järelevalvestandardid.

                  (15)

                  Majandus- ja rahaliidu struktuuri tugevdamiseks tuleb rakendada meetmed, mis 13. detsembril 2019. aastal toimunud euroala tippkohtumisel tehtud avalduse kohaselt on esmatähtsad, jätkates samas arutelu teiste aspektide üle. Komisjoni 12. juuni 2019. aasta teatises „Euroopa majandus- ja rahaliidu süvendamine: kokkuvõte viie juhi aruandele järgnenud nelja aasta jooksul tehtust“ tutvustatakse hetkeseisu ja komisjoni seisukohta seoses valdkondadega, mille reformidele tuleb keskenduda lühikeses ja keskpikas perspektiivis. Majandusliidu puhul on tehtud mõningaid edusamme ning saavutatud on poliitiline kokkulepe, mis käsitleb euroala lähenemise ja konkurentsivõime eelarvelise toetusvahendi omadusi. Jõuti põhimõttelisele kokkuleppele ESMi edasiarendamises ja selle asutamislepingu läbivaatamises, mille eelduseks on riiklike menetluste lõpuleviimine. Nõukogus ei ole aga üksmeelt euroala eelarve stabiliseerimise funktsiooni ega euroala juhtimise reformi osas.

                  (16)

                  Euroopa majandus- ja rahaliidu süvendamisega kaasneksid paremad makromajanduslikud tulemused. Väljakujundamata majandus- ja rahaliit takistab finantsintegratsiooni. See piirab võimalusi rahastada investeeringuid, mida on väga vaja kaasava, tootliku, kestliku ja stabiilse majanduse edendamiseks. Samuti pärsib väljakujundamata majandus- ja rahaliit rahapoliitika sujuvat ülekandumist euroalal ja piirab Euroopa võimalust otsustada ise oma majanduse tuleviku üle. Kokkuleppe korral täiendaks keskne eelarve stabiliseerimise funktsioon euroala liikmesriikide suutlikkust rakendada vastutsüklilist eelarvepoliitikat. Nõukogu võtab teadmiseks komisjoni kavatsuse esitada Euroopa töötushüvitiste edasikindlustusskeemi ettepanek, et kodanikke majandusšokkide korral paremini kaitsta. Majandus- ja rahaliidu tugevdamine koos usaldusväärse poliitikaga Euroopa ja riiklikul tasandil on väga oluline, et suurendada maailmas Euroopa mõjuvõimu, tõhustada euro rahvusvahelist rolli ning edendada avatud, mitmepoolset ja normipõhist maailmamajandust. On oluline, et arutelud toimuksid euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide suhtes jätkuvalt avatud ja läbipaistval viisil, austades samal ajal täielikult liidu siseturgu.

                  (17)

                  Käesoleva soovituse tööhõive- ja sotsiaalaspektide osas on konsulteeritud tööhõivekomitee ja sotsiaalkaitsekomiteega,

            SOOVITAB euroala liikmesriikidel võtta aastatel 2020–2021 iseseisvalt ja eurorühma raames ühiselt järgmisi meetmeid:

                  1.

                  Viia euroala liikmesriikides, kus on jooksevkonto puudujääk või suur välisvõlg, ellu reforme konkurentsivõime suurendamiseks ja välisvõla vähendamiseks. Tugevdada euroala liikmesriikides, kus on suur jooksevkonto ülejääk, palgakasvu toetavaid tingimusi, austades samal ajal sotsiaalpartnerite rolli, ning rakendada meetmeid, millega edendada avaliku ja erasektori investeeringuid. Edendada kõigis liikmesriikides tootlikkuse kasvu, parandades ettevõtluskeskkonda ja institutsioonide kvaliteeti, ning suurendada vastupanuvõimet, parandades kaupade ja teenuste turgude toimimist eelkõige ühtse turu süvendamise kaudu. Toetada õiglast ja kaasavat üleminekut konkurentsivõimelisele rohelisele ja digitaalmajandusele nii avaliku kui ka erasektori materiaalsete ja immateriaalsete investeeringute kaudu.

                  2.

                  Toetada avaliku ja erasektori investeeringuid ning parandada riigi rahanduse kvaliteeti ja struktuuri, järgides poliitikameetmete elluviimisel täiel määral stabiilsuse ja kasvu pakti. Järgida suure valitsemissektori võla tasemega liikmesriikides konservatiivset poliitikat, et vähendada usutavalt ja püsivalt valitsemissektori võlga. Kui liikmesriigis on soodne eelarvepositsioon, kasutada seda kvaliteetsete investeeringute edendamiseks, säilitades samas riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse. Kui langusriskid peaksid realiseeruma, tuleks eelarvemeetmeid diferentseerida, et saavutada üldisel tasandil toetavam lähenemisviis, tagades samal ajal stabiilsuse ja kasvu pakti täieliku järgimise. Võimaluste piires tuleks arvesse võtta riigipõhiseid asjaolusid ja vältida protsüklilisust. Liikmesriigid peaksid olema valmis poliitikaid eurorühmas koordineerima. Parandada riiklike eelarveraamistike tulemuslikkust ja riigi rahanduse kvaliteeti ning võtta vastu majanduskasvu soodustavad maksumeetmed ja muud asjaomased eelarvemeetmed, mis toetavad kestlikku ja kaasavat majandust. Toetada ja rakendada liidu meetmeid, millega võideldakse agressiivse maksuplaneerimise vastu ja hoitakse ära äriühingu tulumaksu vähendamisel toimuvat võidujooksu.

                  3.

                  Tugevdada haridus- ja koolitussüsteeme ning suurendada oskustesse investeerimist. Muuta tulemuslikumaks aktiivne tööturupoliitika, millega toetatakse tööturule integreerimist ja edukat liikumist tööturustaatuste vahel, sealhulgas liikumist digitaalsemate ja rohelisemate töökohtade poole. Edendada tööturul osalemist, sealhulgas naiste ja haavatavate rühmade osalemist, ning nihutada maksukoormus tööjõult mujale, eelkõige väikese sissetulekuga inimeste ja selliste isikute puhul, kes on leibkonna teiseks palgasaajaks. Edendada kvaliteetsete töökohtade loomist, õiglasi töötingimusi ja töö- ja eraelu tasakaalu ning vähendada tööturu killustatust. Parandada juurdepääsu piisavatele ja jätkusuutlikele sotsiaalkaitsesüsteemidele. Suurendada sotsiaaldialoogi tulemuslikkust ja edendada kollektiivläbirääkimisi.

                  4.

                  Järelmeetmena euroala 13. detsembri 2019. aasta tippkohtumisel tehtud avaldusele tugevdada veelgi pangandusliitu, eesmärgiga viia selle loomine lõpule, jätkates viivitamata ja sama ambitsioonikalt tööd kõigi elementidega, sealhulgas nendega, mida arutati Euroopa hoiuste tagamise skeemi käsitlevas kõrgetasemelises töörühmas. Viia lõpule töö Euroopa Stabiilsusmehhanismi reformipaketiga, sealhulgas võtta kasutusele ühtse kriisilahendusfondi kaitsekord. Rakendada ühtse kriisilahendusfondi ühine kaitsekord ja olla selle kasutamiseks valmis, tingimusel et riskide vähendamisel on tehtud piisavaid edusamme. Jätkata tööd, et leida lahendused, kuidas kaotada piirangud, mis kehtivad praegu seoses likviidsuse pakkumisega kriisilahenduse olukorras. Tugevdada Euroopa õigus- ja järelevalveraamistikku, muu hulgas tagades rahapesuvastast võitlust käsitlevate õigusnormide järjepideva ja tõhusa järelevalve ja jõustamise. Edendada erasektori suure võlakoormuse korrapärast vähendamist, muu hulgas vähendades maksustamisel laenuvahendite kasutamise soodustamist. Võimaldada jätkuvalt euroala pankadel alandada kiiresti viivislaenude taset ja hoida ära viivislaenude kuhjumist. Jätkata jõupingutusi kapitaliturgude liidu süvendamiseks.

                  5.

                  Teha ambitsioonikaid edusamme majandus- ja rahaliidu süvendamisel, eelkõige viies kiiresti ellu 2019. aasta 13. detsembri euroala tippkohtumise avalduses kindlaks määratud meetmed, sealhulgas seoses lähenemise ja konkurentsivõime eelarvelise toetusvahendiga, ning arutades muid aspekte. Edusammud selles valdkonnas tugevdavad ka euro rahvusvahelist rolli ja edendavad Euroopa majandushuve kogu maailmas, need peaksid olema täielikult kooskõlas liidu siseturuga ning neid tuleks teha euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide suhtes avatud ja läbipaistval viisil.

         Brüssel, 20. juuli 2020

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. KLOECKNER

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

         (3)  Kõik käesolevas dokumendis esitatud prognoositud näitajad on Euroopa Komisjoni 2019. aasta sügisprognoosist.

         (4)  Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (ELT L 283, 31.10.2003, lk 51).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2019. aasta määrus (EL) 2019/630, millega muudetakse määrust (EL) nr 575/2013 seoses viivisnõuete kahju miinimumkattega (ELT L 111, 25.4.2019, lk 4).


title: Nõukogu soovitus, 9. oktoober 2020, Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta 2020/C 338/02

text:
               12.10.2020

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 338/2

      NÕUKOGU SOOVITUS,
      9. oktoober 2020,
      Euroopa Keskpanga juhatuse liikme ametisse nimetamise kohta
      (2020/C 338/02)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 283 lõiget 2 ja artikli 139 lõiget 2,
      võttes arvesse protokolli nr 4 Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta, eriti selle artiklit 11.2,
      SOOVITAB EUROOPA ÜLEMKOGUL:
      nimetada Frank ELDERSON Euroopa Keskpanga juhatuse liikmeks kaheksaks aastaks alates 15. detsembrist 2020.

         Brüssel, 9. oktoober 2020

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            M. ROTH