title: Nõukogu soovitus, 18. juuni 2021, milles esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 304/53

      NÕUKOGU SOOVITUS
      18. juuni 2021
      milles esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2021/C 304/12)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (2) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Komisjon esitas nimetatud teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 pandeemia põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust COVID-19 kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma teatises „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal.

                  (2)

                  20. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (3) („nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus“). Nõukogu soovitas Itaalial võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ja tagada selle taastumine. Samuti soovitas nõukogu Itaalial, kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada usaldusväärne eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

                  (3)

                  Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu 2021. aasta soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika jääma kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetavaks ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud iga riigi oludele ning olema õigeaegsed, ajutised ja sihipärased. Kui epidemioloogilised ja majanduslikud tingimused seda võimaldavad, tuleks erakorraliste meetmete rakendamine järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Liikmesriigid peaksid järgima sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis konservatiivne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid jätkama reforme, mis suurendavad kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

                  (4)

                  18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Itaalia eelarvekava on nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovituses esitatud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik eelarvekavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust. Mõni meede aga tundunud olevat ajutine või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

                  (5)

                  Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2021/241, (4) millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu, jõustus 19. veebruaril 2021. Taaste- ja vastupidavusrahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb liidu rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda ja teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti suurendab see liikmesriikide majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ja tugevdada kestlikku riigi rahandust ning keskmises ja pikas perspektiivis majanduskasvu ja töökohtade loomist.

                  (6)

                  3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme. Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada liidus kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

                  (7)

                  Oma 3. märtsi 2021. aasta teatises võttis komisjoni ka seisukoha, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on liidu või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes leidis komisjon 2. juunil 2021, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda.

                  (8)

                  Itaalia esitas 30. aprillil 2021 oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4.

                  (9)

                  Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Itaalia valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 9,5 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) ning valitsemissektori võlg suurenes 155,8 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli 8,0 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Itaalia ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on 24,8 % SKPst; selle likviidsustoetuse tegelik kasutuselevõtt oli 2020. aastal ligikaudu võrdväärne 7 %ga SKPst.

                  (10)

                  2. juunil 2021 esitas komisjon aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Kõnealuses aruandes käsitletakse Itaalia eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst ning valitsemissektori võlg ületas aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 60 % SKPst ega vähenenud rahuldavas tempos. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud ja võlakriteerium samuti mitte.

                  (11)

                  Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. ja 2022. aasta puhul realistlik. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on SKP reaalkasv 2021. aastal 4,5 % ja 2022. aastal 4,8 %. Seevastu komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt on SKP reaalkasv mõnevõrra väiksem, 2021. aastal 4,2 % ja 2022. aastal 4,4 %, peamiselt seetõttu, et 2021. ja 2022. aastal eeldatakse taaste- ja vastupidavuskavas esitatud viimaste andmete põhjal taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste vähemal määral kasutamist.

                  (12)

                  Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 9,5 %-lt SKPst 2021. aastal 11,8 %-le SKPst ning võla suhtarv tõuseb 2021. aastal 159,8 %-le SKPst. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni muutus 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) 10,4 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Need prognoosid on kooskõlas komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga.

                  (13)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Itaalia võtnud eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervisesüsteemi suutlikkust, ohjeldada COVID-19 pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud isikutele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Itaalia 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Mõni meede, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, ei näi olevat ajutine või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega. 2023. aastal, mis jääb komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiperioodist väljapoole, on kõnealuste mitteajutiste meetmete kumulatiivne järelejäänud mõju esialgse hinnangu kohaselt ligikaudu 1 % SKPst, sealhulgas peamiselt sotsiaalkindlustusmaksete vähendamine vaesemates piirkondades, maksukrediidi laiendamine palgatulule ja peretoetuse kehtestamine. Kõnealused mitteajutised meetmed hõlmavad ka investeeringuid mahus ligikaudu ⅓ % SKPst, mis peaksid toetama keskpika perioodi potentsiaalset majanduskasvu ja seega kestlikkust.

                  (14)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse, et investeeringuid ja reforme rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega mahus 0,6 % SKPst 2021. aastal, 0,9 % SKPst 2022. aastal, 1,4 % SKPst 2023. aastal, 0,5 % SKPst 2024. aastal ja 0,2 % SKPst 2025. aastal. 2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse ka, et investeeringuid ja reforme rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate laenudega mahus 0,3 % SKPst 2020. aastal, 0,8 % SKPst 2021. aastal, 0,9 % SKPst 2022. aastal, 0,7 % SKPst 2023. aastal, 1,3 % SKPst 2024. aastal, 1,2 % SKPst 2025. aastal ja 1,0 % SKPst 2026. aastal. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis ei ole neid toetusi eelarveprognoosides täiel määral arvesse võetud, kooskõlas 2021. aasta stabiilsusprogrammist hiljem valmis saanud riiklikus taaste- ja vastupidavuskavas esitatud uuemate andmetega. Selle asemel eeldatakse komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis, et investeeringuid ja reforme rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega mahus 0,3 % SKPst 2021. aastal ja 0,7 % SKPst 2022. aastal.

                  (15)

                  Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt COVID-19 pandeemia arengule, suunates selle terviseriskide vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb samuti kohandada (5) ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

                  (16)

                  Nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on ajutised erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervisesüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest. Selleks et praeguses olukorras hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid. Sellest tulenevalt mõõdetakse üldist eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed). Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

                  (17)

                  Itaalia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 5,9 %-le SKPst, mis on peamiselt tingitud 2020. ja 2021. aastal võetud ajutiste toetusmeetmete lõpetamisest ja automaatsete stabilisaatorite väiksemast toest. Valitsemissektori võla suhtarv langeb kavakohaselt 2022. aastal 156,3 %-le SKPst. Need prognoosid on kooskõlas komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt ning eespool nimetatud väljakutseid kajastava konkreetse metoodika alusel on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka liidu eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt -2,2 % SKPst (6). Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,4 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema ekspansiivne panus 0,3 protsendipunkti SKPst (7). Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema ekspansiivne panus 1,3 protsendipunkti SKPst.

                  (18)

                  Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti viisil, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali ja majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

                  (19)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2023. aasta 4,3 %-lt SKPst 2024. aastal 3,4 %-le SKPst. Seega ei naase valitsemissektori eelarvepuudujääk kavakohaselt programmiperioodi jooksul tasemele alla 3 % SKPst. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida avaldavad kogunõudlusele nii riiklikust kui ka liidu eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) 2023. ja 2024. aastal hinnanguliselt keskmiselt 0,4 % SKPst (8). Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks vähenema 0,4 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema ekspansiivne panus 0,2 protsendipunkti SKPst (9). Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema neutraalne panus. Praeguse hinnangu kohaselt on kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv 2 % (10). See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad Itaalia potentsiaalset majanduskasvu hoogustada.

                  (20)

                  Valitsemissektori võla suhtarv peaks langema 2023. aasta 155 %-lt SKPst 2024. aastal 152,7 %-le SKPst. Võttes arvesse kõrget võla suhtarvu, mis prognoosi kohaselt langeb aja jooksul üksnes järk-järgult, järeldatakse, et keskpikas perspektiivis ohustavad Itaaliat suured riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla jätkusuutlikkuse analüüsist.

                  (21)

                  Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

                  (22)

                  Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Itaalia on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

            SOOVITAB ITAALIAL TEHA JÄRGMIST:

         1.

            Kasutada 2022. aastal taaste- ja vastupidavusrahastut lisainvesteeringute rahastamiseks, et toetada majanduse taastumist, järgides samal ajal konservatiivset eelarvepoliitikat. Säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud. Piirata riiklikult rahastatavate jooksvate kulude kasvu.

         2.

            Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

         3.

            Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige investeeringud, mis toetavad rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas asjakohasel juhul tugevdades kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

         Luxembourg, 18. juuni 2021

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. LEÃO

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (3)  Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Itaalia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Itaalia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 74).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. veebruari 2021. aasta määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu (ELT L 57,18.2.2021, lk 17).

         (5)  Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riigi rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

         (6)  Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

         (7)  Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema ekspansiivne panus 0,2 protsendipunkti SKPst.

         (8)  Selles põhjenduses esitatud hinnangud põhinevad üksikasjalikel eelarveprognoosidel, mille Itaalia esitas 2021. aasta stabiilsusprogrammiga. Kui valitsemissektori eelarvepuudujääk ja võlg välja jätta, ei ole Itaalia esitatud prognoosides 2021. aasta mais teatatud eelarvepaketti arvesse võetud. See 20. mail 2021 vastu võetud pakett sisaldas 2021. aastaks täiendavat erakorralist toetust, samuti muid eelolevatel aastatel investeerimisprojektide riiklikuks rahastamiseks ette nähtud ressursse.

         (9)  Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema pärssiv panus 0,2 protsendipunkti SKPst.

         (10)  Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.


title: Nõukogu soovitus, 18. juuni 2021, milles esitatakse nõukogu arvamus Küprose 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 304/58

      NÕUKOGU SOOVITUS
      18. juuni 2021
      milles esitatakse nõukogu arvamus Küprose 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2021/C 304/13)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (2) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Komisjon esitas nimetatud teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 pandeemia põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust COVID-19 kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma teatises „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal.

                  (2)

                  20. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (3) („nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus“). Nõukogu soovitas Küprosel võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ja tagada selle taastumine. Samuti soovitas nõukogu Küprosel, kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada usaldusväärne eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

                  (3)

                  Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu 2021. aasta soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika jääma kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetavaks ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud iga riigi oludele ning olema õigeaegsed, ajutised ja sihipärased. Kui epidemioloogilised ja majanduslikud tingimused seda võimaldavad, tuleks erakorraliste meetmete rakendamine järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturuga seotud mõjudega. Liikmesriigid peaksid järgima sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis konservatiivne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid jätkama reforme, mis suurendavad kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

                  (4)

                  18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Küprose eelarvekava on nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovituses esitatud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik eelarvekavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust.

                  (5)

                  Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2021/241, (4) millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu, jõustus 19. veebruaril 2021. Taaste- ja vastupidavusrahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb liidu rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda ja teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti suurendab see liikmesriikide majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ja tugevdada kestlikku riigi rahandust ning keskmises ja pikas perspektiivis majanduskasvu ja töökohtade loomist.

                  (6)

                  3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme. Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada liidus kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

                  (7)

                  Oma 3. märtsi 2021. aasta teatises võttis komisjoni ka seisukoha, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on liidu või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes leidis komisjon 2. juunil 2021, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda.

                  (8)

                  Küpros esitas 29. aprillil 2021 oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4.

                  (9)

                  Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Küprose valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 5,7 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) ning valitsemissektori võlg suurenes 118,2 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli -7,6 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 3,6 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Küpros ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on 1,9 % SKPst; komisjoni hinnangu kohaselt oli riigigarantiide tegelik kasutuselevõtt 2020. aastal alla ½ % SKPst.

                  (10)

                  2. juunil 2021 esitas komisjon aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Kõnealuses aruandes käsitletakse Küprose eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust ehk 3 % SKPst ning valitsemissektori võlg ületas aluslepingus sätestatud kontrollväärtust ehk 60 % SKPst ega vähenenud rahuldavas tempos. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ja võlakriteerium ei olnud täidetud.

                  (11)

                  Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. ja 2022. aasta puhul soodne. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks Küprose reaalne SKP kasvama 2021. aastal 3,1 % ja 2022. aastal 3,8 %. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks Küprose majandus kasvama 2021. aastal 3,6 % ja 2022. aastal 3,8 %. 2021. aasta stabiilsusprogrammi suhteliselt kõrgem kasvumäär 2021. aastal on tingitud suuremast eratarbimisest.

                  (12)

                  Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 5,7 %-lt SKPst 2021. aastal 4,7 %-le SKPst ning võla suhtarv langeb 2021. aastal 111,9 %-le SKPst. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni muutus 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) -6,5 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 3,4 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Need prognoosid on kooskõlas komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiga.

                  (13)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Küpros võtnud eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervisesüsteemi suutlikkust, ohjeldada COVID-19 pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud isikutele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Küprose 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Eelarvemeetmed, mille valitsus aastatel 2020–2021 kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, on valdavalt ajutised või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

                  (14)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse investeeringuid ja reforme, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega mahus 0,6 % SKPst 2021. aastal, 0,4 % SKPst 2022. aastal, 0,4 % SKPst 2023. aastal ja 0,4 % SKPst 2024. aastal. Seevastu eeldatakse komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis, et taaste- ja vastupidavuskavas sisalduvate reformide ja investeeringute kogumõju eelarvele on 2021. aastal 0,3 % ja 2022. aastal 0,5 % SKPst.

                  (15)

                  Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt COVID-19 pandeemia arengule, suunates selle terviseriskide vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb samuti kohandada (5) ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

                  (16)

                  Nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on ajutised erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervisesüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest. Selleks et praeguses olukorras hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid. Sellest tulenevalt mõõdetakse üldist eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed). Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata ka seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

                  (17)

                  Küprose 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 0,9 %-le SKPst, mis on peamiselt tingitud 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutiste toetusmeetmete lõpetamisest. Valitsemissektori võla suhtarv langeb kavakohaselt 2022. aastal 103,9 %-le SKPst. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosist väiksemad. Komisjoni prognoosi kohaselt on puudujääk 2 % SKPst, mis on peamiselt tingitud eeldatavalt suurematest kuludest ja väiksematest tuludest, ning valitsemissektori võla suhtarv SKPsse on 2022. aastal 106,6 %. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt ning eespool nimetatud väljakutseid kajastava konkreetse metoodika alusel on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riigi kui ka liidu eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt -0,3 % SKPst (6). Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,4 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema pärssiv panus 0,1 protsendipunkti SKPst (7). Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema pärssiv panus 0,1 protsendipunkti SKPst.

                  (18)

                  Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti viisil, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali, majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

                  (19)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt suureneb valitsemissektori eelarveülejääk 2023. aasta 0,1 %-lt SKPst 2024. aastal 1,6 %-le SKPst. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida avaldavad kogunõudlusele nii riigi kui ka liidu eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) 2023. ja 2024. aastal hinnanguliselt keskmiselt 2,8 % SKPst. Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,1 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavad investeeringud peaks andma pärssiva panuse 0,1 protsendipunkti SKPst (8). Riiklikult rahastatavad esmased jooksvad kulud (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks andma pärssiva panuse 2,8 protsendipunkti SKPst. Praeguse hinnangu kohaselt on kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv 3½ % (9). See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad Küprose potentsiaalset majanduskasvu hoogustada.

                  (20)

                  Valitsemissektori võla suhtarv peaks langema 2023. aasta 99,5 %-lt SKPst 2024. aastal 92,9 %-le SKPst. Küprost ohustavad keskpikas perspektiivis keskmised riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla jätkusuutlikkuse analüüsist.

                  (21)

                  Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

                  (22)

                  Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Küpros on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

            SOOVITAB KÜPROSEL TEHA JÄRGMIST:

         1.

            Säilitada 2022. aastal toetav eelarvepoliitika, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastust saadav impulss, ning säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud.

         2.

            Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

         3.

            Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige investeeringud, mis toetavad rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas tugevdades vajaduse korral kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

         Luxembourg, 18. juuni 2021

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. LEÃO

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (3)  Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Küprose 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Küprose 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 82).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. veebruari 2021. aasta määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu (ELT L 57, 18.2.2021, lk 17).

         (5)  Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riigi rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

         (6)  Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

         (7)  Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema ekspansiivne panus 0,1 protsendipunkti SKPst.

         (8)  Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema neutraalne panus.

         (9)  Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.


title: Nõukogu soovitus, 18. juuni 2021, milles esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 304/73

      NÕUKOGU SOOVITUS
      18. juuni 2021
      milles esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2021/C 304/16)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (2) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Komisjon esitas nimetatud teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 pandeemia põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust COVID-19 kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma teatises „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal.

                  (2)

                  20. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (3) („nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus“). Nõukogu soovitas Luksemburgil võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ja tagada selle taastumine. Samuti soovitas nõukogu Luksemburgil, kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada usaldusväärne eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

                  (3)

                  Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu 2021. aasta soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika jääma kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetavaks ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud iga riigi oludele ning olema õigeaegsed, ajutised ja sihipärased. Kui epidemioloogilised ja majanduslikud tingimused seda võimaldavad, tuleks erakorraliste meetmete rakendamine järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturumõjudega. Liikmesriigid peaksid järgima sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis konservatiivne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid jätkama reforme, mis suurendavad kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

                  (4)

                  18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Luksemburgi eelarvekava on nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovituses esitatud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik eelarvekavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust.

                  (5)

                  Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2021/241, (4) millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu, jõustus 19. veebruaril 2021. Taaste- ja vastupidavusrahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb liidu rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda ja teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti suurendab see liikmesriikide majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ja tugevdada kestlikku riigi rahandust ning keskmises ja pikas perspektiivis majanduskasvu ja töökohtade loomist.

                  (6)

                  3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga hõlbustada eelarvepoliitika koordineerimist ning liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogrammide koostamist. Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada liidus kestlikku taastumist, peaksid liikmesriigid, kelle rahanduse jätkusuutlikkust ohustavad riskid on väikesed, koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunitletakse ümber, et saavutada keskpika perioodi jooksul usaldusväärne eelarvepositsioon, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada riigi rahanduse kestlikkuse keskpikas perspektiivis.

                  (7)

                  Oma 3. märtsi 2021. aasta teatises võttis komisjon ka seisukoha, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on liidu või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes leidis komisjon 2. juunil 2021, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda.

                  (8)

                  Luksemburg esitas 30. aprillil 2021 oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi kooskõlas määruse (EÜ) nr 1466/97 artikliga 4.

                  (9)

                  Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Luksemburgi valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 4,1 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) ning valitsemissektori võlg suurenes 24,9 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli -6,6 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 3,6 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Luksemburg ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on 5,7 % SKPst; komisjoni hinnangu kohaselt oli riigigarantiide tegelik kasutuselevõtt 2020. aastal alla ½ % SKPst.

                  (10)

                  2. juunil 2021 esitas komisjon aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Kõnealuses aruandes käsitletakse Luksemburgi eelarveseisundit, kuna riigi valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust ehk 3 % SKPst. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud.

                  (11)

                  Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2021. aasta puhul realistlik ja 2022. aasta puhul soodne. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks SKP reaalkasv olema 2021. aastal 4,0 %; komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt on kasv aga 4,5 %, sest arvestatud on sisenõudluse ja netoekspordi suurema panusega majanduskasvu. 2021. aasta stabiilsusprogrammis eeldatakse, et 2022. aastal kasvab reaalne SKP 4,0 %, tulenevalt netoekspordi suuremast panusest kui komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis prognoositud 3,3 %.

                  (12)

                  Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 4,1 %-lt SKPst 2020. aastal 2,0 %-le SKPst 2021. aastal ning valitsemissektori võla suhtarv suureneb 26,8 %-le SKPst. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni muutus 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) -4,3 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 0,6 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt on võla suhtarv 2021. aastal sarnane, kuid eelarvepuudujääk paraneb rohkem, jõudes 0,3 %ni SKPst, seda peamiselt seoses avaliku sektori kulutuste suurema vähenemisega.

                  (13)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Luksemburg võtnud eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervisesüsteemi suutlikkust, ohjeldada COVID-19 pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud isikutele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Luksemburgi 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Eelarvemeetmed, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, on valdavalt ajutised või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

                  (14)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammis ei sisaldu veel taaste- ja vastupidavusrahastust saadud toetused. Selle asemel – ja riikliku taaste- ja vastupidavuskava kohta piisavalt üksikasjaliku teabe puudumisel – eeldatakse komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis, et taaste- ja vastupidavusrahastust rahastatavad kulud, mis moodustavad ligikaudu 0,03 % SKPst aastas, integreeritakse lihtsustatult ja lineaarselt.

                  (15)

                  Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt COVID-19 pandeemia arengule, suunates selle terviseriskide vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb samuti kohandada (5) ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

                  (16)

                  Nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on ajutised erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervisesüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest. Selleks et praeguses olukorras hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid. Sellest tulenevalt mõõdetakse üldist eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed). Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata ka seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

                  (17)

                  Luksemburgi 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb riigi valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 1,3 %-le SKPst, mis on peamiselt tingitud valitsemissektori tulude suurenemisest ning sotsiaalkulude vähenemisest, tulenevalt 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutiste toetusmeetmete lõpetamisest. Valitsemissektori võla suhtarv peaks 2022. aastal suurenema 28,0 %-le SKPst. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis prognoositakse väiksemat eelarvepuudujääki (0,1 %) ja võla suhtarvu (26,8 %). Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt ning eespool nimetatud väljakutseid kajastava konkreetse metoodika alusel on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riigi kui ka liidu eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt -0,2 % SKPst (6). Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks jääma muutumatuks. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema pärssiv panus 0,1 protsendipunkti SKPst (7). Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) peaks olema ekspansiivne panus 0,4 protsendipunkti SKPst.

                  (18)

                  Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti viisil, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali ja majandusliku ja sotsiaalse vastupanuvõime edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

                  (19)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 0,4 %-lt SKPst 2023. aastal 0,0 %-le SKPst 2024. aastal ja muutub 2025. aastal ülejäägiks 0,4 % SKPst. 2021. aasta stabiilsusprogramm ei sisalda teavet, mida on vaja 2023. ja 2024. aasta üldise eelarvepoliitika hindamiseks. Praeguse hinnangu kohaselt on kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv 5 % (8). See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad Luksemburgi potentsiaalset majanduskasvu hoogustada.

                  (20)

                  Valitsemissektori võla suhtarv peaks vähenema 28,4 %-lt SKPst 2023. aastal 28,2 %-le SKPst 2024. aastal. Luksemburgi ohustavad keskpikas perspektiivis väikesed riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla jätkusuutlikkuse analüüsist.

                  (21)

                  Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, juhul kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

                  (22)

                  Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Luksemburg on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

            SOOVITAB LUKSEMBURGIL TEHA JÄRGMIST:

         1.

            Järgida 2022. aastal toetavat eelarvepoliitikat, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastust saadav impulss, ning säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud.

         2.

            Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

         3.

            Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige investeeringud, mis toetavad rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas asjakohasel juhul tugevdades kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

         Luxembourg, 18. juuni 2021

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. LEÃO

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (3)  Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Luksemburgi 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Luksemburgi 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 101).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. veebruari 2021. aasta määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu (ELT L 57, 18.2.2021, lk 17).

         (5)  Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riigi rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

         (6)  Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

         (7)  Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema pärssiv panus 0,2 protsendipunkti SKPst.

         (8)  Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.


title: Nõukogu soovitus, 18. juuni 2021, millega esitatakse nõukogu arvamus Slovakkia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta

text:
               29.7.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 304/121

      NÕUKOGU SOOVITUS
      18. juuni 2021
      millega esitatakse nõukogu arvamus Slovakkia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohta
      (2021/C 304/26)
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 2,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone,
      pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 (2) artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud üldine vabastusklausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Komisjon esitas nimetatud teatises oma seisukoha, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud, sest COVID-19 pandeemia põhjustab eeldavalt tõsise majanduslanguse. Liikmesriikide rahandusministrid nõustusid 23. märtsil 2020 komisjoni hinnanguga. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidele eelarve paindlikkust COVID-19 kriisi lahendamiseks. See on hõlbustanud eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majanduslanguse ajal. Selle aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse kestlikkust keskpikas perspektiivis. 17. septembril 2020 teatas komisjon oma teatises „2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia“, et üldise vabastusklausli kohaldamist jätkatakse ka 2021. aastal.

                  (2)

                  20. juulil 2020 võttis nõukogu vastu soovituse (3) („nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus“). Nõukogu soovitas Slovakkial võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tulemuslikult reageerida COVID-19 pandeemiale, toetada majandust ning tagada selle taastumine. Samuti soovitas nõukogu Slovakkial, kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada usaldusväärne eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

                  (3)

                  Euroala majanduspoliitikat käsitleva nõukogu 2021. aasta soovituse kohaselt peaks eelarvepoliitika jääma kõigis euroala liikmesriikides kogu 2021. aasta jooksul toetavaks ning poliitikameetmed peaksid olema kohandatud iga riigi oludele ning olema õigeaegsed, ajutised ja sihipärased. Kui epidemioloogilised ja majanduslikud tingimused seda võimaldavad, tuleks erakorraliste meetmete rakendamine järk-järgult lõpetada, võideldes samal ajal kriisi sotsiaalsete ja tööturuga seotud mõjudega. Liikmesriigid peaksid järgima sellist eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Liikmesriigid peaksid jätkama reforme, mis suurendavad kõigi jaoks tervise- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

                  (4)

                  18. novembril 2020 võttis komisjon vastu oma arvamused euroala liikmesriikide 2021. aasta eelarvekavade kohta, tuginedes eelarvemeetmete kvalitatiivsele hindamisele. Komisjon oli seisukohal, et Slovakkia eelarvekava on nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovituses esitatud eelarvepoliitika soovitustega üldiselt kooskõlas ning et enamik eelarvekavas sisalduvatest meetmetest toetab märkimisväärse ebakindluse tingimustes majandustegevust. Siiski näib, et mõni meede ei olnud ajutine või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega.

                  (5)

                  Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu abil tagatakse kestlik, kaasav ja õiglane taastumine. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2021/241 (4), millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu, jõustus 19. veebruaril 2021. Taaste- ja vastupidavusrahastust antakse rahalist toetust reformide ja investeeringute elluviimiseks ning sellega kaasneb liidu rahastatav fiskaalne impulss. See aitab majandusel taastuda ja teha eelkõige rohe- ja digipöörde edendamiseks kestlikke ja majanduskasvu soodustavaid reforme ja investeeringuid, samuti tugevdab see liikmesriikide majanduse vastupidavust ja potentsiaalset majanduskasvu. See aitab saavutada lähiajal riigi rahanduses taas soodsama seisundi ja tugevdada kestlikku riigi rahandust ning keskmises ja pikas perspektiivis majanduskasvu ja töökohtade loomist.

                  (6)

                  3. märtsil 2021 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse täiendavad poliitikasuunised eesmärgiga aidata koordineerida eelarvepoliitikat ning valmistada ette liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme. Üldine eelarvepoliitika peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Pidades aga silmas majandustegevuse eeldatavat järkjärgulist normaliseerumist 2021. aasta teisel poolel, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks. Liikmesriikide eelarvepoliitikas tuleks arvesse võtta taastumise seisu, riigi rahanduse kestlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Arvestades vajadust toetada liidus kestlikku taastumist, peaksid väikeste kestlikkusriskidega liikmesriigid koostama eelarve nii, et 2022. aastal säiliks toetav eelarvepoliitika, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastu mõju. Kõrge võlatasemega liikmesriigid peaksid järgima konservatiivset eelarvepoliitikat, säilitades samal ajal riiklikult rahastatavad investeeringud ning kasutades taaste- ja vastupidavusrahastust antavaid toetusi täiendavate kvaliteetsete investeerimisprojektide ja struktuurireformide rahastamiseks. 2022. aasta järgsel perioodil tuleks eelarvepoliitikas võtta jätkuvalt arvesse taastumise tugevust, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse kestlikkusega seotud kaalutlusi. Kui eelarvepoliitika suunatakse ümber keskpikas perspektiivis usaldusväärse eelarvepositsiooni saavutamisele, muu hulgas sobival ajal toetusmeetmete järkjärgulise kaotamise kaudu, aitab see tagada keskpikal perioodil riigi rahanduse kestlikkuse.

                  (7)

                  Oma 3. märtsi 2021. aasta teatises võttis komisjoni ka seisukoha, et otsuse tegemisel üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise kohta tuleks lähtuda majandusolukorra üldhinnangust, mille peamiseks kvantitatiivseks kriteeriumiks on liidu või euroala majandusaktiivsuse tase võrreldes kriisieelse tasemega (2019. aasta lõpp). Oma 2021. aasta kevadprognoosile tuginedes leidis komisjon 2. juunil 2021, et tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja kohaldamise lõpetamiseks 2023. aastal on täidetud. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse arvesse iga riigi olukorda.

                  (8)

                  Slovakkia esitas 12. mail 2021 oma 2021. aasta stabiilsusprogrammi pärast määruse (EÜ) nr 1466/97 artiklis 4 sätestatud tähtaega.

                  (9)

                  Eurostati kinnitatud andmete põhjal oli Slovakkia valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aastal 6,2 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) ning valitsemissektori võlg suurenes 60,6 %ni SKPst. Esmase eelarvepositsiooni aastamuutus oli -4,8 % SKPst, võttes arvesse ka kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 3,6 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Lisaks andis Slovakkia ettevõtetele ja kodumajapidamistele likviidsustoetust (nt garantiid ja maksude tasumise edasilükkamine, millel ei ole otsest ja kohest mõju eelarvele), mille hinnanguline maht on 2,1 % SKPst; komisjoni hinnangu kohaselt oli riigigarantiide tegelik kasutuselevõtt 2020. aastal laias laastus võrdne 1 %ga SKPst.

                  (10)

                  2. juunil 2021 esitas komisjon aluslepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande. Kõnealuses aruandes käsitletakse Slovakkia eelarveseisundit, kuna tema valitsemissektori eelarvepuudujääk ületas 2020. aastal aluslepingus sätestatud kontrollväärtust ehk 3 % SKPst ning valitsemissektori võlg ületas aluslepingus sätestatud kontrollväärtust ehk 60 % SKPst. Aruandes jõuti järeldusele, et puudujäägikriteerium ei olnud täidetud, kuid võlakriteerium oli.

                  (11)

                  Eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on praegust ebakindlust arvesse võttes 2021. ja 2022. aasta puhul realistlik. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks SKP reaalkasv olema 2021. aastal 3,3 % ja 2022. aastal 6,3 %. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt aga koondub majanduse taastumine rohkem algusperioodile: SKP reaalkasv 2021. aastal 4,8 % ja 2022. aastal 5,2 %.

                  (12)

                  Valitsuse 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt suureneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2020. aasta 6,2 %-lt SKPst 2021. aastal 9,9 %-le SKPst ning võla suhtarv tõuseb 2021. aastal 64,1 %-le SKPst. 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on esmase eelarvepositsiooni muutus 2021. aastal võrreldes kriisieelse tasemega (2019) -4,0 % SKPst, mis kajastab kaalutlusõiguse alusel majanduse toetamiseks võetud eelarvemeetmeid mahus 2,3 % SKPst ja automaatsete stabilisaatorite toimimist. Prognoositud puudujääk ja võla suhtarv on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosist suuremad. Komisjoni prognoosi kohaselt on 2021. aastal valitsemissektori eelarvepuudujääk 6,5 % ja võla suhtarv 59,5 %. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis ei võeta arvesse pandeemiaga seotud kulusid, mille mõju on 2,4 protsendipunkti SKPst, ega valitsemissektori alla kuuluvate riigiettevõtete ja sotsiaalkindlustusameti suuremaid kulusid, sest teave ei olnud prognoosi tähtpäevaks kättesaadav. Komisjoni prognoosi kohaselt on tulud võrreldes 2021. aasta stabiilsusprogrammiga 0,2 protsendipunkti SKPst suuremad ja kulud 3,4 protsendipunkti väiksemad. Peamised erinevused kuludes on tingitud väiksemast vahetarbimisest, väiksematest sotsiaaltoetustest ja komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis eeldatud väiksematest toetustest. Komisjoni väiksem võlaprognoos on peamiselt seletatav madalama esmase eelarvepositsiooniga (3,6 protsendipunkti).

                  (13)

                  Vastuseks COVID-19 pandeemiale ja sellega seotud majanduslangusele on Slovakkia võtnud eelarvemeetmeid, et suurendada oma tervisesüsteemi suutlikkust, ohjeldada COVID-19 pandeemiat ning anda abi kriisist eriti tugevalt mõjutatud isikutele ja sektoritele. Sellised jõulised poliitikameetmed on aidanud leevendada SKP vähenemist ja see on omakorda aidanud piirata valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla suurenemist. Eelarvemeetmed peaksid aitama maksimaalselt kaasa majanduse taastumisele, mõjutamata tulevasi eelarvesuundumusi. Seepärast tuleks toetusmeetmete puhul vältida riigi rahandusele püsiva koormuse tekitamist. Kui liikmesriigid võtavad alalisi meetmeid, peaksid nad neid nõuetekohaselt rahastama, et tagada keskpikas perspektiivis eelarveneutraalsus. Slovakkia 2020. ja 2021. aasta meetmed on kooskõlas nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega. Samas mõni meede, mille valitsus 2020. ja 2021. aastal kaalutlusõiguse alusel vastu võttis, ei näi olevat ajutine või kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega. 2023. aastal, mis jääb komisjoni 2021. aasta kevadprognoosiperioodist väljapoole, on kõnealuste mitteajutiste meetmete kumulatiivne järelejäänud mõju hinnanguliselt ligi 1 % SKPst ja need sisaldavad peamiselt järgmist: jõulupreemiate uuesti kasutuselevõtmine, taastuvenergia kava muudatused, sõjaväeametnike palgatõus, mootorsõidukimaksu vähendamine, pangamaksu tühistamine, toetused tervishoiuasutustele ja lastega seotud maksuvähendus. Need mitteajutised meetmed kompenseeriti ainult osaliselt miinimumpensioni ja ministeeriumide tegevuskulude kasvu külmutamisega.

                  (14)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammis ei sisaldu fiskaalkoondnäitajates taaste- ja vastupidavusrahastust saadud toetused. Programmi aluseks olevas makromajanduslikus stsenaariumis eeldatakse siiski investeeringuid ja reforme, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust saadavate toetustega mahus 0,2 % SKPst 2021. aastal, 1,1 % SKPst 2022. aastal ning 1,3 % SKPst nii 2023. kui ka 2024. aastal. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosis on neid toetusi eelarveprognoosides arvesse võetud.

                  (15)

                  Määruses (EÜ) nr 1466/97 sätestatud kindlaks määratud eelarvekohanduse näitajaid tuleb vaadelda praeguses kontekstis. Esiteks on SKP lõhe hinnangud märkimisväärselt ebakindlad. Teiseks tuleb olla valmis eelarvepoliitikat kiiresti kohandama vastavalt COVID-19 pandeemia arengule, suunates selle terviseriskide vähenedes erakorraliselt abilt sihipärasematele meetmetele. Kolmandaks iseloomustavad praegust olukorda märkimisväärsed majandustegevust toetavad poliitikameetmed. Võttes arvesse liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid, ei kajasta kindlaks määratud näitajad täielikku impulssi, mille majandus eelarvepoliitikast saab. Sellest lähtuvalt ei näi struktuurne eelarvepositsioon olevat praeguses olukorras sobiv näitaja. Kulude kasvu eesmärki tuleb samuti kohandada (5) ja täiendada lisateabega, et täielikult kajastada eelarvepoliitika suundumust.

                  (16)

                  Nii nagu 2021. aasta eelarvekavade hindamisel kasutatud lähenemisviisi puhul, on ajutised erakorralised meetmed kulude koondnäitajast välja jäetud. Kõnealused kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed toetavad tervisesüsteeme ning kompenseerivad töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu; nende meetmete kaotamine avaliku sektori asutuste poolt sõltub rahvatervise ja majandusolukorra normaliseerumisest. Selleks et praeguses olukorras hinnata üldist eelarvepoliitikat, peaks asjakohane kulude koondnäitaja hõlmama liidu eelarvest (näiteks taaste- ja vastupidavusrahastust) tehtavaid suuri ülekandeid. Sellest tulenevalt mõõdetakse üldist eelarvepoliitikat esmaste kulude – k.a taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavad kulud – muutusega (v.a kaalutlusõiguse alusel võetavad tulumeetmed ja kriisiga seotud ajutised erakorralised meetmed). Üldisest eelarvepoliitikast kaugemale vaadates on analüüsi eesmärk hinnata seda, kas riiklik eelarvepoliitika on konservatiivne ja eelarve struktuur soodustab kestlikku taastumist, mis on kooskõlas rohe- ja digipöördega. Sel põhjusel pööratakse erilist tähelepanu riiklikult rahastatavate jooksvate esmaste kulude ja investeeringute arengule.

                  (17)

                  Slovakkia 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt väheneb tema valitsemissektori eelarvepuudujääk 2022. aastal 5,1 %-le SKPst, mis on peamiselt tingitud 2020. ja 2021. aastal vastu võetud ajutiste toetusmeetmete lõpetamisest. Valitsemissektori võla suhtarv tõuseb kavakohaselt 2022. aastal 65,5 %-le SKPst. Need prognoosid on komisjoni 2021. aasta kevadprognoosist suuremad. Komisjoni prognoosis eeldatakse väiksemaid COVID-19-ga seotud meetmeid ja 2021. aasta stabiilsusprogrammiga võrreldes liidu vahendite kiiremat väljamaksmist 2022. aastal. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt ning eespool nimetatud väljakutseid kajastava konkreetse metoodika alusel on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida 2022. aastal avaldavad kogunõudlusele nii riigi kui ka liidu eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) hinnanguliselt +0,9 % SKPst (6). Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks suurenema 0,8 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavatel investeeringutel peaks olema pärssiv panus 0,7 protsendipunkti SKPst (7). Riiklikult rahastatavatel esmastel jooksvatel kuludel (millest on maha arvatud kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmed) peaks olema pärssiv panus 1,1 protsendipunkti SKPst.

                  (18)

                  Liikmesriikide eelarvemeetmete kvaliteet näib olevat eriti oluline. Eelarve struktuurireformid, mille eesmärk on parandada riiklike eelarvete struktuuri, võivad toetada potentsiaalset majanduskasvu, tekitada väga vajalikku eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja aidata tagada pikemas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkust, muu hulgas kliimamuutusi ja terviseprobleeme silmas pidades. Tulude poolel on COVID-19 kriis suurendanud selliste reformide tähtsust, mille eesmärk on saavutada tõhusamad ja õiglasemad avaliku sektori tulusüsteemid. Kulude poolel on seetõttu aga veelgi olulisem suurendada kestlike ja majanduskasvu soodustavate investeeringute taset ja kvaliteeti viisil, mis on kooskõlas kasvupotentsiaali ja majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse edendamise ning rohe- ja digipöörde eesmärkidega. Riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad võimaldavad parandada riiklike eelarvete struktuuri.

                  (19)

                  2021. aasta stabiilsusprogrammi keskpika perioodi eelarvekavade kohaselt väheneb valitsemissektori eelarvepuudujääk 2023. aasta 4,1 %-lt SKPst 2024. aastal 3,8 %-le SKPst. Valitsemissektori eelarvepuudujääk ületab seega 2021. aasta stabiilsusprogrammi kestel kavakohaselt aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst 2021. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt on üldise eelarvepoliitika mõju (k.a mõju, mida avaldavad kogunõudlusele nii riigi kui ka liidu eelarvest – eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust – rahastatavad investeeringud) 2023. ja 2024. aastal hinnanguliselt keskmiselt 0,2 % SKPst. Taaste- ja vastupidavusrahastust antavate toetuste ja muude liidu vahenditega rahastatavate kulude positiivne panus peaks vähenema 0,3 protsendipunkti SKPst. Riiklikult rahastatavad investeeringud peaksid andma neutraalse panuse (8). Riiklikult rahastatavad esmased jooksvad kulud (millest on maha arvatud kaalutlusõiguse alusel võetud tulumeetmed) peaksid andma pärssiva panuse 1,3 protsendipunkti SKPst. Praeguse hinnangu kohaselt on kümne aasta keskmine nominaalne potentsiaalne majanduskasv 4½ % (9). See hinnang ei hõlma aga taaste- ja vastupidavuskavaga ette nähtud reformide mõju, mis võivad Slovakkia potentsiaalset majanduskasvu hoogustada.

                  (20)

                  Valitsemissektori võla suhtarv peaks tõusma 64,6 %-lt SKPst 2023. aastal 65,8 %-le SKPst 2024. aastal. Slovakkia puhul järeldatakse, et keskpikas perspektiivis ohustavad teda keskmised riigi rahanduse kestlikkusega seotud riskid, nagu nähtub viimasest võla kestlikkuse analüüsist.

                  (21)

                  Kuna ebakindlus on endiselt väga suur, peaksid eelarvepoliitika suunised jääma valdavalt kvalitatiivseks. Täpsemaid kvantitatiivseid suuniseid perioodi hilisemateks aastateks tuleks anda 2022. aastal, kui ebakindlus on selleks ajaks piisavalt vähenenud.

                  (22)

                  Nõukogu on hinnanud 2021. aasta stabiilsusprogrammi ja järelmeetmeid, mida Slovakkia on võtnud seoses nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusega,

            SOOVITAB SLOVAKKIAL TEHA JÄRGMIST:

         1.

            Säilitada 2022. aastal toetav eelarvepoliitika, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastust saadav impulss, ning säilitada riiklikult rahastatavad investeeringud.

         2.

            Kui majandustingimused võimaldavad, järgida eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada keskpikas perspektiivis riigi rahanduse kestlikkus. Samal ajal edendada investeeringuid, et suurendada kasvupotentsiaali.

         3.

            Pöörata nii eelarve tulude kui ka kulude poolel erilist tähelepanu riigi rahanduse struktuurile ja eelarvemeetmete kvaliteedile, et tagada majanduse kestlik ja kaasav taastumine. Seada prioriteediks kestlikud ja majanduskasvu soodustavad investeeringud, eelkõige investeeringud, mis toetavad rohe- ja digipööret. Seada esikohale eelarve struktuurireformid, mis aitavad rahastada avaliku poliitika prioriteete ja aitavad kaasa riigi rahanduse pikaajalisele kestlikkusele, sealhulgas tugevdades kõigi inimeste seisukohast tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide katvust, piisavust ja kestlikkust.

         Luxembourg, 18. juuni 2021

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. LEÃO

         (1)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

         (2)  Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta (EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6).

         (3)  Nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitus, milles käsitletakse Slovakkia 2020. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Slovakkia 2020. aasta stabiilsusprogrammi kohta (ELT C 282, 26.8.2020, lk 164).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. veebruari 2021. aasta määrus (EL) 2021/241, millega luuakse taaste- ja vastupidavusrahastu (ELT L 57, 18.2.2021, lk 17).

         (5)  Eelkõige ei võimalda kulude kasvu eesmärgi raames kasutatud nelja aasta investeeringute tasandamine nõuetekohaselt hinnata riigi rahastatud investeeringutest tulenevat eelarvetoetust majanduse taastumiseks.

         (6)  Miinusmärgiga näitaja viitab sellele, et esmaste kulude kasv on suurem kui keskpika perioodi majanduskasv; see osutab ekspansiivsele eelarvepoliitikale.

         (7)  Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema neutraalne panus.

         (8)  Muudel riiklikult rahastatavatel kapitalikuludel peaks olema ekspansiivne panus 1,6 protsendipunkti SKPst.

         (9)  Komisjoni hinnang ühiselt kokkulepitud metoodika alusel.


title: Euroopa keskpanga soovitus, 6. mai 2021, Euroopa Liidu Nõukogule Národná banka Slovenska välisaudiitorite kohta (EKP/2021/22) 2021/C 187/01

text:
               17.5.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               C 187/1

      EUROOPA KESKPANGA SOOVITUS,
      6. mai 2021,
      Euroopa Liidu Nõukogule Národná banka Slovenska välisaudiitorite kohta
      (EKP/2021/22)
      (2021/C 187/01)
      EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 27.1,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Euroopa Keskpanga (EKP) ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide keskpankade raamatupidamist auditeerivad sõltumatud välisaudiitorid, keda soovitab EKP nõukogu ja kiidab heaks Euroopa Liidu Nõukogu.

                  (2)

                  Národná banka Slovenska valis 2017. aastal Deloitte Audit s.r.o. oma välisaudiitoriks majandusaastateks 2017 kuni 2020 koos võimalusega pikendada seda volitust majandusaastateks 2021 kuni 2023 (1),

                  (3)

                  Národná banka Slovenska praeguse välisaudiitori Deloitte Audit s.r.o. volitused lõppesid pärast 2020. majandusaasta auditeerimist vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2017/1849 (2).

                  (4)

                  Národná banka Slovenska kavatseb pikendada Deloitte Audit s.r.o. volitusi majandusaastaks 2021. Selline pikendamine on võimalik vastavalt Národná banka Slovenska ja Deloitte Audit s.r.o. vahelistele lepingule,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
      Slovakkia keskpanga välisaudiitoriks soovitatakse majandusaastaks 2021 Deloitte Audit s.r.o.

         Frankfurt Maini ääres, 6. mai 2021

               EKP president

            Christine LAGARDE

         (1)  Euroopa Keskpanga soovitus EKP/2017/27, 8. september 2017, Euroopa Liidu Nõukogule Národná banka Slovenska välisaudiitorite kohta (ELT C 310, 19.9.2017, lk 1).

         (2)  Nõukogu otsus (EL) 2017/1849, 10. oktoober 2017, millega muudetakse otsust 1999/70/EÜ riikide keskpankade välisaudiitorite kohta Národná banka Slovenska välisaudiitori osas (ELT L 264, 13.10.2017, lk 5).


title: Komisjoni soovitus (EL) 2021/801, 18. mai 2021, kahjumi maksualase kohtlemise kohta COVID-19 kriisi ajal

text:
               20.5.2021

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 179/10

      KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2021/801,
      18. mai 2021,
      kahjumi maksualase kohtlemise kohta COVID-19 kriisi ajal
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  COVID-19 puhangu tõttu on liikmesriikide ja liidu tasandil võetud enneolematuid meetmeid, et toetada ELi majandust ja hõlbustada selle taastumist. Enamiku lühiajaliste kriisile reageerimise meetmete eesmärk on tagada ettevõtjatele piisav rahavoog.

                  (2)

                  Rahvatervise meetmed on eriti rängalt mõjunud väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (VKEd), (1) sest neil on sageli väiksem suutlikkus kahjumit katta või rahastada kui suurematel ettevõtjatel. VKEd tegutsevad suurema tõenäosusega ka ettevõtlussektorites, mis on pidanud oma tegevuse rahvatervise meetmete tõttu peatama, nt hotellid, restoranid, kohvikud ja baarid.

                  (3)

                  Paljud jurisdiktsioonid on kiiresti tegutsenud ja leevendanud ettevõtjate vahetut maksukoormust asjakohaste toetusmeetmetega, millest märkimisväärse osa suhtes on kohaldatud liidu riigiabi eeskirju, eelkõige uut riigiabi ajutist raamistikku (2). Kuigi kõige levinum maksumeede ettevõtjate rahavoogude suurendamiseks on olnud maksude tasumise edasilükkamine, on kahjumi mahaarvamise sätete muudatused olnud samuti oluline maksupoliitika vahend.

                  (4)

                  Liikmesriigid lubavad kahjumi maksualaseks kohtlemiseks kasutada tavaliselt kolme peamist viisi. Kahjumit saab tavaliselt a) kasutada jooksval arvestusperioodil, mil see tekib, nii et sellel perioodil ei tule maksu maksta. Lisaks võib ülemäärast kahju kas: b) kanda edasi ja arvestada maha tulevasest saadavast kasumist, et vähendada maksukohustust; või mõnes liikmesriigis c) kanda tagasi ja arvestada maha vahetult eelneva või mitme eelneva maksustamisaasta kogukasumist, et saada juba makstud maks tagasi.

                  (5)

                  Poliitikameetmena on kahjumi edasikandmisest vähem kasu raskustesse sattunud ettevõtjate kohesel aitamisel, sest maksumaksja saab likviidsusest kasu alles siis, kui ta on uuesti kasumlik ja kohustatud maksu maksma. Eelnevate aastate kahjumit saab kasutada jooksval arvestusperioodil, kuid see ei vabasta likviidsust, välja arvatud juhul, kui maksumaksja teenib kasumit. Kahjumi tagasikandmisest on kriisist mõjutatud ettevõtjatel palju rohkem kasu, sest selle tulemuseks on eelnevatel maksustamisaastatel tasutud maksude tagasimaksmine, mis suurendab ettevõtjate likviidsust. Sellest saaksid eelkõige kasu VKEd.

                  (6)

                  Kahjumi tagasikandmise eelis on see, et sellest saavad kasu ainult need ettevõtjad, kes olid pandeemiale eelnenud aastatel kasumlikud, mis tähendab, et sellega toetatakse põhimõtteliselt elujõulisi ettevõtjaid. Praktikas saavad 2020. ja 2021. aasta kahjumi varasemate aastate maksudega tasaarvestada ainult ettevõtjad, kes teenisid kasumit ja maksid makse enne 2020. aastat. Sellega tagatakse, et meede on suunatud pandeemia tõttu otseselt kannatavatele ettevõtjatele ning avaliku sektori raha ei kulutata selleks, et aidata eraettevõtjaid, kes kriisiga mitteseotud põhjustel raskustesse satuvad.

                  (7)

                  Sihipärase meetme tagamiseks peaksid liikmesriigid, kes otsustavad lubada tagasikandmist rohkem kui ühe aasta puhul, piirama seda ettevõtjatega, kes ei olnud eelnevatel aastatel kahjumis. Seega, kui kahjumi tagasikandmine on lubatud kahe või kolme aasta puhul, tuleks seda võimaldada ettevõtjatele, kes 2019., 2018. või 2017. aastal kahjumit ei kandnud.

                  (8)

                  Selliste meetmete maksumus sõltub peamiselt ajastamisest: ettevõtjad saavad raha kohe, kui nad seda kõige kiiremini vajavad, ning nad ei pea ootama, kuni neil on võimalik oma kahjum tulevasest maksukohustusest maha arvestada. Liikmesriigid loobuvad praegu maksutulust, kuid saavad tulevikus maksutulu ettevõtjatelt, kes on jäänud püsima ja on taas kasumlikud. Lisaks vähendab kahjumi tagasikandmine kahjumi edasikandmist tulevastesse perioodidesse, mis leevendab veelgi maksutuludele avalduvat mõju.

                  (9)

                  Mõned liikmesriigid on juba kehtestanud sellised meetmed või teatanud meetmetest, millega lubatakse 2020. maksustamisaastal kahjumi tagasikandmist, mis võimaldab maksumaksjatel oma 2020. aasta maksukahjumit tasaarvestada eelnevatel majandusaastatel teenitud kasumiga.

                  (10)

                  Liikmesriigid kohaldavad kahjumi käsitlemisel siiski üldiselt erinevaid eeskirju, mis sageli loob ebavõrdsed tingimused.

                  (11)

                  Käesolev soovitus liikmesriikidele kahjumi riigisisese käsitlemise kohta, mis põhineb parimatel tavadel, võiks aidata ühtlustada ettevõtjate konkurentsitingimusi kogu liidus.

                  (12)

                  Seda soovitust tuleks kohaldada 2020. ja 2021. majandusaasta suhtes, et aidata ettevõtjaid COVID-19 kriisi ajal.

                  (13)

                  Liikmesriigid peaksid lubama ettevõtjatel kahjumi tagasikandmist vähemalt eelnevasse majandusaastasse, st kuni 2019. aastani. Selleks et maksumaksjad saaksid kogu oma kahjumi eelnevalt tasutud maksudest maha arvata, võivad liikmesriigid tagasikandmist siiski pikendada kuni kolme eelneva aastani, st kuni 2017. aastani. Sellest kuni kolmeaastasest pikendatud tagasikandmise perioodist saaksid kasu eelkõige väiksema kasumiga väiksemad ettevõtjad.

                  (14)

                  Meede peaks olema piiratud ulatusega, et vältida liigset mõju liikmesriikide eelarvetele. 3 miljoni euro suurune ülempiir kahjumliku majandusaasta kohta oleks suureks toeks eelkõige väiksematele ettevõtjatele, tagades samal ajal, et kõik maksumaksjad saavad sellest teataval määral kasu.

                  (15)

                  Komisjon tuletab meelde, et kui liikmesriigid kehtestavad meetmed, mis vastavad riigiabile, mis ei ole teatamiskohustusest vabastatud, peavad nad teatama sellistest meetmetest komisjonile vastavalt riigiabi suhtes üldiselt kohaldatavale menetlusele,

            ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE SOOVITUSE:
      1.   REGULEERIMISESE JA KOHALDAMISALA

      Selleks et aidata ettevõtjaid seoses COVID-19 pandeemia põhjustatud majandusolukorraga, esitatakse käesolevas soovituses kooskõlastatud lähenemisviis ettevõtjate poolt 2020. ja 2021. majandusaastal kantud kahjumi maksualaseks kohtlemiseks.
      2.   KAHJUMI MAKSUALANE KOHTLEMINE

      Võttes arvesse COVID-19 pandeemiast tingitud erandlikku majandusolukorda aastatel 2020 ja 2021, peaksid liikmesriigid lubama ettevõtjatel kanda kahjum tagasi vähemalt eelnevasse majandusaastasse, st vähemalt 2019. aastasse.
      Liikmesriigid võivad seda ajavahemikku pikendada, et võimaldada kahjumi tagasikandmist kuni kolme eelneva aastani, võimaldades seega ettevõtjatel tasaarvestada oma 2020. ja 2021. majandusaasta kahjumi 2019., 2018. ja 2017. majandusaastal juba maksustatud kasumiga.
      Liikmesriigid peaksid võimaldama ettevõtjatel viivitamata taotleda nende 2021. majandusaasta eeldatava kahjumi tagasikandmist, ilma et oleks vaja oodata aasta lõppu.
      3.   PIIRANGUD

      Selleks et piirata mõju liikmesriikide eelarvetele, peaksid liikmesriigid piirama tagasikantava kahjumi summat. 3 miljonit eurot kahjumliku majandusaasta kohta peaks olema kahjumi tagasikandmise maksimumsumma.
      Kui liikmesriigid lubavad kahjumi tagasikandmist kuni 2017. aastani, ei tohiks tingimustele vastavad ettevõtjad 2019., 2018. ja 2017. majandusaastal olla kahju kandnud.
      4.   JÄRELMEETMED

      Liikmesriikidel palutakse teavitada komisjoni käesoleva soovituse alusel võetud meetmetest ja neis tehtud muudatustest.
      Liikmesriike kutsutakse üles arutama komisjoniga oma plaane ettevõtjate kahjumi tagasikandmise kohta.
      5.   ADRESSAADID

      See soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

         Brüssel, 18. mai 2021

               Komisjoni nimel

               komisjoni liige

            Paolo GENTILONI

         (1)  VKEde määratlus on esitatud komisjoni 6. mai 2003. aasta soovituses 2003/361/EÜ mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratlemise kohta (ELT L 124, 20.5.2003, lk 36).

         (2)  Komisjoni teatis „Riigiabi ajutine raamistik majanduse toetamiseks praeguse COVID-19 puhangu kontekstis“ (ELT C 91 I, 20.3.2020, lk 1), mida on muudetud komisjoni teatistega C(2020) 2215 (ELT C 112 I, 4.4.2020, lk 1), C(2020) 3156 (ELT C 164, 13.5.2020, lk 3), C(2020) 4509 (ELT C 218, 2.7.2020, lk 3), C(2020) 7127 (ELT C 340, 13.10.2020, lk 1) ja C(2021) 564 (ELT C 34, 1.2.2021, lk 6).